Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Тетіївської міської ради, Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить в порядку регресу стягнути з відповідача [PERSON] на користь Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради 205660 гривень заподіяної шкоди та 3084,90 гривень судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2016 року з Комунального закладу Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради, на користь [PERSON] стягнуто 5660 грн. матеріальної та 150000 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 150000 грн. моральної шкоди як на користь потерпілих внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, з яких на час подання позову згідно платіжних доручень виплачено 205660 грн. Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20.04.2016 року винною у вчиненні даного злочину визнано [PERSON] А тому відшкодована шкода в сумі 205660 грн. підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача. В судовому засіданні прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської \~місцевої \~прокуратури Защитинська\~Т.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача Тетіївської міської ради Київської області Волянюк Н.І. та представник позивача Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради Кузьмик В.Ф. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала, посилаючись на письмове заперечення проти позову (а.с.41-43, 121-122). Представник третьої особи Фінансового управління Тетіївської районної державної адміністрації Затишний В.В. в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду (а.с.186). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 27.11.2014 року згідно наказу №42 від 27.11.2014 року по Тетіївському районному центру первинної медико-санітарної допомоги була тимчасово переведена на посаду фельдшера пункту невідкладної допомоги на час декретної відпустки [PERSON] 08.01.2015 року внаслідок неналежного виконання своїх професійних обов`язків фельдшером Тетіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] померла [PERSON] . Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20.04.2016 року [PERSON] визнано винною та засуджено за ч.1 ст.140 КК України до 5 років позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням медичної допомоги. Вирок набрав законної сили 20.05.2016 року. Потерпілими у даному кримінальному провадженні визнано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2016 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 06.02.2019 року, з Комунального закладу Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради, на користь [PERSON] стягнуто 5660 грн. матеріальної та 150000 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 150000 грн. моральної шкоди (а.с.14-15, 89-93, 94-100). Рішення набрало законної сили 08.02.2017 року. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.04.2017 року виконання даного рішення розстрочено шляхом встановлення сплати рівними частинами по 100000 гривень у квітні, липні, жовтні місяці 2017 року (а.с.16). Платіжними дорученнями № 182 від 24.05.2017 року, № 183 від 26.05.2017 року, № 194 від 29.05.2017 року, № 267 від 04.08.2017 року, № 284 від 09.08.2017 року, № 181 від 24.05.2017 року КЗ Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» перерахував потерпілим 205660 грн. стягнутої рішенням суду шкоди (а.с. 17-20). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст.441 ЦК відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом і має похідний характер, оскільки підставою для його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того як відбулася виплата. Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову. Регресний позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає виплат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Відповідно до ст. 134 КЗпП України, якщо шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи відшкодування позивачем заподіяної відповідачем шкоди в сумі 205660 грн., суд приходить до висновку, що відшкодована шкода підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача 3084 грн. 90 коп. сплаченого та документально підтвердженого судового збору.

Outcome: approved