Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 25.07.2017 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, в якому просив : - визнати незаконними та скасувати пункти 1,2 розпорядження Березанської РДА №543 від 11.09.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки\~площею 0,0850 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області; - визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯК №957568 щодо земельної ділянки площею 0,0850га з кадастровим номером 4820983900:06:000:0296, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області; - витребувати від [PERSON] у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,0850 га з кадастровим номером 4820983900:06:000:0296, нормативною грошовою оцінкою 46928,50 грн. за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Як зазначено у позовній заяві, пунктами 1,2 розпорядження Березанської РДА №543 від 11.09.2012р. затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0850 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 25.09.2012р. відділом Держкомзему видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 957568 щодо земельної ділянки площею 0,0850 га з кадастровим номером 4820983900:06:000:0296 за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанького району Миколаївської області. У подальшому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №794 від 24.07.2015р. право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до [PERSON] та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.07.2015р. за №10549234. Посилаючись на те, що вказане розпорядження Березанської РДА прийняте з порушенням вимог законодавства, а саме: - ст.ст.13,19 Конституції України, ст.3 ЗК України, ст.43 Закону України Про місцеві державні адміністрації, згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних обєктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води. При цьому, доказами розташування земельної ділянки в межах прибережних смуг можуть бути матеріали землевпорядної документації, а саме: план меж земельної ділянки та експлікація земельних угідь, пояснювальні записки до проекту землеустрою, погодження проектів землеустрою відповідними органами виконавчої влади, матеріали контролюючих органів, у тому числі щодо фактичної відстані від урізу води, тощо ; - що надання у власність відповідачу [PERSON] спірної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечить вимогам ст.90 ВК України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних обєктів, обєктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, обєктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. За даними НКС відстань від південної межі наданої [PERSON] земельної ділянки до урізу води Чорного моря приблизно становить 120-125м., від північної - 160-165м.. Отже, надання у власність відповідача [PERSON] земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва в цій місцевості суперечить вимогам земельного та водного законодавства; - крім того, допущено порушення законодавства у сфері містобудування. Так, згідно ст.17 Закону України Про основи містобудування, ст.48 Закону України Про охорону земель, ст.118 ЗК України, оскільки містобудівною документацією, чинною на момент прийняття рішення про передачу у приватну власність спірної земельної ділянки, був Проект планування та забудови Березанського району, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112. Згідно зі вступом до пояснювальної записки зазначений Проект є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб. Відповідно до інформації Управління містобудування надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка розташована на пляжі. При цьому,згідно ст.62 ЗК України та ст.90 ВК України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних оьбєктів, обєктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії віітру, сонця і хвиль, обєктів постачання, розподілу, транспортуванн енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. За даними НКС відстань від південної межі наданої у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки до урізу води Чорного моря приблизно становить 120-125м., від північної 160-165м., тобто надання зазначеної земельної ділянки у вказаній місцевості суперечить вимогам земельного та водного законодавства. Окрім того, при винесенні спірного розпорядження Березанською РДА спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва допущено порушення вимог ст.17 ЗУ Про основи містобудування, ст.48 ЗУ Про охорону земель, ст.118 ЗК України. Містобудівною документацією, чинною на момент прийняття спірного рішення був Проект планування та забудови Березанського району, затверджений постановою Державного комітету УРСР у справах будівництва №112 від 23.10.1985р.. Згідно з вступом до пояснювальної записки, є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб. У межах вказаної зони дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів труда та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури та забороняється індивідуальне будівництво в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря. Надана у власність відповідачу [PERSON] земельна ділянка озташована в зоні рекреації, при цьому, підрозділом 4 розділу V Проекту установлено, що в 3-кілометровій зоні Чорноморського узбережжя відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №272 від 22.04.1969р. будівництво інших обєктів не дозволяється. Аналогічна заборона міститься і в п.10.17 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень, які відповідно до Закону України Про будівельні норми є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Тобто, надання відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки суперечить містобудівній документації Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області та чинному містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам; - при прийнятті оскаржуваного розпорядження Березанською РДА не прийнято до уваги й місце розташування спірної земельної ділянки, а саме, що за даними НКС надана у власність [PERSON] земельна ділянка розташована у прибережній захісний смузі Чорного моря, відстань від південної межі земельної ділянки до урізу води Чорного моря становить 120-125м., від північної 160-165м., тобто спірна змельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі Чорного моря, відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України, може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься індивідуальне дачне будівництво; згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних обєктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обраховану площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води, тобто надання спірної земельної ділянки суперечить також вимогам земельного, водного законодавства. У звязку з незаконністю оскаржуваних розпоряджень Березанської РДА прокурор просив визнати недійсним та скасувати виданий на їх підставі державний акт на право власності [PERSON]. Крім того, оскільки спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради, в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та, згідно проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області розташована в прибережній захисній смузі на пляжі, в якій забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, індивідуальне дачне будівництво на вказаній території забороняється, відповідно до вимог ч.3,4 ст.122 ЗК України, розпорядником цих земель є Миколаївська ОДА і спірна земельна ділянка вибула незаконно, поза волею належного розпорядника - Миколаївської ОДА, на підставі ч.3 ст.388 ЦК України позивач просить витребувати від [PERSON] у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,0850 га з кадастровим номером 4820983900:06:000:0296 нормативною грошовою оцінкою 46928,50 грн. за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову. Прокурор в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Миколаївської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, направив суду письмові пояснення, в яких просить позов прокурора задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду\~ заперечення проти позовної заяви, в якому зазначив, що він не згоден з тим, що він є співвідповідачем по даній справі і з нього, як одного із співвідповідачів, буде стягнуто судовий збір. Вважає, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки ніяким чином не порушував законодавство України при виділенні йому спірної земельної ділянки. Правомірність прийняття спірного розпорядження було підтверджено спеціалістами Березанської РДА шляхом підписання листа погодження, також він не має можливості виконати обовязок щодо повновлення обєктивного права позивача, яке зазнало посягань, так як його право на земельну ділянку було припинено у липні 2015 року. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, ч.1 ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р. №476/97-ВР, рішення Європейського суду з прав людини Стретч проти Обєднаного Королівсьтва Великобританії і Північної Ірландії від 24.06.2003р. №44277/98 та враховуючи те, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, та, відповідно, відбулось порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції, отже правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки органів влади при виконанні ними своїх повноважень. Вважає, що вимога позивача стягнути з нього частину суми судового збору є намаганням перекласти на нього відповідальність за помилки органу виконавчої влади і суперечить практиці Європейськуого суду з прав людини, вважає, що вимога щодо стягнення з нього частини суми судового збору не може бути задоволено судом. Проти інших вимог не заперечує, просить справу розглянути без його присутності. Представник відповідача - Березанської районної держаної адміністрації Миколаївської області та відповідачка [PERSON] в судове засідання не звилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~\~ \~Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Пунктами 1,2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації №543 від 11.09.2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 24 громадянам України, у тому числі відповідачу [PERSON], для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності, не переданих у власність, або не наданих в користування загальною площею 2,1050га забудованих земель, що використовується для відпочинку та інших відкритих земель для кемпінгів, та відпочинку або проведення відпусток, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанськоого району Миколаївської області, в т.ч. відповідачу [PERSON] площею 0,0850га (а.с.16). \~\~Зазначені обставини підтверджені також заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 24 громадянам України для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності, не переданих у власність або не наданих в користування в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.17) та висновком комісії погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у вланість громадянам України, в тому числі відповідачу [PERSON], для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності, не переданих у власність або не наданих у користування в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області з експлікацією земельних угідь та фрагментом кадастрової карти Укпраїни (а.с.18-20,25-28). З запису про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що на підставі розпорядження Березанської РДА №543 від 11.09.2012р. [PERSON] є власником земельної ділянки за кадастровим номером 4820982900:06:000:0296 та 25.09.2012 р. йому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯК 957568 (ас.13). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №794 від 21.07.2014р. власником земельної ділянки за кадастровим №4820983900:06:000:0296 є [PERSON], номе запису про право власності 10549234 від 24.07.2014р. (а.с.18-20). Реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:12:040:0066 за [PERSON] внесена до Державного реєстру 25.11.2014р. за номером запису про право власності 7946658 (а.с.19-21). Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, згідно даних НКС відстань спірної земельної ділянки від урізу води Чорного моря до південної межі становить приблизно 120-125м., до північної межі приблизно складає 160-165м. (а.с.21-22). На імя [PERSON] на вказану земельну ділянку видано державний акт ЯК 957568 від 25.09.2012р., виданий Відділом Держкомзему у Березанському районі, реєстраційний номер 482090001000759 (а.с.23-24). Повідомленням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області підтверджено, що документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутні записи щодо обєктів будівництва, розташованих у Березанському районі, замовником яких є [PERSON] або [PERSON] (а.с.33). Повідомленням Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА підтверджено, що станом на 11.09.2012р. чинною містобудівною документацією, яка регулює забудову території, на якій розташована спірна земельна ділянка, був Проект планування та зубудови Березанського району, затверджений постановою державного комітету УРСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, відповідно до якого спірна земельна ділянка розташована нв зоні рекреації, в якій передбачалось розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів труда та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників, помяток культури (а.с.34). З повідомлення Березанської РДА від 10.04.2017р. вбачається, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які обєкти забудови, споруди та будівельні матеріали (а.с.36). Як вбачається з повідомлення Миколаївської ОДА (а.с.41), облдержадміністрації не було відомо про порушення Головою Березанської РДА вимог земельного законодавства при наданні ним розпорядження від 11.09.2012р. №543. За положеннями ст.60\~Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України\~\~вздовж річок,\~\~морів і навколо озер,\~\~водосховищ та\~\~інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води. \~ \~ \~ \~З урахуванням зазначених нормативних розмірів, наявні підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги. Відповідно до положень ст.58 ЗК України землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. \~ \~ \~ \~ Таким чином, Березанською РДА всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку, яка перебуває у межах прибережної захисної смуги Чорного моря.\~ \~ \~ Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-52цс15 від 22 квітня 2015 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них. Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак передача у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить вимогам ст.ст.59, 83, 84 ЗК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справ: №6-523цс15 від 01.07.2015р., №6-184цс15 від 01.07.2015р., №6-206цс14 від 24.12.2014р., №6-193цс14 від 17.12.2014р., №6-182цс14 від 19.11.2014р., №6-175цс14 від 19.11.2014р., №6-171цс14 від 05.11.2014р.. Таким чином, надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у пляжній зоні без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам ст.ст.83,84 ЗК України (правовий висновок ВС у справі №6-162цс15 від 10.06.2015р.). Відповідно до частини другої\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до повідомлення Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА, надана відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі Чорного моря, у якій не передбачено розміщення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва. \~ \~ \~ \~Невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування\~ територій\~ населених\~ пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення\~ земельної\~ ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України). \~Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що розпорядження Березанської РДА Березанського району Миколаївської області №543 від 11.09.2012 року, яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання у власність [PERSON]\~ земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, не відповідає зазначеним вимогам законодавства. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації обєктів портової інфраструктури та інших обєктів водного транспорту. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України Про основи містобудування основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом\~ 2 ст.48 Закону України Про охорону земель передбачено, що розміщення і будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного розпорядження є Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, який є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб; в 4 розділі якого зазначено, що в межах 3-х кілометрової зони узбережжя в Березанському районі розташовані села Морське, Рибаківка, околиці сіл Коблеве та Лугове та що в цих межах, відповідно до Постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969р. заборонено будівництво промислових обєктів, які не повязані з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво. Аналогічна заборона щодо будівництва індивідуальних будинків встановлена п.10.17 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992р., які відповідно до ст.1 Закону України Про будівельні норми є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури, в якому зазначено, що у трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво, в т.ч. індивідуального житла, крім населених пунктів, вказаних у розпорядженні Кабінету Міністрів України. Отже, будівництво індивідуального дачного будинку в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації\~ та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Крім того, спірне розпорядження прийняте всупереч забороні, встановленій розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р, щодо прийняття рішень на надання згоди на вилучення земельних ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України Про місцеві державні адміністрації, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Оскільки розпорядження Березанської РДА від 11.09.2012р. №543 суперечить законам України, відповідно до п.а ч.1 ст.21, п.г ч.3 ст.152 ЗК України воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, згідно якої право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів. Припинення правовідношення власності відповідача на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу, як підстави виникнення такого права, тобто визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Тому, одночасно із скасуванням незаконного розпорядження Березанської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність відповідача [PERSON] підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, яка, за змістом ст.122 ЗК України, виконує повноваження власника земельної ділянки. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 5600,00 грн., в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved