Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з 20 травня 1987 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося: кожен з них живе окремим життям між ними відсутні спільні інтереси. Відповідач протягом 6 років фактично проживає у с. Олешківці разом зі своєю матірю. Зазначила, що їх існує лиш формально та відновленню не підлягає. За таких обставин просила розірвати укладений між нею відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у справі. Зазначила, що у 1987 році між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося: фактично кожен з них жив окремим життям, витрачав кошти на власні потреби. Також зазначила, що чоловік до неї ставиться зневажливо, зверхньо. Зазначила, що вони з відповідачем фактично чужі люди, тривалий час не спілкуються, не мають спільних інтересів. Вважала, що їх шлюб існує лише формально. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні поясненням позивача. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що дійсно у 1987 році між ним та позивачкою був зареєстрований шлюб. З того час вони спільно проживають у [INFO]. У цій квартирі також проживає син позивачки від іншого шлюбу, який зловживає спиртними напоями та часто влаштовує сварки. Визнав, що дійсно останнім часом (приблизно з лютого 2016 року) стосунки з позивачкою значно погіршилися, оскільки остання стала вимагати від нього відмовитися від квартири. Зазначив, що дійсно він часто буває у с. Олешківці де доглядає за своєю престарілою матірю.; разом з цим часто навідується і до квартири у м. Хмельницькому (145 у буд.32 по вул. Зарічанській), де залишилися його речі. Вважав, що можливо налагодити стосунки з позивачкою та зберегти шлюб. Представник відповідача позов не визнав, заперечив проти його задоволення. Надав суду пояснення, аналогічні поясненням відповідача. У наступне судове засідання відповідач та його представник не зявилися. Причини своєї неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 20 травня 1987 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Хмельницьким будинком урочистих подій, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений актовий запис №672. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони втратили почуття кохання та взаємоповаги. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя. Протягом наданого стооку на примирення сторони стосунків не налагодили, сімю не відновили. Позивач наполягала на розгляді справи та задоволенні її позову, про що подала письмову заяву. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію позивача стосовно не бажання перебувати у шлюбі, виходячи із засад добровільності як укладення так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved