Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) колишнього КСП «Знамя Октября» в с. Сиротине Троїцького району Луганської області, розміром 6,12 умовних кадастрових га, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2017 було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Окрім того, був встановлений факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на день його смерті. 21 квітня 2017 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Таким чином позивач, як дружина померлого [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2019, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач - Троїцька територіальна громада, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №282 від 29.05.2000 року (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) колишнього КСП «Знамя Октября» в с. Сиротине Троїцького району Луганської області, розміром 6,12 умовних кадастрових га, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 13). Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15.03.2017 було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Окрім того, був встановлений факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2017 року, державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , яка складається з права на земельну частку (пай) члена колишнього КСП «Знамя Октября» село Сиротине Троїцького району Луганської області розміром 6,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] (а.с. 9). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №531 від 22.08.2018 року (а.с. 11). Факт родинних відносин між позивачем та її померлим чоловіком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.08.1981 (а.с. 12). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2019, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що нею не було надано належних документів (а.с. 8). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved