Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

До суду звернулося ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2016 року між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» і [PERSON] було укладено договір безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 2 500 000,00 гривень на умовах, визначених договором, та зобовязувався повернути їх до 31.12.2016 року. 01 лютого 2017 року між ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» був укладений договір відступлення права вимоги №2, згідно якого ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» відступила ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» право вимоги за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON]. У звязку з простроченням виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за даним договором позики та відповідно до його умов позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» заборгованість в загальному розмірі 2157623,00 грн. за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року та судові витрати. Із зустрічною позовною заявою до суду звернувся відповідач [PERSON] до ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2016 року між ним та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» було укладено договір безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016, згідно умов якого ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» зобовязувалася надати йому безвідсоткову поворотну позику в розмірі 2\~500\~000,00 гривень в строк до 01.10.2016 року. За умовами даного договору строк повернення позики був визначений, як 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою від 21.09.2016 року до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, сторонами було погоджено внесення до договору пункту 20, яким передбачено: «без письмової згоди двох Сторін даного Договору - Позикодавця та Позичальника - заборонити передавати третім особам свої права та/або обов`язки (їх частину), які виникають з цього Договору». Із змісту позовної заяви, яку було подано ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» до нього, йому стало відомо, що 01.02.2017 року між ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» було укладено договір відступлення права вимоги №2, згідно якого ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» відступила ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» право вимоги за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON]. При цьому він, як боржник за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, не давав згоди на передачу третім особам права вимоги за договором позики. Його також не було повідомлено про укладення вказаного договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року. А тому, вважає, що відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги на підставі ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки вказаний договір суперечить вимогам ч.1 ст.516 ЦК України. Враховуючи вищевказане позивач просить суд визнати договір відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року недійсним та стягнути понесеним ним судові витрати. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 26.01.2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ», ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року в частині позовних вимог до ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» провадженням закрито. В судовому засіданні представник позивача-відповідача ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» - [PERSON] позовні вимоги ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» за первісним позовом підтримав і просив позов задовольнити, посилаючись при цьому на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] не визнав та просив в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на те, що додаткова угода від 21.09.2016 року до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року є недійсною, оскільки була сфальсифікована. При цьому, при укладенні договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року ТзОВ «КОМПАНІЄЮ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» не було повідомлено ТзОВ «ТІМЕКС-ІВЕСТ» про існування вищевказаної додаткової угоди до договору безвідсоткової поворотної позики від 21.09.2016 року. В судовому засіданні представник відповідача-позивач адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] і просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року. Позов ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» не визнав та просив в задоволенні його позовних вимог відмовити, оскільки вимоги позивача не грунтуються на нормах чинного законодавства. При цьому, представник [PERSON] ствердив, що кошти у розмірі 2 157 623 гривень, які отримав [PERSON] відповідно до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, були необхідні для придбання товарно-матеріальних цінностей, комплектуючих, устаткування, тобто для підготовки заводу ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» до виробничого сезону. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 30 травня 2016 року між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016, відповідно до якого товариство зобовязалось надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 2\~500 000,00 гривень в строк до 01 жовтня 2016 року, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути надану позику в строк до 31.12.2016 року. [PERSON] отримано за даним договором позики грошові кошти у розмірі 2\~157 623 гривні. 21 вересня 2016 року між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, відповідно до якої включено до Договору пункту 20, який викладено у наступній редакції: «без письмової згоди двох Сторін даного Договору - Позикодавця та Позичальника - заборонити передавати третім особам свої права та/або обов`язки (їх частину), які виникають з цього Договору». Дані обставини знайшли своє підтвердження копією договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року (а.с.5), копією додаткової угоди від 21.09.2016 року до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року (а.с.65), копією протоколу №2109/16 засідання загальних зборів учасників ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» від 21.09.2016 року про надання згоди на укладення додаткової угоди до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016року (а.с.66), копією протоколу №2705/16 від 27.05.2016 року засідання загальних зборів учасників ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» про надання згоди на укладення та підписання договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016року (а.с.67), копіями видаткових касових ордерів (а.с.12-32). При цьому суд приймає до уваги те, що сторонами по справі не оспорюються повноваження уповноваженого на укладання від імені ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року та додаткової угоди до даного договору від 21.09.2106 року. Крім цього, судом встановлено, що кошти у розмірі 2 157 623 гривень, які отримав [PERSON] відповідно до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, були необхідні для придбання товарно-матеріальних цінностей, комплектуючих, устаткування, оплати робіт підрядних організацій, тобто для забезпечення проведення ремонтних робіт до початку виробництва 2016 року та забезпечення діяльності підприємства ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» під час переробки цукрових буряків. Дана обставина знайшла своє підтвердження копією протоколу №2705/16 від 27.05.2016 року засідання загальних зборів учасників ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» про надання згоди на укладення та підписання договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року (а.с.67), показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 01 лютого 2017 року між ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» було укладено договір відступлення права вимоги №2, згідно якого ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» відступило ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» право вимоги за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON]. 17 травня 2017 року ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» було направлено письмову вимогу [PERSON] про повернення боргу, де зазначено, що ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» відступило ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» право вимоги за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, і що ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» вимагає у [PERSON] сплатити 2157623 гривні заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року. Дані обставини знайшли своє підтвердження копією договору відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року (а.с.6-8), актом прийому-передачі документів від 09.02.2017 року за договором відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року (а.с.9), копією вимоги повернення боргів (а.с.10). Укладення 01 лютого 2017 року між ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» вищевказаного договору відступлення права вимоги №2 було проведено без згоди [PERSON], боржника та сторони за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року. Дана обставина знайшла своє підтвердження поясненнями представника [PERSON] та не заперечується представником [PERSON]. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у збов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що при укладенні 01 лютого 2017 року між ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» договору відступлення права вимоги №2, згідно якого ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» відступило ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» право вимоги за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON], було порушено вимоги ч.1 ст.516 ЦК України, оскільки заміна кредитора за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, в порушення вимог пункту 20 даного Договору, була проведена без згоди [PERSON], боржника та сторони договору позики. А тому, враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір відступлення права вимоги №2 від 01 лютого 2017 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ», задовольнивши таким чином зустрічний позов [PERSON]. Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» щодо стягнення з [PERSON] 2157623 гривні заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, оскільки вважає їх безпідставними, так як позовні вимоги товариства ґрунтуються в тому числі і на визнаному судом недійсним договорі відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року, що був укладений між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ». Суд не приймає до уваги твердження представника позивача-відповідача [PERSON] про те, що додаткову угоду від 21 вересня 2016 року до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року, що було укладено між ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» та [PERSON], було сфальсифіковано, оскільки ним не представлено доказів на підтвердження цього. Крім того, вказане твердження спростовується доказами по справі, а саме показами свідків [PERSON], [PERSON] щодо обставин укладення додаткової угоди від 21.09.2016 року, копією протоколу №2109/16 засідання загальних зборів учасників ТзОВ «КОМПАНІЯ «ГАЛИЧИНА ЦУКОР» від 21.09.2016 року про надання згоди на укладення додаткової угоди до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016року (а.с.66). Суд також не приймає до уваги посилань представника позивача-відповідача [PERSON] на ту обставину, що в акті прийому-передачі документів за договором відступлення права вимоги №2 від 01.02.2017 року додаткової угоди від 21.09.2016 року до договору безвідсоткової поворотної позики №30/05/2016 від 30.05.2016 року не вказано, як на доказ того, що її не існувало на час укладення договору відступлення права вимоги №2, оскільки саме по собі не зазначення в акті прийому-передачі додаткової угоди не свідчить про те, що вказана угода 21.09.2016 року не укладалась. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з ТзОВ «ТІМЕКС-ІНВЕСТ» в користь [PERSON] 640 гривень сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію №0.0.903827322.1 від 27.11.2017 року про сплату [PERSON] судового збору у розмірі 640 грн. (а.с.71). На підставі наведеного та

Outcome: approved