Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

До суду із позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину вказавши, що 25 листопада 2011 року вона вступила в шлюб з відповідачем, але спільне життя не склалося, тому шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утримані позивачки. На даний час вона проживає окремо від відповідача і оскільки він не займається вихованням дитини, не надає дитині матеріальної допомоги, вона змушена звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття сина [PERSON], яке настане 14 лютого 2031 року. В судове засідання позивачка не зявилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Також про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку оголошенням через газету «Народне слово» № 50 (3280) від 15 грудня 2016 року. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ч. 5 ст. 74, ч. 77 ЦПК України [PERSON], про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 25 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб, зареєстрований Центральним відділом ДРАЦС ГУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 706 від 25 листопада 2011 року, що підтверджується відміткою у копії паспорта позивачки [PERSON], але спільне життя не склалося, тому рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 року шлюб було розірвано. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, вчинений Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 343 від 22 лютого 2013 року, де його батьками вказані сторони. Син перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 466 від 13 червня 2016 року та актом обстеження матеріально побутових умов сімї. Згідно довідки, яка видана Ленінським відділом державної виконавчої служби м. Кіровоград № 16091/04-31/5 від 31.05.2016 року на виконанні Ленінського ВДВС м. Кіровограда ГТУЮ у Кіровоградській області відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] немає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач участі у вихованні сина в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у розмірі в якому просить позивачка. Враховуючи викладене,

Outcome: approved