Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

З 19 листопада 2002 року по 30 грудня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 30 грудня 2013 року Рішенням Російської Федерації цей шлюб було розірвано. (додаток рішення від 30.12.2013 року). Відповідач 28 липня 2003 року перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбав домоволодіння, за адресою: [ADDRESS], та зареєстрував його на своє ім'я, у зв'язку із тим, що позивачка знаходилася за територією України, оскільки працювала у Російській Федерації, цей факт й підтверджує завірена копія трудової книжки позивачки. (додаток). Після розлучення позивачка звернулася до відповідача із вирішенням питання розподілу майна, на, що відповідач відмовив. У позивачки є донька від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], вони потребують на теперішній час житло, оскільки хочуть жити на території України. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON], надала суду письмову заяву про уточнення позову і просить визнати 12/25 частини домоволодіння із усіма прибудовами, відносно вказаної частини за адресою, [ADDRESS]- сумісною власністю. Він іншої частини позову відмовилася. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином, відповідно до ст. 74 ч.5 абз 4,5 ЦПК України, повідомлений про місце та час розгляду справи. Згідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши докази надані стороною позивача вважає,що уточнюючий позов підлягає задоволенню . Згідно до ст. 1 ЦПК України, Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.І ст.63, ч.І ст.65 СК України. Згідно ч.І ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло. Відповідно до ч. З ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно договору дарування, 12/25 частини домоволодіння за адресою, [ADDRESS] , було отримано відповідачем у період шлюбу, а тому є сумісною власністю колишнього подружжя(сторін)., і тому частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленість між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).Між сторонами інше не визначено. Факт придбання відповідачем житла, підтверджує і копія розписки гр..[PERSON]( а.с.23).Тому суд вважає,що вимоги позивача є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved