Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 8850000 (вісім мільйонів вісімсот пятдесят тисяч) грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 (одну тисячу) грн. зобовязань за договором поруки від 04.07.2017р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2017р. [PERSON] позичив в борг у [PERSON] суму у розмірі 8850000 грн., яку зобовязався повернути повністю в строк - до 06.07.2017р. Повернення гарантував своїм майно та майном підприємств, а саме квартирою за адресою Харківська область, Чугуївський район, смт.Новопокрівка, вул.ім.В.Весича[ADDRESS], автомобілем NISSAN X-TRAIL 2008 р.в. д.н.з. [NUMBER], а також майном підприємств. Відповідно до цього [PERSON]. була власноруч написана розписка. В супереч укладених зобовязань [PERSON] грошові кошти у строк визначний у договорі позики до 06.07.2017р. так і не повернув. Також зазначив, що 04.07.2017р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно умов якого [PERSON] зобовязується частково відповідати перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобовязань по поверненню позики, що виникли з Договору позики від 04.07.2017р. З огляду на порушення [PERSON] зобовязань за договором позики від 04.07.2017р., [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про виконання зобовязання в сумі 1 000 грн. Проте, в порушення вимог п. 4.1.1. Договору поруки, [PERSON] свої зобовязання до цього часу не виконав. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] яка підлягає стягненню з [PERSON] за договором позики від 04.07.2017р. складає 8850000 грн., а розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON], що виникла з договору поруки від 04.07.2017р. складає 1000 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав про просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення проти позову та пояснив, що ніяких коштів 04.07.2017р. він у [PERSON] не брав, а розписка була написана ним в результаті примусу та погроз з боку [PERSON] та громадянина на імя Іван. Також зазначив, розписку він писав під диктовку [PERSON] Також вказав що з приводу погроз та примусу з боку [PERSON] він до правоохоронних органів не звертався, а лише звернувся до відділу поліції з приводу заволодіння його документами та майном шахрайських шляхом, про що надав для огляду витяг з єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Також вказав, що він не знайомий з [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав до суду заяву в якій вказав, що він дійсно поручався за [PERSON] перед [PERSON], про що 04.07.2017р. було укладено відповідний договір поруки, але з врахуванням того, що він не отримував ніяких коштів, він заперечує проти позову [PERSON] про стягнення з нього коштів, при цьому вважає, що борг, в повному обсязі, повинен віддавати [PERSON], який і позивач кошти та який зараз не виконує взяті на себе зобовязання. Також просив зазначену цивільну справу розглядати без його участі та відмовити у задоволені позову [PERSON] в частині стягнення коштів з [PERSON] Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, оглянувши в судовому засіданні оригінал розписки від 04.07.2017р. та оригінал договору поруки від 04.07.2017р., суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 04.07.2017р. [PERSON] позичив в борг у [PERSON] суму у розмірі 8850000 грн., яку зобовязався повернути повністю в строк - до 06.07.2017р. Повернення гарантував своїм майно та майном підприємств, а саме квартирою за адресою Харківська область, Чугуївський район, смт.Новопокрівка, вул.ім.В.Весича[ADDRESS], автомобілем NISSAN X-TRAIL 2008 р.в. д.н.з. [NUMBER], а також майном підприємств. Відповідно до цього [PERSON]. була власноруч написана розписка Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Відповідно до ч.2 ст.218 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] всупереч укладеного з [PERSON] договору позики, а саме в строк до 06.07.2017р. грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення коштів з [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд відхиляє заперечення [PERSON] з приводу того, що він не отримував від [PERSON] 04.07.2017р. ніяких грошових коштів, а вказана розписка була написана ним в результаті примусу та погроз з наступних підстав. Так відповідно до ч.ч.1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.5760 ЦПК України, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не було надано жодного доказу того, що вказана розписка була написана ним в результаті примусу та погроз. При цьому, посилання відповідача на те, що він в цей день не отримував ніяких коштів спростовуються текстом розписки, відповідно до якої [PERSON] отримав у [PERSON] суму у розмірі 8850000 грн. Відповідно до ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, оскільки написана власноруч [PERSON] розписка, яка була видана [PERSON] підтверджує факт укладення договору позики та його умови, а також засвідчує отримання боржником [PERSON] від [PERSON] вказаних грошових коштів, а також враховуючи той факт, що відповідачем [PERSON] не було надано жодного доказу того, що вказана розписка була написана ним у результаті примусу або погроз, суд відноситься критично до посилань відповідача [PERSON] на те, що вказані обставини може підтвердити свідок [PERSON], який являється його близьких другом та який був присутній при написанні вказаної розписки. Також судом встановлено, що 04.07.2017р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно умов якого [PERSON] зобовязується частково відповідати перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобовязань по поверненню позики, що виникли з Договору позики від 04.07.2017р. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до розділу 3 Договору поруки від 04.07.2017р. поручитель забезпечує виконання боржником зобовязання за договором позики частково; розмір відповідальності Поручителя становить 1000,00 (одну тисячу) грн.; поручитель відповідає по зобовязаннях боржника виключно в межах вищевказаної суми. З огляду на порушення [PERSON] зобовязань за договором позики від 04.07.2017р., [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про виконання зобовязання в сумі 1 000 грн. Проте, в порушення вимог п. 4.1.1. Договору поруки, [PERSON] свої зобовязання до цього часу не виконав. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] у рахунок виконання зобовязань за договором позики від 04.07.2017р., підлягає сума у розмірі 1 000,00 грн. згідно умов договору поруки від 04.07.2017р

Outcome: approved