Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачам на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована їхня донька [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , які виїхали до Російської Федерації і з 26 квітня 2016 року отримали громадянство вказаної держави. [PERSON] не може з`явитися до регіонального центру в Україні для зняття з реєстрації за місцем проживання через сімейні обставини та воєнний конфлікт України та Росії, у зв`язку з чим останньою було надано довіреність на ім`я [PERSON] з наданням повноважень на проведення зазначений дій, яку не було легалізовано на території України у встановленому законом порядку. Крім того, інтереси дитини повинна представляти тільки її мати чи батько. За вказаних обставин, не представляється можливим зняти відповідача з її сином з реєстрації за місцем проживання. Позивачі є пенсіонерами та їх дохід незначний, а вказані обставини перешкоджають їм у оформленні субсидії, що призводить до заборгованості за комунальні послуги. Позивачі просять суд зняти з реєстрації за місцем проживання [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] , а також їх представник, адвокат Соломін М.О. у судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила, надала заяву, згідно якого просить справу розглянути без участі їх представника. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно позивачам на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 17-19, 22). На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована донька позивачів [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] (а.с. 14-16, 20-21), які виїхали до Російської Федерації і з 26 квітня 2016 року отримали громадянство вказаної держави (а.с. 11-13). [PERSON] не може з`явитися до регіонального центру в Україні для зняття з реєстрації за місцем проживання через сімейні обставини та воєнний конфлікт України та Росії, у зв`язку з чим останньою було надано довіреність на ім`я [PERSON] з наданням повноважень на проведення зазначений дій, яку не було легалізовано на території України у встановленому законом порядку (а.с. 23). Крім того, інтереси дитини повинна представляти тільки її мати чи батько. За вказаних обставин, не представляється можливим зняти відповідача з її сином з реєстрації за місцем проживання (а.с. 24). Відповідно до п.6 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, у разі коли особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Знімати зазначену особу з реєстрації за місцем проживання через суд шляхом подання відповідного позову про втрату нею права власності або користування та зняття з реєстрації за місцем проживання буде не доречно, так як відповідно до діючого Цивільного кодексу [PERSON] є законним співвласником домоволодіння, що підтверджується відповідними документами, доданими до позовної заяви і не користування своїм майном не позбавляє її первинного речового права власності, а як наслідок і права законного користування своїм майном в будь-який момент. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає інтереси, права та свободи фізичних осіб, а у випадку якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного або оспореного права, суд відповідно до викладеної позовної вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину, та хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Приписами ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачені підстави, згідно яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання. Приписами ст. 9-1 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка недосягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Кабінетом міністрів України прийнято постанову від 02 березня 2016 року № 207, якою затверджено Правила реєстрації місця проживання. Згідно зазначених Правил зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі п. 26, а саме: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, у даному випадку законодавцем не встановлено заборони зняття з реєстрації особи за місцем проживання, а лише встановлений певний порядок проведення таких дій, і за вказаних позивачами обставин останні не можуть зняти свою доньку та її сина з реєстрації за місцем проживання у позасудовому порядку. З огляду на вищезазначене, з метою захисту порушених прав позивачів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 29, 310, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved