Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Заявник [PERSON] 29 травня 2017 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що вона є донькою [PERSON], який помер 31 грудня 2016 року у м. Донецьк . 16 травня 2017 року заявнику був виданий дублікат лікарського свідоцтва про смерть № 7, в якому зазначено, що [PERSON] помер 31 грудня 2016 року. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для реєстрації факту смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO] , уродженця [INFO], визнавши датою його смерті 31 грудня 2016 року та місце смерті\~ - Київський район м. Донецька. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи \~Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про народження ЯЖ № 243455, виданого 22 вересня 1955 року, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON]. Як вбачається з довідки Донецького міського відділу реєстрації актів громадянського стану № 15-68-245 від 11 червня 2002 року, [PERSON] 17 грудня 1991 року зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 15.18-60-1278 від 24 травня 2017 року, Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ,\~ який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.13Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що дубліката лікарського свідоцтва про смерть № 7 від 16 травня 2017 року, [PERSON] помер 31 грудня 2016 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved