Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії; вимоги обґрунтували тим, що вони вернулась із заявою до Ємільчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, просили внести зміни до вказаного актового запису щодо національної належності [PERSON] з метою відновлення та збереження свого етнічного походження, реалізації своїх прав, зокрема щодо належності до німецького народу та отримання відповідних пільг, враховуючи, що у Російській Федерації рішенням суду було встановлено факт належності [PERSON] до національності «німкеня». Крім того, [PERSON] в серпні 2019 року звернулась із заявою до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в якій просила розглянути питання про можливість внесення змін до: - Актового запису про шлюб укладеного між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 11.10.1991 року, актовий запис № 1799 від 11.10.1991 року, інформацію про національність нареченою (дружини) [PERSON] з «українка» на «німкеня»; - Актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 249 від 22.11.1983 року, інформацію про національність матері [PERSON] з «українка» на «німкеня»; - Актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1544 від 15 грудня 1994 року, інформацію про національність матері [PERSON] з «українка» на «німкеня». Однак, відповідачі відмовили у задоволенні їхніх заяв з посиланням на те, що виявлені розбіжності у актових записах та відсутністю підстав, а також у зв`язку з тим, органи ДРАЦС відповідно до законодавства України не здійснюють внесення змін до актового запису громадян щодо етнічного походження. Заявники та їх представник [PERSON] заяву підтримали з підстав, зазначених у заяві, просили задовольнити, справу слухати без їх участі. Представник заінтересованої особи Ємільчинського районного відділу ДРАЦС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Представник Кременчуцького міського відділу ДАРЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на адресу суду направив відзив на позов, проти позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі. Ухвалою судді від 03.02.2019 року відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши надані матеріали справи, встановив такі фактичні обставини: [INFO] народився [PERSON] у с. Скорбежево Вологодського району Вологодської області РФ (на дату народження - РРФСР у складі СРСР). 11 жовтня 1991 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка взяла після реєстрації шлюбу у Кременчуцькому Палаці шлюбів прізвище чоловіка. 05 квітня 2019 року ВЗАГС у м. Вологда та по Вологодському району Вологодської області РФ [PERSON] було видано повторно свідоцтво про народження, з якого постає, що батьками позивача вказані: батько - [PERSON] , росіянин; мати - [PERSON] , німкеня. Висновком Ємільчинського районного відділу ДРАЦС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.12.2019 року позивачам було відмовлено у внесенні змін до вищезгаданих актових записів, оскільки виявлені розбіжності у актових записах та відсутністю підстав, рекомендовано по даному питанню звернутися до суду за місцем їх проживання. Крім того, листом відповіддю Кременчуцького міського відділу ДАРЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за № 1847/16.13-04-29 від 17.08.2019 року було відмовлено у зміні вказаних актових записів, оскільки питання встановлення та зміни національності не відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану, так як Указом Президента України від 27.01.1999 року № 70/90 «Про зміни та визнання такими, що втратили чинність та був відмінений Указ Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності». Також зазначено, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2000 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, відділи державної реєстрації актів цивільного стану вносять зміни в актові записи цивільного стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації актів цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Будь які помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) у вищезгаданому актовому записі відсутні. . Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Разом з тим актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI). Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил). Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 ЦК України) Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 19 червня 2013 року зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі за № 398/4017/18. Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Судом не встановлено неправильність записів в актових записах, зокрема в актовому записі про шлюб позивача, тому підстав для покладання на відповідача зобов`язання внести записи про національність позивача - відсутні. Відповідно до п. 1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Діяльність та повноваження відповідача чітко визначені законодавством України, відповідно до якого внесення змін до актового запису цивільного стану належить до його компетенції. Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень та зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис, як дія суб`єкта владних повноважень, може бути оскаржена до суду у порядку адміністративного судочинства. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що в свідоцтві про народження позивача, наявна відмітка про національність його матері - «німкеня», а звідси позивач має реальну можливість довести своє етнічне німецьке походження з подальшим впорядкуванням документів для реалізації особистих прав, належності до німецького народу та отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, передбаченими чинним законодавством Федеративної Республіки Німеччина для громадян республік колишнього СРСР, зокрема які стали у подальшому громадянами України, німецького походження. На підставі встановленого, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а звідси таким, що не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed