Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради про встановлення права власності на будинок хліва №11Б, який розташований по вулиці Грушевського в м.Збаражі Тернопільської області, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником квартири №2 в будинку №11 по вул.Грушевського, 11, в м.Збаражі Тернопільської області. До належної їй квартири закріплена господарська будівля будинок хліва №11 по вул.Грушевського в м.Збаражі, якою вона користується більше 15 років, а тому вона просить визнати за нею право власності на вказаний будинок хліва в порядку набувальної давності. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на ті ж обставини та просила позов задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] міської ради, в судове засідання не з'явився, однак, на адресу суду надійшло клопотання, в якій [PERSON] міська рада просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, позов визнає (а.с.19). Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира №2 розташована в м.Збаражі по вул.Грушевського, №11, зареєстрована за позивачем [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу 26.02.2000р. за реєстром №616 та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим №469, що стверджується копією реєстраційного посвідчення виданого 21.04.2000р. [PERSON] районним бюро технічної інвентаризації (а.с.3), будинковою книгою для прописки громадян за місцем проживання [INFO] (а.с.22, 24). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.10.2015р. виданого [PERSON] міською радою Тернопільської області, позивачка [PERSON] користується будинком хліва 11Б по вул.Грушевського в м.Збаражі з квітня 2000 року, а саме тримає господарське майно, будівельні матеріали, використовує для інших господарських потреб (а.с.8). Допитані в суді в якості свідків [PERSON], [PERSON], кожен окремо ствердили, що вони являються сусідами [PERSON] та, що їм відомо що остання користується будинком хліва №11Б по вул.Грушевського в м.Збаражі з квітня 2000 року, тримає там господарське майно, будівельні матеріали, використовує дане приміщення для інших господарських потреб. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Так, дослідженим в судовому засіданні повідомленням №03-879/2.6 від 17.11.2015р. виданим [PERSON] міською радою Тернопільської області, встановлено, що відповідно до акту обстеження, який був складений 20.10.2015р. депутатом [PERSON] міської ради [PERSON], [PERSON] користується будинком хліва №11Б по вул.Грушевського в м.Збаражі з квітня 2000 року (а.с.30). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно набула, відкрито, безперервно і з 21 квітня 2000 року по даний час володієбудинком хліва №11Б по вул.Грушевського в м.Збаражі. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону бо на незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст.344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. За приписами п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідач [PERSON] міська рада визнала позов. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити визнавши за позивачем право власності на будинок хліва, який розташований по вулиці Грушевського, №11 «Б», в м.Збаражі Тернопільської області. На підставі наведеного та

Outcome: approved