Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свій позов мотивує тим, що в рамках кримінального провадження встановлено, що 10.10.2015 року близько 17-тої години 20-ть хвилин 10 жовтня 2015 року, в м.Луцьк, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за місцем свого проживання, в кв.№96, що в\~ буд.№8 по проспекті Молоді, під час конфлікту, який виник з проживаючою в цій квартирі\~ тещою [PERSON], з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень,\~ умисно наніс один сильний удар боковою частиною долоні лівої руки в область правої частини обличчя та правого вуха, два удари в область підборіддя та губ, два удари в область грудної клітки, від чого [PERSON] впала спиною на ліжко, та продовжуючи,\~ [PERSON] наніс один удар кулаком лівої руки в область правої частини обличчя, та по одному удару кулаком лівої руки в область правого та лівого передпліччя.Згідно висновку експерта № 62 від 25.11.2015 року судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких за ознаками небезпечності для життя тілесними ушкодженнями. Вироком Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Вказує, що внаслідок отриманих [PERSON] під час вчинення злочину травм, потерпіла проходила стаціонарне лікування в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» в період з 21.10.2015 по 31.10.2015 в відділенні ургентної хірургії. Відповідно до наданої інформації КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» витрати на лікування потерпілої від злочину становлять 2240 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з Відповідача на користь місцевого бюджету міста Луцька витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 2240 грн.. В судовому засіданні представник Луцької місцевої прокуратури позовну заяву підтримала повністю з підстав викладених у ній, просила її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відбуває покарання в Цуманській ВК № 84 Волинської області. Про день, час, місце слухання справи відповідач був повідомлений належним чином, заперечення проти позову суду не надав. За таких обставин суд вважає можвим розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника прокуратури, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має право звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. За змістом ст. 1206\~ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті 6, статтями 7, 7-2,8,9 і 10цього Кодексу. Згідно зі ст. 61 ч. 4\~ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 10.10.2015 року близько 17-тої години 20-ть хвилин 10 жовтня 2015 року, в м.Луцьк, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за місцем свого проживання, в кв.№96, що в\~ буд.№8 по проспекті Молоді, під час конфлікту, який виник з проживаючою в цій квартирі\~ тещою [PERSON], з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень,\~ умисно наніс один сильний удар боковою частиною долоні лівої руки в область правої частини обличчя та правого вуха, два удари в область підборіддя та губ, два удари в область грудної клітки, від чого [PERSON] впала спиною на ліжко, та продовжуючи,\~ [PERSON] наніс один удар кулаком лівої руки в область правої частини обличчя, та по одному удару кулаком лівої руки в область правого та лівого передпліччя.Згідно висновку експерта № 62 від 25.11.2015 року судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких за ознаками небезпечності для життя тілесними ушкодженнями. Вироком Луцького міськрайонного суду від 22.04.2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 06 місяців (а.с.4-5). Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02.07.2016 року вирок Луцького міськрайонного суду від 22.04.2016 року залишено без змін (а.с. 6-7). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року; термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні; до справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Із матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» потерпіла від злочину [PERSON] на стаціонарному лікуванні у відділенні ургентної хірургії з 21.10.2015 року по 31.10.2015 року, тобто 10 ліжко-днів, що становить один день 224 грн., 224 грн. х 10 днів = 2240 грн. (а.с. 9). Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь місцевого бюджету витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 2240 грн. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved