Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

До суду з позовом звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 3/6 частини домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], за [PERSON] на 2/6 частини вказаного домоволодіння, за [PERSON] на 1/6 його частину. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] року в с. Лютенька Гадяцького району у будинку [ADDRESS] померла їх мати та бабуся, [PERSON]. Після її смерті за вказаною адресою відкрилась спадщина на будинок з господарчими будівлями, спадкоємцями на яку є вони по Закону, як спадкоємці першої черги. Станом на 01.07.1990 року, вказане господарство по соціальній групі відносилось до колгоспного двору, членами якого в рівних частках були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук. [INFO] року помер [PERSON], та його 1/6 частину домоволодіння успадкували в рівних долях дочка [PERSON] та його переживша дружина [PERSON] [INFO] р. померла [PERSON] та спадкоємцем першої черги стала [PERSON] , оскільки їй належало 1/6 частина домоволодіння та 1/12 частина успадкованої після смерті батька та [PERSON] також, то в результаті їй стало належати 3/6 частини зазначеного домоволодіння. В зв'язку з тим, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на його 1/6 частину, спадкоємцями якого стали [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовилась від своєї частки на користь [PERSON] і в результаті чого він став власником 2/6 частин вказаного нерухомого майна. Вони звернулись до приватного нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спірного домоволодіння, але їм було відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON], [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, запропонувавши звернутися до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно. В ході розгляду справи позивачі [PERSON] та [PERSON] уточнили свої позовні вимоги та просили визнати за [PERSON] право власності на 7/12 частини нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частини нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що померла їх мати [PERSON] та долі змінилися. У судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій зазначив, що Лютенська сільська рада просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду лист в якому просила справу розглядати без участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до довідки виконкому Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 09.12.2015 р. № 02-46/2659, домоволодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 14 особового рахунку № [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року в рівних долях є: голова двору [PERSON], 1926 року народження, який помер [INFO] року; дружина [PERSON], 1930 року народження, померла [INFO] року; дочка [PERSON], 1957 року народження; внучка [PERSON], 1977 року народження; зять [PERSON], 1954 року народження, помер [INFO] року; онук [PERSON], 1983 року народження. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві сумісної власності, тобто по 1/6 частині кожному. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що 29.05.1997 р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №60, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.05.2003 р. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер у 2003 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до довідки від 09.12.2015 р. № 02-46/2655 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, згідно облікових даних сільської ради [PERSON] 1926 року народження був зареєстрований на день смерті [INFO] року в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані [PERSON], 1930 року народження - дружина, [PERSON], 1957 року народження - дочка, [PERSON], 1954 року народження, помер [INFO] року - зять; внук [PERSON], 1983 року народження . Інших зареєстрованих станом на [INFO] року за адресою в [ADDRESS] не значилось. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON], є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.03.1947 року. [PERSON], яка народилась [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1957 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON], 29.07.1982 року розірваний, про що зроблено запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.07.1982 року, серії [NUMBER]. Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, про що зроблено запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.10.1982 року серії [NUMBER]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], проживаючи на день смерті з спадкодавцем [PERSON], прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька відповідно, у тому числі і 1/6 частину зазначеного колгоспного двору. [INFO] року померла [PERSON], про що [INFO] року складено відповідний актовий запис за № 37, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки від 09.12.2015 р. № 02-46/2657 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області згідно облікових даних сільської ради [PERSON] 1926 року народження була зареєстрована на день смерті [INFO] року в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані [PERSON], 1957 року народження - дочка, [PERSON], 1954 року народження, помер [INFO] року - зять. Інших зареєстрованих станом на [INFO] року за адресою в [ADDRESS] не значилось. Відповідно до листа приватного нотаріуса ГРНО Ямпольської С.М. № 23/01-16 від 21.01.2016 р. після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] звертався [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину спільним проживанням. Інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З урахуванням того, що [PERSON], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1957 року, то суд приходить до висновку, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], про що 10.03.2015 року складено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10.03.2015р. Відповідно до довідки від 09.12.2015 р. № 02-46/2654 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області згідно облікових даних сільської ради [PERSON] 1954 року народження, був зареєстрований на день смерті [INFO] року в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована [PERSON], 1957 року народження - дружина. Інших зареєстрованих станом на [INFO] року за адресою в [ADDRESS] не значилось. З урахуванням того, що [PERSON], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.05.1983 року, а [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті чоловіка на користь сина [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] [INFO] року померла [PERSON], про що 09.02.2016 року складено відповідний актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09.02.2016 р. Відповідно до листа приватного нотаріуса ГРНО Ямпольської С.М. №453/01-16 від 22.07.2016 р. після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] подав [PERSON]. Інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON], одружились 14.09.1997 року, про що зроблено запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.09.1997 року. З урахуванням того, що [PERSON], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1977 року, а [PERSON] відмовився від спадщини після смерті матері на користь [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті мати [PERSON] Відповідно до технічного паспорту від 10.06.2016 р. який було виготовлено ПП Полтавське бюро Технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за замовленням [PERSON], домоволодіння, загальною площею 50, 6 кв. м, житловою площею 20, 6 кв. м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], складається з житлового будинку - А-1, літної кухні - Б, б, сараю - В, сараю - Г, погребу вхідного - Д, воріт огорожі - № 1, огорожі - № 2, колодязя питного - № 3. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі набули права власності [PERSON] на 7/12 частини нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] на 5/12 частини вищезазначеного домоволодіння. З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що у спадкоємців [PERSON] та [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на майно вищевказаного домоволодіння, що унеможливлює отримати свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, а також враховуючи той факт, що відповідач позовні вимоги визнав, і це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання на позивачами права власності на вищевказане майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved