Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Заявник [PERSON] , Заінтересована особа Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Білгород-Дністровською районною адміністрацією Ради народних депутатів 20 березня 2003 року, на ім`я « [PERSON] » зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №5434 дійсно належить [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилася, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до паспорту прізвище заявниці записано « [PERSON] », що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER] від 09.04.2001 року. 20 березня 2003 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Білгород-Дністровською районною адміністрацією Ради народних депутатів 20 березня 2003 року, зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №5434. Цей державний акт виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Одеської області від 22 листопада 2002 року №969/2002. В 2019 році заявниця звернулась до міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі Держгеокадастру для оформлення кадастрового номеру на земельну ділянку відповідно до Державного акту, однак їй було відмовлено оскільки в Державному акті її прізвище вказано з орфографічною помилкою, а саме « [PERSON] ». Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як передбачено п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, Свідоцтва про право на спадщину. З листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення, оскільки факт, який просить встановити заявник має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить вирішення особистих майнових прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved