Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

до суду звернулася[PERSON] із позовною заявою до [PERSON] територіальної громадипро визнання права на спадщину та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У позовній заяві позивач вказує, що її матері [PERSON], на підставі розпорядження Гадяцької райдержадміністрації № 401 від 14.11.1997, належить право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ВАТ «Гадяцьке бурякогосподарство», розміром 1,99 га в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по [PERSON] сільській раді не реєструвався та не видавався. 10 жовтня 2012 року її мати померла, на день смерті вона проживала без реєстрації за адресою: вул. Молодіжна, 98, м. Боярка Києво - Святошинський район Київська область. Після смерті матері, вона прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлою однією сімєю та вела спільне господарство. За життя матірю на випадок смерті складено заповіт, посвідчений 22.09.1993 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів [PERSON], реєстровий № 33, за умовами якого належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Морозівщина [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області, заповіла дітям: сину - [PERSON] та дочці - [PERSON] в рівних частках кожному. 05 липня 2016 року позивач звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, що залишилась після померлої 10.10.2012 [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Морозівщина Гадяцького району Полтавської області, на присадибну земельну ділянку за вищесказаною адресою, на земельну частку (пай), яка розташована на території [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку із відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за померлою [PERSON], тому вона звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що належало померлій матері. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача[PERSON] сільської ради Гадяцького району у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без представника держнотконтори. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] територіальної громади про визнання права на спадщину та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10 жовтня 2012 року у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 446. Як зазначено у постанові Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.07.2016, за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.09.1993 секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Гадяцького району Полтавської області [PERSON] за реєстровим № 33, за умовами якого заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Морозівщина [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області, дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частках кожному. Про наявність вищевказаного заповіту також свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.06.2017. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого повторно виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] помер 19 грудня 1999 року у м. Трускавець Львівської області, актовий запис № 502. Як свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, дошлюбне прізвище позивача [PERSON] [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, позивач [PERSON] ([PERSON]П.), [INFO], дійсно являється дочкою [PERSON]. Як зазначено у довідці виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 12.04.2017 № 02-20/370, [PERSON] станом на 10.10.2012 на території сільської ради не була зареєстрована і не проживала. У відповідності до довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 08.06.2016 № 31-28-99.4-400/21-16, на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 14.11.1997 № 401, [PERSON] (померла 10.10.2012) належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності ВАТ «Гадяцьке бурякогосподарство» розміром 1,99 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по [PERSON] сільській раді не реєструвався та не видавався. У викопіюванні з плану використання земель [PERSON] сільської ради з визначенням місця розташування земельної ділянки (паю) № 634, яка належить [PERSON] зазначено, що площа вказаної земельної ділянки становить 1,8956 га. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.03.2013, спадкова справа № 137/2013 після померлої 10.10.2012 [PERSON] заведена Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 13 березня 2013 року. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 20.06.2017 № 1421/02-14, 13 березня 2013 року, на підставі заяви № 295 [PERSON] (дочки спадкодавця) про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 137/2013 до майна померлої 10.10.2012 [PERSON], яка була зареєстрована до дня смерті за адресою: вул. Молодіжна, 98, м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Інші особи із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлої 10.10.2012 [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори не зверталися. Відомості про спадкоємців, які фактично прийняли спадщину після померлої шляхом спільного проживання спадкоємців за законом та які, згідно ст. 1241 ЦК України, мають право на обовязкову частку у спадщини, у нотаріальній конторі відсутні. Згідно постанови Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2016, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із земель, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належало померлій 10.10.2012 [PERSON], у звязку з ненаданням документів, які підтверджують реєстрацію власності за померлою [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Частина 1 ст. 114 ЦПК України передбачає, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У п. 11 Постанови Пленуму Верховго суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~\~ Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved