Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій в обґрунтування своїх вимог позивач посилалися на те, що з 1975 року по 2001 рік сторони перебували у шлюбі. За час шлюбу, в 1988 році подружжя вступили в ЖБК « ФЛОРА-7» та в червні 1992 році пай по квартирі [ADDRESS] був виплачений в повному обсязі. В 2015 році позивач вирішив подарувати свою частину квартири доньці, але не зміг цього зробити, оскільки в 2009 році право власності на квартиру зареєстровано за відповідачкою. У зв»язку з викладеним позивач просить визнати за ним право власності на ? частини спірної квартири, оскільки квартира була придбана за час шлюбу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення, у яких зазначила, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 1975 р. по 2001 рік. В 1992 році пай по спірній квартирі був виплачений в повному обсязі. Після розірвання шлюбу в 2003 році вона купила позивачу квартиру по вул.. Халтуріна,52, де він проживає по даний час, а в 2009 році зареєструвала на себе право власності на спірну квартиру..Просила у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності, оскільки з 1992 року відповідач ніяких вимог до неї з приводу спірної квартири не пред»являв. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами. . Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі виникає спір. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.07.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 19.04.1975 року розірвано. Згідно довідки ЖК «Флора-7» від 05.05.2009 року [PERSON] є власником, постійно проживає та зареєстрована в [INFO]. 20 червня 1992 року пай по квартирі виплачен в повному обсязі. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ст.. 15 Закону « Про власність» від\~07.02.1991\~№\~697-XII, який діяв на час виникнення спірних правовідносин « Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. У п. 6 Постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~Закон України від 10 липня 2003 року N 1087-IV «Про кооперацію»,\~стаття 384 ЦК). \~\~\~\~\~\~На момент виникнення права власності на спірну квартири, а саме на квітень 1992 року діяло законодавство, відповідно до якого виникнення права власності не залежало від державної реєстрації прав на нерухоме майно. А відповідно до ч.4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Частиною 3\~ст. 29 КпШС України\~встановлено, що для захисту порушеного права відносно спільного майна подружжя встановлено трирічний строк позовної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того,\~ст. 10 КпШС України\~встановлювала, що в тих випадках, коли для захисту порушеного права встановлено строк позовної давності, він обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.2\~ст.72 СК України\~до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Відповідно до п. 6\~Прикінцевих та\~\~перехідних положень ЦК України\~правила цього\~Кодексу\~про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Отже, враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1992 році, а саме коли [PERSON] набула право власності на спірну квартиру, тому строк позовної давності сплив до набрання чинності \~ЦК України, а відтак, до цих правовідносин застосовуються правила\~ЦК УРСР 1963 року\~щодо позовної давності. \~\~\~\~\~\~ Так, відповідно до положень\~ст. 76 ЦК УРСР 1963 року\~перебіг строку позовної\~\~\~\~давності\~\~\~\~\~\~ починається\~\~\~\~з\~\~\~\~дня\~\~\~\~виникнення\~\~\~\~права\~\~\~\~на позов.\~\~\~\~Право\~\~\~\~ на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. \~\~\~\~\~ \~ Згідно із\~ст. 80 ЦК УРСР 1963 року\~закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Таким чином викладене свідчить про те, що [PERSON] пропустив строк позовної давності для звернення в суд. Клопотання про його пновлення не подано й навіть у разі подачі такого клоптавння підстав для поновлення строку не вбачається. В той же час відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності. Саме з підстав пропуску строку позовної давноств суд відмовляє у задоволенні позову. Питання щодо судових витрат суд вирішив у порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed