Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Заявник 16.11.2018 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області\~ з заявою про встановлення факту належності їй державного акту серії ЯЕ №670527, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 26.03.2007 року № 231 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування викладених вимог заявник зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 3,07 га, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] № 670527, виданого на підставі розпорядження Кілійсьткої районної державної адміністрації Одеської області від 26.03.2007 року № 231. [INFO] померла [PERSON] , мати заявниці. 13.10.2018 року заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Нотаріус відмов у видачі свідоцтва, оскільки існують розбіжності між анкетними даними померлого та відомостями, які містяться у правовстановлюючому документі, а саме: державний акт виданий на ім`я « [PERSON] », однак у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] ». Таким чином заявник не може оформити спадщину. Заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак заява містить клопотання заявника розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява від представника про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено\~у ст.\~78\~ЦПК України\~\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані\~ письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 670527, вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 26.03.2007 року № 231, належить земельна ділянка площею 3,07 га на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:01:004:0024. Як вбачається з копії заповіту, посвідченого Дмитрівською сільською радою Кілійського району 08.02.2018 року за реєстровим № 16, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 3,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:01:004:0024, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради [PERSON] , 1973 року народження. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.02.2018 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 110. Відповідно до роз`яснення Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 13.10.2018 року № 945/02-14, наданого [PERSON] вбачається, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки встановлені розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у держаному акті та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документи спадкодавцеві [PERSON] , У відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. У зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування\~\~ земельною ділянкою.\~ Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Встановлення факту належності померлій [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] № 670527 необхідно заявнику [PERSON] для оформлення належним чином в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку. Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку\~ виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до\~ч.\~1-5\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищезазначеного суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] №670527, виданого 26.06.2008 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 231 від 26.03.2007 року.

Outcome: approved