Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі - продажу від 24.09.2020 року їй належить будинок за адресою: [ADDRESS] . У будинку залишаються зареєстрованим [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] які за місцем реєстрації не проживають з 2020 року. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] були зареєстровані в будинку до набуття нею права власності та з усної домовленості відповідачі зобов`язались виписатися одразу після оформлення позивачем документів на будинок. Однак домовленість відповідачі не виконали, зв`язок з ними відсутній. Вже понад рік як вони виїхали, в даному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, особистих речей у будинку не мають. На сьогоднішній день позивачу не відомо де знаходяться та проживають відповідачі, що унеможливлює вирішення питання без звернення до суду. Отже вона як власник житла, змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась однак своєю заявою повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, про заочний розгляд справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, яку слід вважати неповажною, відзив на позовну заяву не подала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, яку слід вважати неповажною, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, яку слід вважати неповажною, відзив на позовну заяву не подала. Представник від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог від Міловської селищної ради Луганської області не з`явився однак своєю заявою повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі. Відзиву надано не було. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного: Згідно копії паспорту позивача [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] виданий органом 4450 від 07.08.2017 року вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с.8). Відповідно копії Договіру купівлі-продажу від 24.09.2021 року позивач є власником будинку [ADDRESS] . Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225345530 від 24.09.2020 року на праві приватної власності [PERSON] належить будинок за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання виданого від 21.09.2021 року старостою Міловської селищної ради в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] виявлено, що у будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2020 року за вищевказаною адресою не проживають. (а.с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачем доведено, що вона на праві приватної власності є власником будинку [ADDRESS] , де залишаються зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які не проживають в будинку з 2020 року. Саме реєстрація відповідачів у вказаному будинку чинить перешкоди у здійснення позивачем права вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, які нараховуються і на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно висновку, який викладено у Постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 цс. 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом було встановлено, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають більш як 6 місяців, тобто є такими що втратили право користування будинком належним на праві власності позивачу.

Outcome: approved