Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з вказаним позовом, у якому позивач зазначав, що 16 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» - надалі позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір за № CL-OAM/1956/2006, згідно п.1.1 якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 18570 доларів США строком до 16 серпня 2012 року зі сплатою 12,49% річних. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує. З листопада 2008 року відповідач перестала здійснювати своєчасні платежі у погашення кредиту та сплати процентів, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за цим договором, яка станом на 05 листопада 2014 року становить 8613,13 доларів США. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти), кредит у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі ст.526 цього Кодексу постає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем 16 серпня 2006 року було укладено договір про надання кредиту № CL-OAM/1956/2006. Згідно п.1.1 цього договору позивач зобов'язувався надати відповідачеві кредит у вигляді (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 18570 доларів США, а позичальник зобов'язувався прийняти ці кошти та сплачувати проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Строк надання кредиту було визначено - 16 серпня 2012 року відповідно до п.п. 1.2.5 договору шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] у банку для подальшого використання за цільовим призначенням згідно п.п. 1.2.2 цього договору. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 16 серпня 2012 року. Сторонами у договорі були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, порядок надання коштів у кредит, права, обов'язки та відповідальність сторін. До жовтня 2008 року відповідач здійснювала платежі відповідно до графіка погашення кредиту. З листопада 2008 року відповідач у порушення умов договору перестала здійснювати платежі у погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у повному обсязі. У лютому 2013 року відповідач здійснила платіж на суму 3508,87 дол. США. чим була погашена заборгованість по відсоткам в повному обсязі в сумі 746,05 дол. США. Станом на 05 листопада 2014 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 8613,13 доларів США (що по курсу НБУ складає 116251,41 грн.) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 407245,34 грн. Суд враховує, що загальна сума заборгованості за висновком суду обчислена до умов кредитного договору, у тому числі, пеня за прострочку платежів у погашення кредиту, обчислена в межах однорічного строку позовної давності. Станом на день розгляду справи вказаний борг відповідачем банку не сплачено. Суд враховує, що така сума заборгованості обчислена станом на 05 листопада 2014 року, але представник позивача відмовився від збільшення позовних вимог, незважаючи на відповідне роз'яснення суду. Суд вважає, що відповідач не подала належних і допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову, встановлених судом обставин та на підтвердження наявності підстав для звільнення відповідача від обов'язку щодо повернення грошових коштів, одержаних в кредит. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № CL-OAM/1956/2006 від 16 серпня 2006 року в межах позовних вимог станом на 05 листопада 2014 року, а саме заборгованість по кредиту («тіло кредиту») - 8613,13 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 23250,34 грн. ((20% від 8613,13 дол. США х 13,4970)) та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1395,02 грн. (1% від (116251,41 грн. + 23250,34 грн.)). При цьому, зменшуючи розмір пені за прострочення виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Банком, яка не була обчислена Банком окремо по «тілу кредита», процентів за користування кредитом і комісії, суд виходив з положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд врахував при зменшенні розміру пені до 23250,34 грн., що запропонований Банком сукупний сумарний розмір пені значно перевищує розмір загальної заборгованості за кредитом. Визначаючи розмір неустойки (пені) суд виходив із тих обставин, які склалися в державі: проведення антитерористичної операції, погіршення економічної ситуації в державі, значного зменшення курсу гривні по відношенню до долара США, а також суд виходив при визначені розміру пені із засад співмірності, розумності і справедливості.

Outcome: partial