Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позовна заява мотивована тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] . З 01.09.2000 року у вищевказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] . На даний час в квартирі вона проживає сама, відповідач в ній не проживає з моменту реєстрації. До 2008 року іноді приїздив, а після цього він до неї не приїхав жодного разу і в квартирі не перебував жодної години. Особисті речі відповідача в її квартирі відсутні, окрім цього відповідач не допомагає сплачувати комунальні послуги, які на нього нараховуються. На неодноразові звернення до відповідача у телефонному режимі про зняття з реєстраційного обліку, той не реагує, категорично відмовляється добровільно знятися з реєстрації. У зв`язку з тим, що у її будинку зареєстрований відповідач, у позивача виникають труднощі щодо реалізації свого права власності, вона змушена сплачувати додаткові кошти на комунальні послуги за відповідача, у неї можуть виникати труднощі при здійсненні свого права на отримання субсидії на комунальні послуги. Отже, право власності є порушеним і підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На цих підставах просила суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач, її син, більше 10 років до неї не з`являється. З`явився лише у 2018 році, так як приїхав здати паспорт для вклеювання фотокартки. Позивач його просила знятись з реєстрації у її квартирі, але вже більше року відповідач з нею взагалі не спілкується. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила суд позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що відповідач участі в утриманні квартири не бере, у квартирі не проживає і не користується нею без поважних причин. Зазначила, що сторона позивача просить судові витрати покласти на неї. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Про причини своєї неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується: Свідоцтвом №5050 про право власності на житло від 15.06.1995 року; Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.09.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12225963 від 20.10.2006 року Відповідно до розпорядження №16-р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків міста Умані», [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 1 вересня 2000 року в [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою на вказану квартиру та відповіддю виконавчого комітету Уманської міської ради № 01/01-20/2564/01 від 01.04.2019 року на запит суду. [PERSON] , [INFO] , не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] , з дня реєстрації, а саме з 2000 року, що підтверджується актом від 04.02.2019 року. Допитана у судовому засіданні в якості свідка за клопотанням сторони позивача [PERSON] показала, що 26 років тому вона отримала квартиру [ADDRESS] . Так як у свідка не було чоловіка, то вона постійно зверталась по допомогу до чоловіка позивача. З дня отримання квартири, і відповідно з 2000 року, вона відповідача у квартирі позивача не бачила, крім похорон чоловіка позивача, коли приїхали їхні сини. Свідку не відомо, щоб позивач чинила перешкоди у проживанні в її квартирі відповідачу. Допитана у судовому засіданні в якості свідка за клопотанням сторони позивача [PERSON] показала, що вони з позивачем заселялись у квартири у 1994 році і проживають на одному сходовому майданчику. З цього часу вона бачила відповідача лише один раз на похоронах його батька - чоловіка позивача. З позивачем вона спілкується практично кожного дня і їй не відомо, щоб відповідач проживав у позивача в квартирі. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою з 2000 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи позицію позивача, суд не стягує на її користь з відповідача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved