Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] . [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті його дідуся залишилася неприйнятою спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових га у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039369. Він є спадкоємцем майна за законом п`ятої черги після смерті його дідуся. На даний час оригінал правовстановлюючого документу втрачено, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право на зазначене вище спадкове майно. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 21.09.2021 відкрито провадження в даній справі. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направили, суду надали заяв про розгляд справи без участі їх представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з таких підстав. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №74 від 06.10.2009. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №95 від 08.09.2015. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та його померлим батьком [PERSON] підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 16.09.2021. Факт родинних відносин між позивачем та його померлим батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.1980. Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових га у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039369. Крім того, згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.32-7411/2-21 від 06.10.2021, [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Чапаєва Троїцького (новоствореного Сватівського) району Луганської області, серія ЛГ № 0039369, про що у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис від 30.11.1996 за № 2. Позивач є спадкоємцем майна за законом п`ятої черги після смерті дідуся. На даний час оригінал правовстановлюючого документу втрачено, що позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. При цьому особливістю п`ятої черги є встановлення всередині її своєрідних «підчерг»: родичі подальших ступені споріднення закликаються до спадкування за відсутності родичів попередніх ступенів. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення): правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення): двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved