Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 (далі прокурор) в інтересах Обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі Фонд) звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитною угодою №153/04/17-П від 05 квітня 2017 року. На обґрунтування позову зазначив, що вивченням інформації Фонду за вих. №101/1 від 22 квітня 2020 року встановлено, що 05 квітня 2017 року було укладено кредитну угоду № 153/04/17-П, згідно з якою Фонд надає Позичальнику кредит для придбання завершеного (незавершеного) будівництвом 3-х (кім.) індивідуального житлового будинку з надвірними підсобними приміщеннями, загальною площею 69,7 м2 за адресою: [ADDRESS] , терміном на 20 (двадцять) років у сумі 200\~000 гривень. З метою забезпечення повернення отриманого [PERSON] кредиту, 05 квітня 2017 року між Фондом та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки №161 та №162. Фонд виконав взяті на себе зобов`язання за кредитною угодою, проте починаючи з вересня 2019 року, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 21 квітня 2020 року за нею рахується заборгованість в сумі 195 117 гривень 97 копійок, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Прокурор Ткаченко С.В. у судовому засіданні просив задовольнити позов та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Тому, в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 05 квітня 1999 року №179-р на виконання Указу Президента України від 27 березня 1998 року «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України №1211 від 03 серпня 1998 року «Про затвердження положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» було створено Обласну спеціалізовану кредитно-фінансову безприбуткову господарську організацію «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) (а.с.22). Засновником Фонду відповідно до його Статуту (а.с.23-28) є Дніпропетровська обласна державна адміністрація. Фонд створено з метою реалізації концепції державної політики у сфері індивідуального житлового будівництва на селі, закріплення кадрів у сільській місцевості, підтримки соціального розвитку села, досягнення позитивних зрушень у життєдіяльності сільського населення регіону, поліпшення житлово-побутових умов сільських жителів шляхом надання їм кредитів для спорудження індивідуальних житлових будинків з надвірними підсобними приміщеннями, добудови незавершених та реконструкції житлових будинків, придбання незавершеного будівництвом та готового житла на селі. Між Фондом та [PERSON] 05 квітня 2017 року було укладено кредитну угоду №153/04/17-П на придбання житла (далі - кредитна угода), згідно з якою Фонд надає Позичальнику кредит для придбання завершеного (незавершеного) будівництвом 3-х (кім.) індивідуального житлового будинку з надвірним підсобними приміщеннями, загальною площею 69,7 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS] , терміном на 20 (двадцять) років у сумі 200 (двісті) тисяч гривень (а.с.29-30). Для забезпечення виконання умов укладеної кредитної угоди, відповідно до п. 1.2 угоди, було укладено два договори поруки. Так, між Фондом, [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки №161 (а.с.37), та між Фондом, [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки №162 (а.с.41). Згідно із п.п. 2,4 Договорів поруки №161 та №162, поручителі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитною угодою в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків як солідарні боржники. Відповідно до п. 2.2. кредитної угоди повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок для зарахування бюджетних коштів від повернення кредитів ГУ ДКСУ у Дніпропетровські області в розмірі та терміни, які зазначені в Додатку №1 (Графік повернення кредиту, який оформляється після проведення першого фінансування). Пунктом 3.5 кредитної угоди передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання умов угоди більше ніж тричі, Фонд має право розірвати угоду в односторонньому порядку і вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування за весь термін, встановлений в п.1.1 даної угоди, і нарахованих штрафних санкцій. Згідно п.3.12 кредитної угоди, позичальник зобов`язаний повертати кредит у термін, передбачений Графіком повернення кредиту (додаток №2), а згідно п.4.1 кредитної угоди, у випадку несплати або неналежної сплати визначених (додатком №1) до цієї угоди та умовами даної угоди платежів, позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діє на день виникнення боргу, від суми не внесеного або не в строк внесеного основного платежу за кожний день прострочення. Судом встановлено, що Фонд виконав взяті на себе зобов`язання за кредитною угодою №153/04/17-П від 05 квітня 2017 року та надав [PERSON] у визначений строк 200\~000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 25 квітня 2017 року (а.с.48). Згідно Додатку №1 до кредитної угоди №153/04/17-П від 05 квітня 2017 року визначено Графік повернення кредиту, а саме: перший платіж позичальник повинен здійснити 25 травня 2017 року, а останній платіж 25 квітня 2037 року (а.с.31-33). Станом на 21 квітня 2020 року [PERSON] сплачено 15 150 гривень основного боргу, 9 169 гривень 21 копійку відсотків за користування кредитом та 1 180 гривень 79 копійок пені (а.с.55). В той же час, останній платіж [PERSON] здійснено 14 серпня 2019 року на суму 2 000 гривень (а.с.55). З листопада 2019 року боржником або його поручителями жодних платежів за кредитною угодою №153/04/17 від 05 квітня 2017 року не здійснювалося. Таким чином [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують умови кредитної угоди, внаслідок чого станом на 21 квітня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 195 117 гривень 97 копійок, яка складається з основного боргу в сумі 184 850 гривень, пені за несвоєчасне повернення платежів у розмірі 2 466 гривень 41 копійка, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 7 801 гривні 56 копійок, що підтверджується розрахунком по кредиту (а.с.54). У зв`язку із несплатою позичальником коштів на погашення кредиту, Фондом 13 квітня 2020 року за №88 на адресу [PERSON] було направлено досудове попередження щодо належного виконання зобов`язань за вказаною кредитною угодою, що підтверджується фіскальним чеком про відправку рекомендованого листа від 16 квітня 2020 року (а.с.49,50). Крім того, у зв`язку із несплатою позичальником коштів на погашення кредиту, Фондом 13 квітня 2020 року за №89 на адресу [PERSON] та [PERSON] також було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитною угодою (а.с.52,53). Статтею 629 ЦК України\~встановлено,\~шо договір\~є обов`язковим\~для виконання\~сторонами,\~а відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~1054цього Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Статтею 11 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві»\~передбачено, що уряд України, місцеві державні адміністрації сприяють розвитку індивідуального житлового будівництва в межах сіл і селищ, а також за межами сіл і селищ у відокремлених фермерських садибах, створюють сільським забудовникам (місцевому населенню і громадянам, які переселяються до сільської місцевості на постійне проживання) пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами і обладнанням, надання їм послуг і пільгових довгострокових державних кредитів. Відповідно до п.п. 1, 3, 37 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1597\~від 05\~жовтня 1998 року (надалі - Правила), головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми «Державне пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників на будівництво (реконструкцію) та придбання житла» є Мінрегіон, а одержувачами бюджетних коштів - фонди. Кредитування фондами будівництва житла на селі є прямим, адресним (цільовим), зворотним і здійснюється у межах наявних кредитних ресурсів фондів. Відповідно до п. 6 Правил, кредит індивідуальному забудовнику надається на термін до 20 років, а молодим сім`ям (подружжя, в якому вік чоловіка та дружини не перевищує 35 років) або неповним сім`ям (мати, батько) віком до 35 років) - до 30 років, з внесенням за користування ним плати у розмірі трьох відсотків річних. Згідно з п. 26 Правил, у разі невиконання позичальником умов кредитного договору фонд відповідно до законодавства здійснює заходи щодо стягнення заборгованості та інші дії, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.2. Статуту Фонду, Фонд наділений цивільною правоздатністю і дієздатністю, має право бути позивачем і відповідачем у всіх судових інстанціях. Таким чином, Фонд є уповноваженим органом на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними угодами укладеними Фондом. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що несвоєчасне та не в повному обсязі повернення наданих Фондом кредитів порушує економічні інтереси держави, негативно впливає на реалізацію завдань Фонду та виконання регіональних програм забезпечення сільського населення житлом. Відповідно до листів Фонду №101/1 від 22 квітня 2020 року та №109 від 29 квітня 2020 року, на час подання позову питання про стягнення заборгованості за кредитною угодою №153/04/17-П від 05 квітня 2017 року в судовому порядку не вирішувались, а позовні заяви до суду до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не подавались, що свідчить про неналежне виконання своїх повноважень уповноваженим суб`єктом та є підставою для представництва інтересів держави прокурором (а.с. 19,21). Пунктом 3 ч. 1 ст. 131? Конституції України\~визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок, щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України\~у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. В даному випадку суб`єктом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій, у спірних правовідносинах є Фонд, як орган наділений цивільною дієздатністю і правоздатністю згідно Статуту (а.с.23-28), затвердженого Розпорядженням голови обласної Державної адміністрації №Р-251/0/3-18 від 27 квітня 2018 року (а.с.22) та який є стороною кредитної угоди від 05 квітня 2017 року (а.с.29-30). Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва. Так, судом встановлено, що 16 квітня 2020 року Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 було скеровано запити до Фонду щодо наявної заборгованості перед ним та вжиття заходів, спрямованих, в тому числі, на стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с.18,20). Проте Фондом жодних заходів щодо стягнення заборгованості за кредитною угодою у судовому порядку не вживалося, що підтверджується листами №101/1 від 22 квітня 2020 року та №109 від 29 квітня 2020 року (а.с.19,21). З вказаних листів з`ясовано, що незважаючи на тривалість порушення з боку відповідача щодо неналежного виконання обов`язку зі сплати кредиту за договором Фонд, всупереч повноважень передбачених абзацом 10 пункту 3.2 Статуту щодо забезпечення своєчасного і повного повернення кредитів, здійснення заходів щодо стягнення заборгованості за укладеними угодами згідно з чинним законодавством України, обмежився лише скеруванням вимог та досудових попереджень (а.с.23-27). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд проголосив, що засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Враховуючи, що заборгованість не погашена, очевидним є те, що вжиті Фондом заходи є не ефективними, що свідчить про наявність виключного випадку, який надає прокурору право на представництво в суді інтересів держави. Отже, звернення прокурора до суду спрямоване на захист зазначених інтересів держави, оскільки несвоєчасне виконання або невиконання умов кредитних угод, укладених Фондом, призводить до зменшення фінансових надходжень до Державного бюджету України, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави, а також призводить до зниження якості послуг, що надаються Фондом, що в свою чергу порушує права та законні інтереси інших осіб, які мали можливість отримати відповідні кредити на будівництво при умові своєчасного погашення боргу недобросовісними забудовниками. У зв`язку з зазначеним, заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 звернувся до суду з позовом щодо захисту інтересів держави в особі Обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що Фонд виконав взяті на себе зобов`язання за укладеною угодою, а відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти та 24 квітня 2017 року зареєструвала право власності на будинок [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.36). Останній платіж [PERSON] для погашення отриманого кредиту здійснила 14 серпня 2019 року та з того часу не здійснювала будь-які платежі, а загальний розмір заборгованості станом на 21 квітня 2002 року становить 195\~117 гривень 97 копійок (а.с.54). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки поручителі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе договірні зобов`язання, виконання яких є обов`язковими, а строк дії договорів поруки, згідно п. 12 укладених договорів поруки, становить до повного виконання зобов`язань боржника за кредитною угодою, тому поручителі є солідарними боржниками з позичальником, оскільки з кожним із поручителів був укладений окремий договір поруки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 4.3. кредитної угоди передбачене право вимоги на дострокове погашення кредиту (а.с.30). У зв`язку із несплатою позичальником коштів на погашення кредиту, Фондом 13 квітня 2020 року за №88 на адресу [PERSON] було направлено досудове попередження щодо належного виконання зобов`язань за вказаною кредитною угодою, що підтверджується фіскальним чеком про відправку рекомендованого листа від 16 квітня 2020 року (а.с.49,50). Крім того, у зв`язку із несплатою позичальником коштів на погашення кредиту, Фондом 13 квітня 2020 року за №89 на адресу [PERSON] та [PERSON] також було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитною угодою. Проте жодного платежу на виконання укладеної кредитної угоди ані позичальником, ані поручителями здійснено не було. Тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, згідно положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в рівних частинах, які складаються зі сплаченого судового збору.

Outcome: approved