Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою, згідно якої вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 656. Зазначає, що від шлюбу вони спільних дітей не мають. Вказує, що шлюбні відносини між ними не склалися, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені з початку січня 2017 року. Між позивачем та відповідачем втрачені всі духовні та фізичні зв'язки, шлюб існує лише формально. На даний час вони проживають окремо, у кожного існує свій окремий бюджет. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення не сталося, причиною цього стала явна невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, все це загострювало відносини, що призвело до повного розриву відносин та відчуження. Також позивач вказує, що збереження їх сім'ї неможливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Разом з тим, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2015 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 15.02.2017 року, згідно якого [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінила прізвище на «[PERSON]», про що складений відповідний актовий запис № 656 (а.с.5). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується позовною заявою. Ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує довгий час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON], оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved