Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснює обслуговування будинків, в тому числі і житлового будинку [ADDRESS] та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги, відповідно до розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007. Відповідач [PERSON] є власником квартири [NUMBER] у вищевказаному будинку і їй, як споживачу, позивачем безперебійно надавалися і надаються житлово-комунальні послуги. 10.12.2007 сторони уклали Комплексний договір №2/1-344 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Зі сторони позивача житлово-комунальні послуги відповідачу надавалися безперебійно та належним чином, проте відповідач протягом тривалого часу не сплачувала кошти за отриманні послуги, тому 06.10.2016 Голосіївським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ у справі №752/13786/16-ц (провадження 2н/752/237/16), яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Ковальська-житлосервіс» суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 11108,33 грн., інфляційну складову в розмірі 2380,83 грн., 3% річних 1280,84 грн. та судовий збір. 08.07.2019 приватним виконавцем Мельниченко К.П. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в межах якого 16.07.2019 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] і на момент звернення з позовом до суду у квітні 2020 року сума стягнутої заборгованості склала 7745,27 грн. Проте, відповідач продовжує і надалі не оплачувати надані їй житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилася заборгованість за період з серпня 2016 року по березень 2020 року в розмірі 12952 грн. 77 коп., яку просить позивач стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми в розмірі 1772,42 грн., індекс інфляції в розмірі 4878,57 грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 15.06.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. За вх. № 18114 від 27.08.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням того, що позивач звертався до суду з цим позовом у квітні 2020 року, і розрахунок заборгованості був наданий саме з серпня 2016 року по березень 2020 року(включно), а відповідач продовжує ухилятися від оплати наданих їй житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути заборгованість з серпня 2016 року по серпень 2020 року, а саме: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 14751,82 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 5816,90 грн., 3% річних в розмірі 1998,64 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Станом на 14.09.2020 відзив на позовну заяву не надходив. Представник позивача в судове засідання не з?явився, надіславши до суду заяву, в якій просив спаву розглядати у його відсутність, задовольнити збільшені позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася , про день та час розгляду справи повідомлена рекомендованим листом, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснює обслуговування будинків, в тому числі і житлового будинку [ADDRESS] та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги, відповідно до розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007. Відповідач [PERSON] є власником квартири [NUMBER] у вищевказаному будинку, що підтверджується Договором міни № 3616, посвідченим 14.07.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. Відповідачу [PERSON] , як власнику квартири та споживачу, позивачем безперебійно надавалися і надаються житлово-комунальні послуги. 10.12.2007 сторони уклали Комплексний договір №2/1-344 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідно до п.п. 2.2.4 Договору, відповідач повинен оплачувати послуги не пізніше 1-го числа наступного місяця на рахунок підприємства, пропорційно його частин власності в будинку. Факт підписання відповідачем вищевказаного договору є доказом ознайомлення її з його предметом та усіма умовами. Укладений сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг ґрунтується на приписах чинного законодавства. Так, відповідно до положень статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів). Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За нормою статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. У період виникнення заборгованості основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV) та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017р. (далі - Закон 2189), Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Стаття 19 Закону № 1875-IV встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Згідно до пункту 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] не вносить плату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з серпня 2016 року по серпень 2020 року в розмірі 14751,82 грн. Згідно з положеннями статей 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач не виконала грошове зобов`язання, а отже вона в силу положень частини 2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з серпня 2016 року по серпень 2020 року його втрати від інфляції склали 5816,90 грн., а три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення - 1998,64 грн. Отже на підставі викладених у позовній заяві аргументів і оцінки наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved