Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Сидорівської сільської ради, звернувся до суду із заявою, в якій просив: -встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0191377 виданий [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської РДА №64 від 11.02.1997 року належав померлому 17.12.2000 року [PERSON], а не Євтихію; -визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, вартістю 116254,29 грн безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Свою заяву заявник мотивує тим, що\~ 17.12.2000 року\~ в с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із\~ земельної частки (пай) розміром 2.92 га, яка знаходиться на адміністративній території Сидорівської сільської ради, що підтверджується сертифікатом\~ серії ЧР №0191377. Спадкоємці у померлого відсутні, що є підставою для переходу спадщини до держави. Заявник зазначає, що спадкове майно є безхазяйним та взято на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі\~ і тому\~ просить ухвалити рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Крім цього, розбіжності у написанні імені померлого у\~ правовстановлюючих документах є перешкодою для оформлення спадкових прав. Під час розгляду справи заявник змінив вимоги і просив: - встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0191377 виданий [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської РДА №64 від 11.02.1997 року належав померлому 17.12.2000 року [PERSON], а не Явтуху; -визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, вартістю 116254,29 грн безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. В судовому засіданні представник заявника\~ підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. \~\~\~\~\~ Від Стеблівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, заяву підтримали. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, зясувавши\~ обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення\~ частково. У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується копією запису акту про смерть\~ серії\~ №27 від 19.12.2000 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із\~ земельної частки (пай) розміром 3.37 га, яка знаходиться на адміністративній території Сидорівської сільської ради, що підтверджується сертифікатом\~ серії ЧР №0191377 (а.с.8). Згідно листа від 07.04.2016 року відділу Держгеокадастру\~ у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області середній розмір земельної частки (паю) по Сидорівській сільській раді\~ становить 2.92 га\~ (а.с.9, 16). Померлий заповіт не залишив.\~ Згідно довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 23.04.2016 року\~ №526/01-16 після померлого [PERSON] спадкова справа не заведена (а.с.18). [PERSON] проживав одиноко\~ в [INFO], крім нього в домоволодінні ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Сидорівської сільської ради №191 від 25.04.2016 року (а.с.14). Згідно довідки\~ Сидорівської сільської ради №231/02-40 [PERSON] був помилково записаний як [PERSON] (а.с.13). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу померлому [PERSON] підтверджено в судовому засіданні письмовими доказами, а тому даний факт підлягає встановленню. Заявник просить встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0191377 виданий [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської РДА №64 від 11.02.1997 року належав померлому 17.12.2000 року [PERSON] і суд вважає необхідним встановити даний факт. Що стосується вимог заявника про визнання майна безхазяйним суд зазначає наступне. 17 грудня 2000 року помер [PERSON]. В абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз'яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УPCP), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. \~ \~ \~ \~ Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529- 531 ЦК УРСР. Згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Сидорівської\~ сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що перебувала у колективній власності КСП «Світанок». Вказане право належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0191377. Відповідно до Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 №1810/5, лише зі Спадкового реєстру можливо отримати достовірну інформацію про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи, про заповіти, спадкові договори, внесення змін до них, скасування заповітів або розірвання спадкових договорів, а також про видані свідоцтва про спадщину. Згідно даних інформаційної довідки зі\~ Спадкового реєстру (а.с.19) після смерті\~ [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. В ст. 555\~ ЦК УРСР закріплено випадки переходу спадщини до держави, зокрема якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.4 Земельного кодексу України від 1990 року, який діяв на момент смерті [PERSON] та в редакції, яка була чинна на день відкриття спадщини, субєктами права державної власності на землю виступали, в т.ч. сільські Ради\~ народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.\~ Отже, Сидорівська сільська рада була органом, який уповноважений був взяти земельну частку (пай) на баланс через рік після смерті [PERSON]. З рішення Сидорівської сільської ради від 21.01.2015 року\~ №37-8/VІ вбачається, що земельна ділянка після смерті [PERSON] взята на облік\~ (а.с.15). Відповідно до вимог\~ ст.273 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Заявник просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай), розташовану в адміністративних межах Сидорівської сільської ради безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Але суд не вбачає підстав для передачі вказаного майна у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради в силу наступного. 18.12.2016 року відбулися перші вибори об»єднаних територіальних громад Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Внаслідок проведення вказаних виборів була утворена Стеблівська селищна\~ об»єднана територіальна громада, до складу якої увійшла, в т.ч., колишня Сидорівська сільська рада. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви прокурора в частині визнання майна безхазяйним та визнає спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], безхазяйним майном та необхідність передачі її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області в особі Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Судові витрати по справі, суд залишає за заявником\~ відповідно до вимог ст.235 ч.7 ЦПК України.

Outcome: partial