Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася Державна іпотечна установа з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит в сумі 17485 грн. 21 коп., а саме: нараховані відсотки 17485 грн. 21 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.03.2008 року між ТОВ Комерційний банк «Арма» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 5/2/980-№/57, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 320000,00 грн., строком з 17.03.2008 року по 14.03.2036 року включно зі сплатою 12% річних. 15.04.2008 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 702/08, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором. Станом на день подачі позову, відповідач не сплатив суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10.09.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнено заборгованість за договором про іпотечний кредит станом на 01.04.2015 року в сумі 335\~315,16 грн., а саме: по основній сумі боргу 306\~758,30 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 26\~094,39 грн., пеню за прострочення сплати кредитних коштів 50,89 грн., інфляційні втрати 2\~411,58 грн.. Таким чином, за порушення умов Договору про іпотечний кредит за період з 01.04.2015 року по 22.09.2015 року нарахована заборгованість за кредитним договором складає нараховані відсотки в сумі 17485 грн. 21 коп.. Державна іпотечна установа просила стягнути вказану вище суму заборгованості за кредитним договором, яка складає нараховані відсотки в сумі 17485 грн. 21 коп. з відповідача на користь позивача. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр», відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17.03.2008 року між ТОВ Комерційний банк «Арма» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 5/2/980-№/57, за умовами якого Банк надав Відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 320000,00 грн., строком з 17.03.2008 року по 14.03.2036 року включно зі сплатою 12% річних. 15.04.2008 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 702/08, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором. Відповідачем умови договору про іпотечний кредит були порушені. Відповідно до пункту 2.4 Договору про іпотечний кредит, Відповідач зобов'язався щомісячно до 17 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки рівними частинами в сумі не менше 3317,16 грн. та здійснити остаточне погашення не пізніше 14.03.2036 року. Проте, відповідачем порушені вищезазначені умови Договору про іпотечний кредит, а саме - відповідач, належним чином, не сплачує чергові платежі. Відповідно до п. 6.1. Договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. Пунктом 5.3.3 Договору про іпотечний кредит встановлено, що відповідач зобов'язаний у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 10.09.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнено заборгованість за договором про іпотечний кредит станом на 01.04.2015 року в сумі 335\~315,16 грн., а саме: по основній сумі боргу 306\~758,30 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 26\~094,39 грн., пеню за прострочення сплати кредитних коштів 50,89 грн., інфляційні втрати 2\~411,58 грн.. Рішення суду відповідачем не виконується. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Так, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання (ст. 599 ЦК України) (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-57гс10; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі N 3-65гс11; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 р. у справі N 3-73гс11; постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі N 3-89гс11; постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі N 3-116гс11). Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК, в яких не передбачено такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Виходячи з аналізу норм статей 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, має існувати на день прийняття судового рішення. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобовязання й відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Судом встановлено, що після ухвалення рішення борг позивачу не було повернено, рішення суду не виконується відповідачем, відповідач продовжую безоплатно користуватися кредитними коштами позивача. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, посилаючись на вказані обставини і стягнути з відповідача нараховані відсотки на користь Державної іпотечної установи. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. та витрати, повязані з публікацією оголошень у пресі в розмірі 840 грн., всього 2218 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved