overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 05.08.2017 року помер її батько [PERSON] За життя він вчинив заповіт, яким все своє майно залишила позивачу по справі. До складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача та свідоцтва про розірвання шлюбу. 09.04.2008 року [PERSON] заповів все своє майно дочці позивачу по справі, що підтверджується копією заповіту. Позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління спадковим майном та постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідками виконкому Лисянської селищної ради Лисянського району Черкаської області від 04.04.2018 № 1118, 1120. З витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.03.2018 року вбачається, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка розміром 3,9704 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7120680800:03:001:0243, яка знаходиться за межами Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. З пояснень позивача такий документ був втрачений. Вирішення питання в позасудовий спосіб неможливо. Відповідно до ст.ст.321,\~328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позовну заяву мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . На час смерті чоловік мав право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2125 га, кадастровий номер 7120687400:03:0010794, яка розташована межах Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Позивач прийняла спадщину, проте оформити спадщину на земельну ділянку не виявилося можливим, оскільки документ на неї був втрачений. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд прийняти обґрунтоване рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Згідно запису в паспорті позивач вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . З наданої нотаріусом інформації з спадкової справи померлого [PERSON] , після його смерті позивач вступила в спадщину та оформила частину майна, про що видані відповідні свідоцтва. Щодо оформлення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2125 га, кадастровий номер 7120687400:03:0010794, яка розташована межах Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області нотаріусом було відмолено спадкоємцю через відсутність підтверджуючих документів на неї. З пояснень позивача вбачається, що оригінал державного акта на земельну ділянку її чоловіка булу втрачено, а в його копії було допущено описку у написанні по-батькові чоловіка. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12.02.2019 року було встановлено факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 156742, що виданий Драбівською районною державною адміністрацією 27 вересня 2004 року. З наведеного вбачається, що чоловік позивачки дійсно є власником спірного земельної ділянки, проте через відсутність правовстановлюючого документа позивач не може оформити право на спадкове майно. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст.ст.321,328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

До суду\~звернулась позивач\~з позовом\~про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовну заяву мотивував тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на земельні ділянки розміром 3,06 га та 1,5287 га. За життя мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Для оформлення спадщини 10.07.2019 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було повідомлено, що нею було пропущено строк для такого звернення. Строк для прийняття спадщини позивачка пропустила в зв`язку з хворою та у зв`язку з тим, що їй необхідно було їхати з м. Золотоноша до смт Драбів для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує просить його задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, розгляд справи просить провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Позивачка по справі є її дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про її народження та одруження. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. На запит суду отримано інформацію від нотаріуса, про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З пояснень позивача вбачається, що вона пропустила строк для подачі заяви до нотаріуса в зв`язку з хворобами. Наявність хронічних захворювань підтверджується довідкою Золотоніської ЦРЛ від 04.11.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб. Суд вважає, що для визначення поважності строку пропуску позивача з зверненням з заявою до нотаріуса необхідно враховувати принцип пропорційності, як умовою реалізації принципу верховенства права. В даному випадку, вирішення спору щодо права позивача на оформлення власності на майно, за умови, що вирішення спору не порушить прав та інтересів інших осіб, буде пропорційним заходом щодо захисту прав позивача, а тому позов потрібно задовольнити. Суд враховує практику Верховного Суду викладену в його постанові від 17.10.2018 по справі № 681/203/17-ц.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про продовження строку на прийняття спадщини. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . За життя тітка позивачки склала заповіт, яки все своє майно заповіла їй та її двоюрідному брату [PERSON] в рівних долях. При зверненні 16.10.2018 року до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв?язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Позивач вважає, що нею був пропущений строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин Позивач проживала з 04.02.1998 по 19.07.2000 рік у м. Миргород Полтавської області, про смерть тітки довідалась лише в грудні 1998 року і не знала про наявність спадкового майна. Про наявність заповіту позивач дізналась від сільського голови Остапівської сільської ради в грудні 2017 року, а документи на спадкове майно отримала лише в вересні 2018 року. Крім того, внаслідок отриманої травми на роботі та лікування в березні - листопаді 1998 року позивач не могла відвідати с. Остапівка для оформлення спадщини, якби про неї їй було відомо. В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила суд його задовольнити. Відповідач подав заву про розгляд справи в його відсутність, позов не визнав, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, свідка, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . За життя 19.12.1996 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] . З витребуваної судом інформації від нотаріуса вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 23.12.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки 3,61 га, яка розташована в межах Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, а також їй налажить майновий пай КСП «Авангард», реорганізованого в ТОВ «Продсільпром» с. Остапівка, про що свідчить відповідне свідоцтво, копія якого надана суду. Допитаний свідок [PERSON] показав суду, що він є чоловіком позивачки, проживає з нею з 1983 року, [PERSON] дійсно не було відомо про заповіт та майно, яке їй залишила [PERSON] , про його існування остання дізналася лише після телефонної розмови з діючим сільським головою с. Остапівка, проте точну дату він не пам?ятає. Згідно ч.1 ст.550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Необізнаність позивачки з заповітом суд розцінює як поважну причину пропуску нею строку для звернення з заявою до нотаріуса. При цьому, суд враховує практику Верховного Суду, викладену в постанові від 26.06.2019 року, справа 565/1145/17, провадження № 61-38298св. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 грудня 2007 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні відносини припинено, у зв`язку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 грудня 2007 року. Мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 грудня 2006 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні стосунки припинено, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 грудня 2006 року, від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 червня 2012 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні відносини припинено, у зв`язку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі зупинено до виконання судового доручення компетентним судом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року провадження по справі поновлено, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2012 року. Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 березня 2006 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач надав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 березня 2006 року. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. Місце проживання спільних дітей разом з позивачем визначено сторонами у добровільному порядку. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved