Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про знесення самочинного будівництва, а саме просить зобов'язати [PERSON] знести самочинне будівництво, а саме: будинок відпочинку літ. «l Щ» загальною площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: база відпочинку громадського об'єднання громадян «Медик», комплекс будівель та споруд [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться під будинком відпочинку літ. «l Щ» загальною площею 72 кв.м. за адресою: база відпочинку громадського об' єднання громадян «Медик», комплекс будівель та споруд [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. У судове засідання прокурор, який діє в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується його підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що проведеною Бідгород-Дністровською міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що відповідачем здійснено самочинне будівництво будинку відпочинку літ. «l Щ» загальною площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: база відпочинку громадського об'єднання громадян «Медик», комплекс будівель та споруд [ADDRESS]. З метою визнання права власності на зазначене будівництво [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовом, який рішенням Білгород-Дністровського суду від 31.10.2012 у справі № 1505/6419/2012, з виправленнями внесеними ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 25.07.2013 у справі №1505/6419/2012, задоволений. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014 року, вказане рішення суду першої інстанції - скасовано, у задоволенні позову про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином рішенням апеляційного суду від 15.01.2014 року був зафіксований факт здійснення [PERSON] самочинного будівництва спірного нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, за загальними правилами особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. В силу ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно до ч.4 ст. 376 Цивільного Кодексу України - якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України зазначено, що самочинним вважається будівництво, якщо воно збудовано на земельній ділянці, що не була відведена особі. Не може вважатися наданням земельної ділянки акт вибору, або лише рішення органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або для розробки проекту забудови. У п. 6 зазначеної Постанови вказано, що таке самочинне будівництво не є об'єктом права власності; воно не може бути предметом поділу та продажу. Відповідно до п.12 (абз.l2) вищевказаної Постанови, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Статтею 331 цк України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації такого майна. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] здійснено самочинне будівництво на земельній ділянці, яка згідно договору оренди земельної ділянки від 31.05.2007, укладеного з Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією належить громадському об'єднанню громадян «Медик» строком на 49 років, зареєстрованого у «ЦДЗК» Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.06.2007 за №040751500296. Проте, як свідчить відповідь відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі від 17.09.2013 №03-01-14/2825 та інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за [PERSON] відсутнє право власності/користування (у тому числі на умовах оренди) на земельні ділянки. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. До того ж, статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» роз'яснено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до п. 10 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року №439/2011 здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 148 ГК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, здійснення самочинного будівництва [PERSON] та використання земельної ділянки з порушенням законодавства України спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на землю, тягне нераціональне використання земель і спричинення збитків оточуючому середовищу. А отже позовні вимоги заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved