Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 11.07.2012, згідно якої отримав кредитні кошти в користування. У зв?язку з порушенням зобов?язань за кредитним договором відповідач станом на 02.12.2020 має заборгованість в розмірі 19152,40 грн., яка складається з: 14194,671 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 4957,79 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов?язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2012 та судові витрати в розмірі 2270 грн. Ухвалою судді від 19.02.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. Станом на 22.03.2021 відзив на позовну заяву не надходив. Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву з клопотанням справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , про день та час розгляду справи повідомлений рекомендованим листом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 11.07.2012 відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам?яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», при цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 11.07.2012 відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких долучено до позовної заяви. В Анкеті-заяві також не вказана обумовлена сторонами сума кредиту, яку бажав отримати відповідач. Крім того, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 11.07.2012, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. З долученої до позовної заяви Довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] » вбачається, що станом на 15.05.2015 кредитний ліміт становив 500,00 грн., 21.08.2015 кредитний ліміт був зменшений до 360,00 грн., 20.06.2017 кредитний ліміт був збільшений до 5000,00 грн., а 29.09.2018 кредитний ліміт був збільшений до 10000,00 грн. Згідно з наданою позивачем Довідкою, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким були відкриті кредитні картки, датами відкриття яких вказано: 13.10.2014, 2708.2018 та 29.09.2018. Тобто, як вбачається із позовної заяви, відповідач [PERSON] звернувся із заявою до банку 11.07.2012, а картку йому було відкрито лише 13.10.2014. При цьому, виписку про рух коштів за договором позивач надає, починаючи з 15.05.2015, не зазначаючи ні номер договору, ні дату його укладення. Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, в тому числі і заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14194,61 грн., при тому, що першочергового кредитний ліміт був визначений у розмірі 500,00 грн., який згодом зменшувався та збільшувався і станом на 29.09.2018 був встановлений 10000,00 грн., тобто не зрозуміло з чого виходив позивач при вирахуванні суми заборгованості. Крім того, у позові зазначено, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов?язань з погашення кредиту, клієнт зобов?язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту та проценти від неповернутого кредиту. При цьому, позивачем не надано суду підтвердження того, що відповідач ознайомлений із цими Умовами та Правилами, які почали діяти з 01.03.2019. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 11.07.2012 відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 11.07.2012, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов?язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов?язання з повернення кредиту». Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed