Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Заявник 02 січня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною заявою (а.с.2-4). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла заявнику. Звернувшись до нотаріуса задля оформлення спадщини після смерті [PERSON] , заявник отримала відмову, у зв`язку із тим, що існують розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у заповіті та свідоцтві про смерть. На підставі вищевикладеного заявник вимушена була звернутися до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , заповіту посвідченого приватним нотаріусом Шауловою М.О. 21.08.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №748. Про день, час та місце судового розгляду учасники справи повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Заявник в судове засідання надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Вимоги заяви підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - Рожищенська державна нотаріальна контора головного територіального управління юстиції у Волинський області в особі свого представника, в судове засідання не з`явилась. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі (а.с.23). Підставою звернення заявника до суду на захист своїх прав є встановлення юридичного факту належності заявнику правовстановлюючих документів, у зв`язку із тим, що зазначені у документах, власні прізвища не збігаються із даними у паспортних документах заявника. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім`ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.30). [INFO] [PERSON] померла (а.с.36). Із матеріалів спадкової справи №89/2016 відкритої після смерті [PERSON] , достовірно встановлено, що прізвище спадкодавця у вказаному заповіті від 21.08.2013 року зазначено як « [PERSON] » (а.с.30), тоді як відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 30.06.2005 року (а.с.7), свідоцтва про смерть від 18.07.2016 року серії [NUMBER] , прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] » (а.с.36). Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , заповіту посвідченого приватним нотаріусом Шауловою М.О. 21.08.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №748, у зв`язку із чим, вимоги заяви є законними, обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved