Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], третя особа: Територіальний відділ служби у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 25.01.2017р. від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просила: усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні нею права власності, шляхом визнанням [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; Вселити [PERSON], [INFO], в квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 09.03.2017р. позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні [PERSON] права власності, шляхом визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за заявою представника позивача - залишено без розгляду. Представник позивача надала заяву в якій решту позовних вимог підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідачка у судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялася. Від представника третьої особи надійшов лист в якому просили розгляд справи провести у їх відсутність та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2009 року (а.с.6), що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 7567498 від 31.07.2009р. (а.с.7), технічним паспортом (а.с.8-9). У вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі: [PERSON] - колишня невістка позивачки, [PERSON] - онука позивачки, [PERSON] - донька [PERSON] від другого шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2012 року. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу - [PERSON]. 10 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському р-ні Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 314 (а.с.12). З того часу відповідачка та її неповнолітні діти фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Станом на теперішній час позивачка не має змоги потрапити у вищезазначену квартиру, яка є її приватною власністю, оскільки [PERSON] змінила замок у дверях та впустила проживати у квартиру позивачки сторонніх людей, при цьому жодних витрат на сплату комунальних послуг відповідачка не несе. Позивачка неодноразово зверталась до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявами, про що свідчать копії талонів-повідомлень (а.с.13,14,15). Крім того, при спробі потрапити у вищевказану квартиру у серпні 2014 року, сина позивачки побили. В результаті чого він отримав струс головного мозку, гематоми в лобній та потиличній області, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста (а.с.17). Відповідно до ст. 386 ЦК України - власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Будь-які договори найму чи оренди житлового приміщення у спірній квартирі, між позивачем та відповідачем чи новими мешканцями не укладалися. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих стороною у справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтвердженні судові витрати: 551,20 гривень - судовий збір.

Outcome: approved