Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До суду\~надійшла зазначена\~позовна заява,\~в якій\~позивач просить\~стягнути з\~відповідачана його користь борг в сумі 54472 грн., відсотки на суму боргу в розмірі 95326 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1497,98 грн. Зазначає, що 27.09.2016 року [PERSON] під розписку позичила у нього грошові кошти у розмірі 2200 доларів США, які зобов`язалася повернути до 26.10.2016 року. Також, у разі не повернення позиченої суми грошових коштів у вказаний строк, за кожний місяць прострочення боргу відповідач зобов`язалась сплатити 5% від суми боргу. 10.03.2019 року відповідач власноруч складеною та підписаною розпискою підтвердила свої зобов`язання про повернення боргу і відсотків від суми боргу і пообіцяла повернути їх, починаючи з квітня 2019 року. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернула борг та відсотки по ньому. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.09.2016 року відповідач [PERSON] отримала у борг від позивача [PERSON] грошові кошти, еквівалентні 2200 доларам США, які зобов`язалася повернути до 26.10.2016 року, що підтверджується борговою розпискою від 27.09.2016 року. У випадку не повернення позиченої суми грошових коштів у вказаний строк, за кожний місяць прострочення боргу відповідач зобов`язалась сплатити 5% від суми боргу. 10.03.2019 року відповідач власноруч складеною та підписаною розпискою підтвердила свої зобов`язання про повернення боргу і відсотків від суми боргу і пообіцяла повернути їх, починаючи з квітня 2019 року. 04.07.2019 року та 31.07.2019 року позивачем направлено вимоги відповідачу про повернення боргу та відсотків. Згідно ч. 1\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 26 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Надані позивачем в борг грошові кошти відповідач не повернула, проценти за їх користування не сплатила. Позивачем було доведено факт передачі позичальнику коштів, а відповідачем не спростовано даний факт. Доказів повернення суми боргу матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 2200 доларів США, які на момент подачі позовної заяви згідно офіційного курсу НБУ еквівалентні 54472 грн. (2200х24,76), а також відсотків за користування позикою,\~які складають\~3850\~доларів США\~(2200х5%х35)\~та еквівалентні 95326\~грн.\~(3850х24,76),підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, понесені останнім при сплаті судового збору.

Outcome: approved