Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовною заявою, по якій просила стягнути з стягнути з [PERSON] на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі еквівалентному 290\~000,00 доларів США, одержані [PERSON] в якості авансу за попереднім договором від 26.07.2012 року купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул.. Гаршина, буд. 8 на підставі розписки [PERSON] від 18.06.2013 року; стягнути з [PERSON] на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі еквівалентному 10\~000,00 доларів США, одержані [PERSON] в якості авансу за попереднім договором від 26.07.2012 року купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, будинок 8 . При цьому посилається на те, що 26 липня 2012 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №7019. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець за договором [PERSON] передала, а продавець [PERSON] отримала у якості авансу грошові кошти у сумі 79\~930,00 гривень, що еквівалентно 10\~000 доларів США. Також, 18 червня 2013 року [PERSON] передала, а відповідач одержала від неї грошові кошти у розмірі 190\~000,00 доларів США як аванс на вищевказаний житловий будинок. Між тим, договір купівлі-продажу укладено не було, у звязку з чим, позивач вимушена була звернутись до суду та просити стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надавши суду письмові заперечення. При цьому посилалася на те, що від своїх зобовязань щодо продажу будинку не відмовлялась та не відмовляється, та вказані грошові кошти отримані нею правомірно, як аванс за продаж будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 26 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №7019. П. 3 вказаного договору визначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу покупець за договором - [PERSON] передала, а продавець - [PERSON] отримала гроші у сумі 79\~930, 00 гривень, що еквівалентно10\~000 доларів США, які необхідні для підготовки нерухомого майна до купівлі-продажу. Ця грошова сума, буде зарахована в загальну суму основного договору, що зазначена у п. 2 цього договору. П. 11 договору визначено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням. У разі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобовязань за вказаним договором (тобто ухиляється від укладення основного договору), інша сторона вправі звернутись до суду з вимогами про примушення укласти основний договір на умовах, визначених цим договором (п. 15 договору). В матеріалах справи наявна копія розписки [PERSON], відповідно до якої, вона 18.06.2013 року отримала аванс у сумі 190\~000 доларів США за будинок по вулиці Гаршина, 8А. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно до п. 3 ч.1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно до тексту позову, позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 200\~000,00 доларів США. в якості повернення безпідставно набутих коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого): 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що предявлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не повязаний договірними правовідносинами щодо речі. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція позадоговірний зобовязальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та субєктним складом підпадає під визначення зобовязання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88 цс 13, від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс 14 від 03 червня 2015 року № 6-100 цс 15, від 2 березня 2016 року № 6-3090цс15 які згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковими для судів. Між тим, з матеріалів справи вбачається що вказані кошти позивачем було надано відповідачу на підставі попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.07.2012 року. Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Вказаний договір не оскаржувався та не визнавався у встановленому законом порядку недійсним. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 02.10.2013 року № 6-88цс 13, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або збереження його без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1\~ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язань повернути майно позивачу. Виходячи з викладеного суд вважає, що ст.1212 ЦК України не може бути застосована до правовідносин, які склались між сторонами. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed