Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] року померла сестра позивачки та мати відповідача [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1032 га, що розташована в [ADDRESS], право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 919023. Відповідач відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, однак у встановленому законом порядку відповідної заяви не вчинив. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості прийняти спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачка просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом було встановлено, що [INFO] року померла сестра позивачки та мати відповідача [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1032 га, що розташована в [ADDRESS], право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 919023 (кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:06:001:0532). Відповідач відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, однак у встановленому законом порядку відповідної заяви не вчинив. Згідно технічного паспорту вищевказане домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS], складається: А, а, а1 - житловий будинок; Б, б - літня кухня; В, в, - сарай; Г - сарай; Е - убиральня; Д - гараж, Ж, З - навіси, 4 - водопровід; І - літній душ; 1-3 - огорожа. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої своєї сестри за законом другої черги, так як відповідач, інший спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1228, 1261,1262, 1268, 1272 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved