Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.04.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON]. З вересня 2014 року сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер. В період шлюбу було придбано автомобіль марки «Опель-Комбі», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON]. Вказаний автомобіль був придбана під час шлюбу між сторонами, тому на думку позивачки, він належить їм обом на праві спільної сумісної власності. Вирішити питання про розірвання шлюбу та розподіл майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами та виділити відповідачу в натурі право особистої приватної власності на автомобіль марки «Опель-Комбі», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з нього на користь позивачки вартість 1/2 частини автомобіля в розмірі 40 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 400 грн. Згодом позивачкою було уточнено позовні вимоги в яких просила розірвати шлюб між сторонами та виділити відповідачу в натурі право особистої приватної власності на автомобіль марки «Опель-Комбі», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з нього на користь позивачки вартість 1/2 частини автомобіля в розмірі 70 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 700 грн. У судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, що також підтверджується заявою. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданий Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 199 (а.с.6). У сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Обставин перешкоджаючих праву на подання позову про розірвання шлюбу, встановлених ст. 110 СК України, судом не виявлено. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд може розірвати шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має суттєве значення. В судовому засіданні також встановлено, що в період шлюбу за сумісні кошти сторони придбали автомобіль марки «Опель-Комбі», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. У відповідності до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на 1/2 частку цього майна. Згідно ч. 1, 2,4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Також підлягає задоволенню вимога позивачки про виділ відповідачу в натурі право особистої приватної власності на автомобіль марки «Опель-Комбі», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з нього на користь позивачки вартість 1/2 частини автомобіля в розмірі 70 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 700 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved