Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

До суду із позовом до відповідача звернувся [PERSON] посилається на те, що він в грудні 2015 року звернувся до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав документи на підтвердження загального стажу та довідку, що підтверджує особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, видану ВАТ «АВТО» за період роботи з 25.01.1982 року по 18.11.1996 року на посаді водія великовагового автомобіля самоскида БелАЗ-7523, вантажопідйомністю 42 тонни на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі ПО «Запоріжнерудпром». За висновками комісії з суперечливих питань при призначенні і виплаті пенсій надана позивачем довідка про особливий характер роботи та умови праці містить недостовірну інформацію та не відповідає вимогам постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 відсутні номер та дата видачі довідки та постанови КМУ від 11.03.1994 р. №162 - позиція професії не співпадає з даними у довідці. На запит УПФУ відповідач надав відповідь про відсутність підстав для видачі довідки на підтвердження пільгового стажу [PERSON] Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як водію великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, оскільки надані підприємством первинні документи суперечать даним, вказаних у пільговій довідці. Іншої можливості одержати або відновити документи, що підтверджують факт виконання певної роботи в певний час у позивача не має, тому він звернувся до суду із позовом в якому просить визнати дій відповідача неправомірними та зобовязати відповідача видати уточнюючу довідку про характер та умови праці за формою встановленою постановою КМУ від 18.08.1993 року №637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», в якій зазначити, що [PERSON] працював на підприємстві з 25.01.1982 року по 12 серпня 1996 року водієм великовагових автомобілів на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі протягом повного робочого дня відповідно до Списку №2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, працівника яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджених наказом голови правління ВАТ «Авто» №108 від 09.10.1996 р. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним, просив позов задовольнити. Представники відповідача за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували. Пояснили, що позивач вибрав невірний спосіб захисту права, він повинний оскаржувати рішення Пенсійного фонду, який відмовив йому в призначенні пенсії. На теперішній час на підприємстві не збереглися документи, які б підтверджували відомості, викладені в позові. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З наданої трудової книжки позивача БТ-І №3928240 вбачається, що [PERSON] прийнятий на роботу на автопідприємство №07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту 28.07.1981 року слюсарем з ремонту автомобілів 3 розряду, 25.01.1981 року переведений водієм 3 розряду, звільнений 18.11.1996 року за власним бажанням. З 28.07.1981 року по теперішній час автопідприємство №07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту неодноразово перейменовувалось та реорганізовувалось, станом на день розгляду справи його назва є Приватне акціонерне товариство «АВТОА», що підтверджується довідкою №1026 від 17.12.2015 р. (а.с.14), та статутом відповідача (а.с.89). Відповідно до п. «з» ч.1ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Дослідивши всі надані в сукупності матеріали, суд прийшов до висновку, що дані твердження відповідача про відсутність законних підстав для видачі уточнюючої довідки , у зв'язку із відсутністю інформації про те, на якому саме транспорту працював позивач, суд вважає спростованим даними, наведеними нижче. Так, згідно наказу голови правління ВАТ «АВТО» №42 від 20.03.1995 року «Про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення» затверджено перелік робочих місць та професій, які підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, до яких включено водіїв автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі (а.с. 16-18, 128). Згідно наказу №15-К від 25.01.1982 року слюсар з ремонту обладнання [PERSON] був переведений водієм 3-го класу в а/к-2 з 25.01.1982 року на всі марки автомобілів без обмеження вантажопідйомності (а.с.12). [PERSON] був звільнений за власним бажанням 12.08.1996 року як водій автоколони, що підтверджується наказом №154-К від 12.08.1996 року (а.с.13). Також факт роботи водієм автоколони з 25.01.1984 року по 01.09.1987 р. Підтверджує копія особистої картки білого М.Г., заведеної автопідприємством №07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту (а.с.103). В суді були оглянуті оригінали путьових аркушів, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 29-53), з яких вбачається, що протягом 1984-1987 років водій [PERSON] перевозив гірничу масу на МКК «Запорожнеруднепром» на автомобілях Белаз-540. Ці путьові листи надані позивачем, який пояснив, що він та інші працівники взяли ці документи тому що на підприємстві не забезпечувалось їх збереження. Ці листи мають штампи та відмітки про роботу водія та транспорту, вантажно-розвантажні операції, тому у суду не має підстав ставити під сумнів справжність цих документів. Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач працював в автотранспортному підприємстві саме на великовагових автомобілях повний робочий день. Згідно листа №190 від 19.08.2000 року ВАТ «Мокрянський камяний карєр» в технологічному процесі з добичі та вивозу гірничої маси з карєру на дробильні заводи, використовувався автотранспорт великої вантажопідйомності (Белаз-540тн, Белаз-7523 42 тн), який належав ВАТ «Авто». Автотранспорт працював в трьохзмінному режимі, був укомплектований екіпажами водіїв. Одним з екіпажем в період роботи з1982 року по 1996 року був склад водіїв, серед яких [PERSON]Г, що підтверджується путьовими листами с товарно-транспортними накладними Мокрянського карєру (а.с.18). В копії виробничої характеристики від 12.09.1992 року виданої АТП-12361 міститься вказівка на те, що [PERSON] працює на підприємстві з 1981 року водієм першого класу на великовагових автомобілях (а.с.126). Все це безпосередньо підтверджує той факт, що позивач працював саме водієм першого класу на великовагових автомобілях. До того ж, на думку суду, особа не може бути позбавлена конституційного права на призначення пенсії за незбереження в архіві відповідних документів та за недбалі дії відповідальних осіб підприємств стосовно не проведення відповідних записів в трудовій книжці та за неналежне ведення іншої документації. Стосовно способу захисту свого порушеного права обраного позивачем, суд прийшов до такого. Ч.2 ст. 16 ЦК України визначає орієнтовний перелік способів судового захисту. Так п. 5 ч.2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту права може бути примусове виконання обовязку в натурі. Цей спосіб застосовується у тих випадках, коли відповідач зобовязаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обовязок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобовязальних правовідносин між позивачем та відповідачем. Статтею 108 ЦКУ визначено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Таким чином, перетворення - це особливий вид реорганізації, який пов'язаний із зміною організаційно-правової форми юридичної особи, і при цьому, до правонаступника юридичної особи, що створюється в результаті реорганізації переходить усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи, що припиняється. Відповідач є правонаступником автотранспортного підприємства на якому працював позивач в оспорюваний період. Тобто, АТП-07062 (пізніше АТП-22361, АТП-12361) не було ліквідоване без правонаступництва, воно перейменувалось та перетворювалось та, станом на день розгляду справи, саме відповідач ПРАТ «АВТОА» є правонаступником прав та обовязків автотранспортного підприємства. Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з пунктом 10 Порядку \~ застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 Списків подаються: - трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи; - виписка із наказу по підприємству про проведення атестації відповідного робочого місця; - уточнююча довідка за зразком, передбачена пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років разі в ліквідації підприємства або організації без визначення правонаступника врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920 Тобто, розрізняються варіанти підтвердження періодів роботи, які зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на підприємствах, які ліквідовані та не мають правонаступника і для інших підприємств. Отже, оскільки підприємство, на якому позивач працював в оспорюваний період має правонаступника, то суд вважає, що є можливість надати уточнюючу довідку за зразком, що передбачена пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Цей Порядок покладає обовязок видавати таку довідку саме підприємством, а не будь-якою іншою установою. Таким чином, [PERSON], звертаючись до суду із вимогами про зобовязання відповідача видати довідку, діяв в межах вимог ст.. 16 ЦК України. Проте, позовні вимоги про визнання протиправною відмови у видачі довідки задоволенню не підлягають, виходячи із змісту п. 10 ч.2 ст. 16 ЦПК України, який визначає як спосіб захисту права - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи, що відповідач не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, то визнання його дій протиправними не є належними способом захисту порушеного права. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 551 грн., який на підставі ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial