Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Заступника прокурора м. Одеси в інтересах [PERSON] та держави в особі Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП «ТРАНСАВАНГАРД» про визнання недійсною угоди та приведення приміщень у попередній стан. В подальшому, 10.04.2013 року, позивач уточнив свої позовні вимоги та звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], ПП «ТРАНСАВАНГАРД» про витребування майна, усунення перешкод у користуванні власністю, приведення приміщень у попередній стан, та просив суд витребувати з приватної власності [PERSON] у спільну сумісну власність [PERSON] сходову клітину першого поверху площею 6,4 кв.м., приміщення підвалу площею 11,1 кв.м.; визнати нечинним свідоцтво про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м.; усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування сходовою клітиною першого поверху площею 6,4 кв.м. та приміщенням підвалу площею 11,1 кв.м.; зобов'язати [PERSON] провести перебудову, якою привести сходову клітину першого поверху площею 6,4 кв.м. у стан, придатний для користування нею за цільовим призначенням; знести стіну, якою заблоковані вхідні двері допоміжного під'їзду зі сторони сходової клітини; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок знести стіну, якою приміщення підвалу площею 11,1 кв.м. відокремлене від основної частини підвалу. Свої вимоги позивач, обґрунтував тим, що [PERSON] є власницею кв. [NUMBER], кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS]. За доводами позивача, підставою для звернення до суду з даним позовом стало позбавлення [PERSON] права виходу з кв. [NUMBER] внаслідок проведеної [PERSON] реконструкції нежитлового приміщення [NUMBER], буд. [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов в уточненій редакції підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації позов не підтримав, зазначив, що в діяннях відповідачів порушення прав Управління не вбачається. В підтвердження своєї позиції, надав суду копію листа № 01-15/2797 від 16.06.2010 р. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Одеської міської ради уточнений позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] по довіреності [PERSON], уточнений позов не визнала, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 415 від 04.06.1997 року «Про затвердження рішення міжвідомчої комісії Жовтневої райадміністрації № 22/05 від 29.05.1997 року» [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на проведення реконструкції належної їм квартири [NUMBER] буд. [ADDRESS] з використанням сходової клітини площею 4,9 кв.м., у якості підсобного приміщення. Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2002 року № 1045 «Про затвердження Акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації від 11.04.2002 року: реконструкція кв. [NUMBER] по [ADDRESS]» реконструйовану кв. [NUMBER] було введено в експлуатацію. 30.01.2002 року на кв. [NUMBER] по [ADDRESS], КП «ОМБТІ та РОН» було складено технічний паспорт, у якому було відображено, що приміщення колишньої клітини сходів чорного ходу, площею 4,9 кв.м. входить до складу кв. [NUMBER] та позначене у технічному паспорті як гардеробна. Протягом 1998-2004 років [PERSON] частками викупала кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS]. 02.10.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1956 «Про розділ кв. [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на дві самостійні квартири», шляхом проведення реконструкції кв. [NUMBER], розділила її на дві окремі квартири: [NUMBER], [NUMBER]. Судом встановлено, що на час проведення [PERSON] реконструкції кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS] другого виходу з кв. [NUMBER] через сходи чорного ходу вищезазначеного будинку фактично не існувало, так само як і самих сходів чорного ходу, що підтверджено технічним паспортом на кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS] від 30.01.2002 року, та наявністю діючих на той час Розпоряджень Жовтневої районної адміністрації № 415 від 04.06.1997 р., № 1045 від 30.09.2002 р. 23.05.2008 року на підставі договору міни [PERSON] набула у власність кв. [NUMBER], буд. [ADDRESS], загальною площею 32,1 кв.м. Із хронології подій вбачається та підтверджується Розпорядженнями Жовтневої районної адміністрації № 415 від 04.06.1997 р., № 1045 від 30.09.2002 р., технічним паспортом на кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS] від 30.01.2002 року, що у 2008 році, на час придбання [PERSON] кв. [NUMBER], всередині приміщення колишніх сходів чорного ходу між першим і другими поверхами існували перекриття, а сходи чорного ходу були демонтовані. Отже, на підставі наданих до суду доказів, судом встановлено, що у діях [PERSON] відсутня вина щодо відсутності колишніх сходів чорного ходу у буд. [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу 01.09.2009 р., [PERSON] набула у власність нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 26,6 кв.м. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2009 р. на підставі ст. 376 ЦК України, як це передбачено чинним законодавством України, за [PERSON] було визнано право власності на нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м. Таким чином, судом встановлено, що до складу нежитлового приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м, входять колишні кв. [NUMBER] та нежитлове приміщення [NUMBER], набуті [PERSON] на підставі цивільно-правових угод. Їх вилучення із законного користування [PERSON], визнання нечинним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 78,8 кв.м., суперечить чинному законодавству України та принципу непорушності приватної власності. За договором купівлі-продажу від 18.01.2011 р., [PERSON] продала нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м, [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. А отже, судом встановлено, що [PERSON] 18.01.2011 р. набула право власності на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 78,8 кв.м., розташоване в будинку [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна (зареєстрований за №36). Вищезазначений факт свідчить про те, що на час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна у державних реєстрах обтяжень (заборон) були відсутні дані щодо зазначеного об'єкту нерухомості, а його продавець користувалась усіма правами власника, в тому числі мала право відчужувати дане майно. 12.10.2011 року, рішенням апеляційного суду Одеської області було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2009 р. про визнання права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [NUMBER], розташоване в будинку [ADDRESS]. Судом встановлено, що рішення апеляційного суду Одеської області від 12.10.2011 року було прийняте після спливу більше ніж 9 місяців після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] від 18.01.2011 р. Таким чином, Договір купівлі-продажу від 18 січня 2011 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо нежитлового приміщення першого поверху [NUMBER] буд. [ADDRESS] в момент його вчинення повністю відповідав вимогам дійсності правочинів, встановленим частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. 29.11.2011 р. [PERSON] як засновник ПП «ТРАНСАВАНГАРД» передала до складу його статутного капіталу нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м. 04.01.2012 р. ПП «ТРАНСАВАНГАРД» отримало на нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м, свідоцтво про право власності. Наявність у ПП «ТРАНСАВАНГАРД» свідоцтва про право власності свідчить про офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення права власності у нього на об'єкт нерухомості - нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м. ПП «ТРАНСАВАНГАРД» на підставі протоколу № 5 загальних зборів учасників ПП «ТРАНСАВАНГАРД» від 24.01.2012 р. та акту прийому-передачі від 25.01.2012 р. передало нежитлові приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м. у власність [PERSON] у якості повернення внеску зі статутного капіталу підприємства. 20.02.2012р. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на нежитлові приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м., яка володіє даним об'єктом нерухомості на підставі легітимного правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності серія САЕ № 572760. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про визнання свідоцтва про право власності на приміщення [NUMBER], загальною площею 78,8 кв.м., виданого на ім'я [PERSON] нечинним не може бути задоволена, так як право приватної власності є непорушним, а [PERSON] набула право власності у законного власника - ПП «ТРАНСАВАНГАРД», яке на теперішній час ліквідовано. Судом встановлено, що [PERSON] була власником кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS]. 02.10.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1956 «Про розділ кв. [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на дві самостійні квартири», шляхом проведення реконструкції кв. [NUMBER], розділила її на дві окремі квартири: [NUMBER], [NUMBER]. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2010 р., залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2010 р., ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2011 р. Розпорядження Приморської районної адміністрації № 1956 від 02.10.2007 р. «Про розділ квартири [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на дві самостійні квартири» скасовано. Вищезазначеними рішеннями судів було встановлено, що розділ кв. [NUMBER] є незаконним, здійсненим в порушення будівельних норм і правил, правил пожежної безпеки, без належним чином погодженої проектної документації та в порушення встановленого законодавством порядку реконструкції приміщень. Сходова клітина, позначена на поверховому плані буд. [ADDRESS], фактично відсутня; квартира [NUMBER] утворилась в результаті незаконного розділу [PERSON] кв. [NUMBER], здійсненого в порушення встановленого законодавством порядку реконструкції приміщень; окремих двох виходів-входів в кв. [NUMBER] не існує; реконструкція здійснена при відсутності для кв. [NUMBER] окремого входу; приміщення [NUMBER] не може експлуатуватися в якості квартири; сходова клітина не може бути використана в якості входу до квартири [NUMBER], так як вона не відповідає діючим державним будівельним нормам та вимогам пожежної безпеки та у 2002 році була відсутньою. Вивчивши правовстановлюючі документи, технічні паспорти на кв. [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], нежитлове приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS], судові рішення, та висновки надані позивачем та представником відповідача [PERSON], виходячи з хронології подій, та фактів встановлених рішеннями судів, судом встановлено, що неможливість використання кв. [NUMBER], буд. [ADDRESS] пов'язана не з діями відповідачів, а з діями [PERSON], яка не маючи технічної можливості для розділу кв. [NUMBER] на дві окремі, при відсутності другого входу до кв. [NUMBER] (в подальшому входу до кв. [NUMBER]) в порушення вимог державних будівельних норм, провела реконструкцію квартири [NUMBER]. Експлуатація кв. [NUMBER] з облаштуванням входу-виходу до якої передбачено через демонтовані колишні сходи чорного ходу, та експлуатація колишніх сходів чорного ходу за первісним призначенням є неможливим, оскільки колишні сходи чорного ходу відсутні (демонтовані) і їх відновлення є неможливим, а приміщення колишніх сходів чорного ходу буд. [ADDRESS] на першому, третьому, четвертому поверсі входять до складу нежитлового приміщення [NUMBER], кв. [NUMBER] відповідно, на підставі правовстановлюючих документів. Позивач, що діє в інтересах [PERSON], просив суд витребувати з приватної власності [PERSON] у спільну сумісну власність [PERSON] сходову клітину першого поверху та приміщення підвалу, що є частиною нежитлового приміщення [NUMBER] буд. [ADDRESS]. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2010 р. було встановлено відсутність у 2007 році сходової клітини, позначеної на поверховому плані буд. [ADDRESS], що є констатацією факту її знищення до 2007 року. Дані обставини також підтверджено Технічним висновком про неможливість використання сходової клітини чорного ходу в якості основного входу в квартиру [NUMBER], що знаходиться на другому поверсі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вимога про витребування у спільну сумісну власність, є фактично вимогою про визнання права власності. Відповідно до ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Вищезазначені, встановлені у судовому порядку обставини, свідчать про неможливість задоволення даної позовної вимоги, так як відсутній предмет спору - сходи чорного ходу буд [ADDRESS]. Судом встановлено відсутність сходів чорного ходу у буд. [ADDRESS], на час придбання [PERSON] у 2008 році за договором міни кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS], загальною площею 32,1 кв.м. Факт входження у 2002 р. приміщення колишніх сходів чорного ходу на другому поверсі буд. [ADDRESS], площею 4,9 кв.м., до складу кв. [NUMBER] буд. [ADDRESS] встановлено Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2010 р., ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2010 р., ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2011 р., та підтверджено Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації № 1045 від 30.09.2002 р. Судом встановлено відсутність у діях [PERSON] вини щодо відсутності у буд. [ADDRESS] сходів чорного ходу та неможливості їх експлуатації [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1. ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог та заперечень. Згідно ст. 57 та ч.1. ст. 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., майновий інтерес особи, пов'язаний із набуттям права власності на оплачений об'єкт нерухомості, має кваліфікуватися як об'єкт захисту щодо забезпечення мирного володіння своїм майном. Державою повинна бути дотримана пропорційність втручання держави у право власності особи - дотримання справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу, з одного боку, та захистом права на мирне володіння майном - з іншого. У всякому іншому випадку, буде мати місце порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 04.11.1950 р. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., ст. 46 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 04.11.1950 р. практика Європейського суду по правам людини є джерелом права для національних судів. Позивачем не надано суду доказів фактів на які він посилається як на підставу своїх вимог, так як і не надано доказів та не зазначено обґрунтування підстав задля представництва прокуратурою інтересів [PERSON], інтереси якої у суді представляє в тому числі її представник за довіреністю - Льодин Н.В. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 349 ЦК України, ст. ст. 3-4, 6-8, 10-12, 15, 59-60, 109, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed