Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON], в інтересах якого на підставі доручення діє [PERSON], звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що 22.06.2015 року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим в нього [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], народився син [PERSON]. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що він з своєю дружиною [PERSON] в офіційний шлюб не вступав. Дружина завагітніла в 2014 році і надглядалася в жіночій консультації м. Севастополь за місцем проживання. 22.06.2015 року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим в них з дружиною народився син син [PERSON], що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження серії 67 № 003765, виданого 29.08.2015 року пологовим відділенням ДБУЗС ГБ «5» «УОЗ МИР». Проте, вони не мають можливості зареєструвати факт народження дитини, оскільки в відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області у видачі свідоцтва про народження дитини було відмовлено на підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до вимог зазначеної статті, всі документи та довідки, видані органами окупованої території, вважаються такими, що є недійсними. Представник заявника [PERSON] [PERSON], який діє на підставі доручення, в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника . Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Як вбачається з матеріалів справи, у заявника [PERSON] та [PERSON] 22 червня 2015 року в м. Севастополь народився син [PERSON], що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження серії 67 № 003765, виданого 29.08.2015 року пологовим відділенням ДБУЗС ГБ «5» «УОЗ МИР». Оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт народження дитини підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, іншого порядку для вирішення зазначеної ситуації Законодавством України не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Також суд попереджає, що за подвійне громадянство дитини несуть відповідальність батьки. На підставі викладеного,

Outcome: approved