Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою, відповідно до якої, просила суд стягнути з [PERSON] 14813,62 грн. витрат на поховання їх матері, проведення поминок, встановлення памятника та утримання майна, що вони разом успадкували; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 487,20 грн.; стягнути з [PERSON] 3000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування зазначених вимог вказала, що 02.03.2012 року померла їх мати [PERSON]. Після матері відкрилась спадщина, яку вони прийняли у рівних частках. Коли мати померла, нею було організовано та сплачено її поховання. Нею було сплачено на поховання та поминки матері кошти в сумі 7753 грн. Також нею було витрачено кошти на памятник матері в розмірі 7175 грн. Окрім того, нею було понесено витрати на оформлення спадщини після померлої матері, в результаті чого, їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, сума витрат складає 1459,59 грн. Одночасно в спадковій масі після померлої матері є квартира [ADDRESS], витрати по квартирі весь час несла тільки вона, а саме: сплачувала комунальні послуги, проводила необхідні ремонти для підтримання квартири в належному стані. На даний час сума витрат на комунальні платежі зазначеної квартири з часу відкриття спадщини після померлої матері становить 13240,13 грн. Загальна сума витрат складає 29627,72. Вона зверталась до відповідача про добровільне відшкодування їй половини зроблених нею витрат, однак досі відповіді не отримала. В судовому засіданні позивач [PERSON] та іі представник за угодою адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позові та додаткових обґрунтуваннях. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник за угодою адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. Суду пояснили, що витрати повязані із прийняттям спадщини є субєктивним правом позивача, оскільки від неї залежить прийме вона спадщину чи ні, а тому витрати позивачки в цій частині ніякого відношення до неї не мають. Що стосується витрат позивачки на утримання спільної квартири та будинку, зазначила, що вона жодного дня не проживала а ні в будинку, а ні в квартирі, а тому на неї не може бути покладено обвязок щодо сплати витрат на комунальні послуги. Щодо відшкодування витрат на поховання, поминки та памятник то відповідно до чинного законодавства поминки, виготовлення та установка памятника не входить до витрат на поховання. Також зазначає, що позивакою була отримана допомога від пенсійного фонду та АТ «Ощадбанк України» на поховання, яка компенсувала понесені нею витрати. В судовому засіданні свідок [PERSON] цукерник ПП «Лукас» показала, що позивача знає з 2009 року, має з нею дружні відносини, відповідача знає з 2009 року, оговорювати сторін підстав не має. З 2010 року по 2012 рік її син [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] Оплату на поховання матері [PERSON] було здійснено позивачем [PERSON] зі слів останньої. Вона не брала матеріальної часті у похованнях [PERSON] Організаційними питаннями поховання займалась [PERSON] Встановлення памятника та організація поминок повністю здійснювалося за рахунок [PERSON] [PERSON] матеріальної участі у похованні, в організації поминок та памятника не приймала зі слів останньої. [PERSON] пропонувала гроші за спадщину [PERSON] Точної суми витрачених на поховання вона не знає. Оформленням спадщини повністю займалась [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] отримала допомогу на поховання. Яка сума була витрачена на памятник вона не знає. Їй відомо, що зараз [PERSON] проживає в будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Камяногірська, 24, а в квартирі за адресою: м. Кременчук, вул.. Соборна (Красіна)[ADDRESS] ніхто не проживає, але сплачує комінальні послуги [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] монтажник фірми «Сантехмонтаж» показав, що позивача знає близько 6 років, стосунки добрі, відповідача знає близько 6 років. Причин оговорювати сторін не має. Займалась підготовкою поховання та оплатою рахунків [PERSON], [PERSON] не приймала участь в оплаті поховання зі слів останньої. Ким проводилась оплата поминальних обідів він не знає. Щодо оформлення спадщини [PERSON] він не може нічого пояснити. Суми, які були витрачені на поховання приблизно склали 5000-6000 грн. Йому відомо, що [PERSON] отримала допомогу на поховання. Позивач на даний час проживає в будинку за адресою, де проживала покійна мати. До смерті матері в квартирі по вул. Красіна проживала [PERSON] Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. 02.03.2012 року померла [PERSON], після неї відкрилась спадщина, яка складається з вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що в ТВБВ № 10016/0200 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк», в ПРУ банку «Фінанси та Кредит», Полтавського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а також квартири № № 45 в будинку № 67 по вул.. Красіна в м. Кременчуці, житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м. Кременчук, пров. Камяногірський, 24, що підтверджується копіює свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1757, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1755, копією заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.04.2015 року справа № 524/908/15-ц. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями після померлої [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що нею понесені витрати на оформлення спадщини після померлої матері, що підтверджуються відповідними квитанція, чеками та накладними в матеріалах справи. Суд зазначає, що прийняття спадщини - це засвідчення згоди спадкоємця вступити у всі відношення спадкодавця, які становлять у сукупності спадщину. Отримання свідоцтва про право на спадщину, за загальним правилом, є правом, а не обов'язком спадкоємця. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право власності на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на належну їм спадщину видається кожному із них з визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Отже, відповідно до чинного законодавства, витрати понесені спадкоємцем на прийняття спадщини та оформлення її до вимог чинного законодавства є його субєктивним правом, а не обовязком, а тому позовні вимоги в частині відшкодування понесених витрат на оформлення спадщини є такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування витрат повязаних із похованням, поминками та відшкодування витрат на виробництво та встановлення памятника, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Зокрема, згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Оформлення свідоцтва про поховання. Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили). Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу. Кремація тіл померлих. Поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю. Зберігання урн з прахом померлих у крематорії. Організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України. Запаювання оцинкованої труни. Замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. Отже, поминальний обід, виготовлення та встановлення памятника не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкоємця. Що стосується відшкодування витрат на поховання, то позивачем надано накладну № 17 від 03.03.2012 року щодо отримання ритуальних товарів та послуг на поховання [PERSON] на суму 2880 грн., квитанцію № 326746 від 05.03.2012 року про впорядкування тіла [PERSON] на суму 320 грн., розрахункову квитанцію АБСБ № 1107 від 02.03.2012 року за переміщення тіла [PERSON] на суму 160, разом 3360 грн. При цьому, згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці № 3865/02-09 від 02.03.2016 року повідомлено, що громадянка [PERSON] отримала допомогу на поховання гр. [PERSON], через відділення поштового звязку м. Кременчука 05.03.2012 року в сумі 3499, 66 грн. Також, суд зазначає, що [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що нею було отримано у ПАТ «Ощадбанк України» 500 грн. на поховання. Також, згідно виписки по рахунку [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк», 04.09.2012 року [PERSON] були зняті гроші в сумі 4300 грн, що також не заперечувалося останньою. Отже, [PERSON] було відшкодовано витрати понесені нею на поховання в повному обсязі, а тому вимоги щодо відшкодування витрат повязаних із похованням, поминками та відшкодування витрат на виробництво та встановлення памятника є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрати на утримання спадкового майна, то суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. На підтвердження здійснення витрат по утриманню спадкового майна, а саме: квартири за адресою: м. Кременчук, вул.. Соборна (Красіна)[ADDRESS], та будинку за адресою: м. Кременчук, вул.. Камяногірська, 24, позивачем надано квитанції по сплаті комунальних платежів та інших послуг з утримання квартири та будинку з часу відкриття спадщини з 02.03.2012 року по травень 2016 року. При цьому, суд бере до уваги те, що з часу відкриття спадщини фактичним користувачем вище вказаного майна є [PERSON], натомість відповідач [PERSON] з часу відкриття спадщини по теперішній час не користується вище зазначеною квартирою та будинком, що підтверджується поясненнями останньої, зробленими в судовому засіданні та підтвердженні позивачем та свідками, а тому вона не мала змоги користуватися комунальними послугами по вище вказаній квартирі та будинку. Відповідно до акту про проживання від 17.03.2016 року ТОВ «Добробит», [PERSON] фактично проживає за адресою: м. Кременчук, туп. 4-й Малокохнівський, 8 з 21.05.2004 року по теперішній час. Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг входять послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і мають сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо утримання майна підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача половини витрат на утримання будинку. При цьому, представником відповідача було заявлено вимогу щодо застосування стоків позовної давності до вимог позивач. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, суд бере до уваги те, що тягар утримання спадкового майна згідно вимог чинного законодавства покладається на спадкоємців з часу відкриття спадщини, а саме з 02.03.2012 року, а також те, що ні позивачем і представником позивача не заявлено вимогу про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та не зазначено поважності причин його пропуску, а тому до вимог щодо утримання майна слід застосувати строки позовної давності, оскільки позивач просить стягнути витрати на утримання майна з 02.03.2012 року, при цьому, остання звернулась до суду за захистом свої порушених прав 04.11.2015 року, а тому з відповідача слід стягнути витрати на утримання будинку за період з 04.11.2012 року по травень 2016 року. Згідно квитанцій наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, нею за період з 04.11.2012 року по травень 2016 року було сплачено витрати на утримання будинку в сумі 2377,53 грн., отже з відповідача на користь позивач слід стягнути половину витрати на утримання будинку в сумі 1188,77 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу, то відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 39,13 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 240,6 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial