Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» про визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 10.04.2013 року її дядько [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира на підставі договору купівлі-продажу належала в рівних частинах, а саме: по 1/3 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 03.03.2006 року [PERSON] помер, заповіт не складав, тому його частка квартири була успадкована в рівних долях його дружиною [PERSON], та сином [PERSON] Кожний став власником ? частини квартири. Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася, але сама спадщина була фактично прийнята дружиною та сином, які фактично проживали з померлим. 20.01.2013 року [PERSON] померла, заповіт не складала, тому її частка квартири, а саме: ? частина була успадкована сином [PERSON] За своє життя померлий так і не встиг здійснити державну реєстрацію права власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті дядька позивачка звернулася до четвертої одеської нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, однак, їй було відмовлено. Таким чином, враховуючи все вищевказане та те, що відсутній оригінал договору купівлі-продажу та не можливістю його відновлення, позивачка була змушена звернутися до суду. Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Представник відповідача та третьої особи із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, причини неявки не повідомляли. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 98-531 від 20.07.1998 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній біржі «Витязь» та КП «ОМБТІ та РОН», належала в рівних частинах, а саме: по 1/3 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-26,27). 03.03.2006 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.29) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № [NUMBER] від 02.08.2013р. (а.с.30). Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ст. 1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно 1/3 частка квартири, яка належала [PERSON] була успадкована в рівних долях його дружиною [PERSON], та сином [PERSON] Кожний став власником ? частини квартири. Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася, але сама спадщина була фактично прийнята дружиною та сином, які були зареєстровані та фактично проживали з померлим, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.32). 20.01.2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.31). Відповідно 1/2 частка квартири, яка належала [PERSON] була успадкована сином [PERSON] 10.04.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.29) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00012068377 від 20.04.2013р. (а.с.10). За своє життя померлий так і не встиг здійснити державну реєстрацію права власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Родинний зв'язок позивачки з померлим [PERSON] підтверджується наступним. Батьками [PERSON]В були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з державного рестру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 00012066395 від 19.04.2013 (а.с.12). Батьками [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується архівною довідкою № Б542, виданою Державним архівом Одеської області 19.04.2013 р. (а.с.13). Також [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Тобто [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. 18.07.1951 року у [PERSON] та його дружини [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). 30.11.1971 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище на «Цибулькіна», що підтверджується довідкою №251 від 21.10.2003 (а.с.16). За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народженн (а.с.17). 17.11.2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Поспєлова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.). Виходячи з вищевказаного, встановлено, що [PERSON] є онучкою [PERSON], який є батьком [PERSON], який доводиться їй дядьком. 09.01.1999 року [PERSON] - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с19.). 21.10.2002 року [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.). Після смерті дядька позивачка звернулася до четвертої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та для оформлення спадкового майна (а.с.23). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33847889 від 23.04.2013р. четвертою Одеською нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа щодо майна померлого 10.04.2013р. [PERSON] (а.с.11). Однак, нотаріусом четвертої одеської нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що позивачкою не було надано оригінали правовстановлюючих документів або їх дублікати на зазначену квартиру з відповідною державною реєстрацією права власності на імя [PERSON] (а.с.67). Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка помела (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п. 3.1 Листа ВСС України від 16.05.2013 року «Про судову практику та розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що таке набуття права власності на майно є правомірним, не заборонено законом, та направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

Outcome: approved