Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

До суду із позовом до відповідачки звернулась [PERSON] Посилається на те, що вона є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.07.2011 року. Інша ? частина квартири належить [PERSON], який успадкував її після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. З 08.04.2008 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 21.04.2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] ([PERSON]). Як член наймача, з 08.04.2008 року [PERSON] ([PERSON]) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 19.12.2013 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано. Відповідач виїхала з квартири разом з дитиною, а 22.08.2015 року уклала шлюб з іншим чоловіком. Тобто, більш ніж три роки відповідачка за адресою місця реєстрації не проживає. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти її з місця реєстрації. Позивач до суду не з'явилась, про день, місце час розгляду справи повідомлена належним чином,до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явилась, про день, місце і час повідомлена належним чином, жодних доказів та заперечень не надала. Третя особа - [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. (а.с. 8-10). [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON], що підтверджено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2013 року (а.с. 14-15). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст.. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Суд вважає, що позивач, як власник квартири має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Згідно ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Виходячи з матеріалів справи, що з 2015 року відповідачка в квартирі не проживає, проживає разом з іншим чоловіком на [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що відповідач не проживає в оспорюваній квартирі без поважних причин. Зважаючи на те, що відповідачка не мешкає в квартирі № [ADDRESS] понад встановлений законом однорічний строк без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не потребує додаткового позбавлення останнього права користування зазначеним приміщенням. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Серед цього переліку не міститься такого способу як зобов'язання вчинити певні дії, в ч.2 цієї статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1383-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позовні вимоги про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально На підставі викладеного,

Outcome: partial