Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя однокімнатної квартири [ADDRESS]. У своєму позові позивач вказує, що 31 липня 2004 року, між нею та [PERSON], укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.03.2013 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано, дитина залишилась проживати з нею. 10 січня 2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON], в результаті чого змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. У період шлюбу з відповідачем у грудні 2004 року за їх спільні кошти придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 24000 грн. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником даної квартири є відповідач, його частка складає 1/1. Після розірвання шлюбу вона та дочка [PERSON] продовжують проживати у спірній квартирі разом відповідачем [PERSON] Між ними не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна, тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила виділити їй та відповідачу у власність по ? частині квартири кожному та стягнути з [PERSON] судовий збір. 19.11.2015 року від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона уточнила свої позовні вимоги, а саме просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], жилою площею 11,5 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м., ринковою вартістю 209146 грн у праві спільної сумісної власності подружжя і виділити їй та відповідачу у власність по ? частині вказаної квартири кожному. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі її представника адвоката [PERSON], свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 12 березня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31 липня 2004 року відділом РАЦС Гадяцького РУЮ, актовий запис № 70, розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Позивач 10 січня 2014 року - після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб. Згідно договору купівлі-продажу від 14.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON], як покупець, прийняв у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 11,5 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить вищевказана квартира, його частка складає 1/1. Як зазначено у довідці КП «Гадяч-житло» від 16.10.2015 року № 2778, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON]. Згідно звіту про оцінку майна ФОП [PERSON], встановлено, що вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] становить 209146 грн. Статтею 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором. У відповідності до норм ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановив суд, квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана під час шлюбу, тому сторони мають право на поділ цієї квартири, їх частки є рівними, оскільки іншого не визначено домовленістю між ними. Між позивачем та відповідачем не досягнуто взаємної згоди про поділ спірної квартири. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Між [PERSON] до [PERSON] не досягнуто будь-якої згоди на отримання одним з них грошової компенсації та попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно викладеного та враховуючи те, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є неподільною річчю, тому не може бути поділена між позивачем та відповідачем в натурі, відповідно до їх часток, суд вважає можливим визнати ідеальні частки сторін у цьому майні без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1045 грн (тисяча сорок п`ять) грн 74 коп., що підтверджується квитанцією ПАТ «ПриватБанк» про сплату від 27.10.2015 року, тому згідно ст. 88 ЦПК України, сплачена [PERSON] сума судових витрат, підлягає до стягнення з відповідача на її користь.

Outcome: approved