Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» звернулось до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Державної фінансової інспекції в Одеській області, та просить стягнути з відповідача надмірно виплачені грошові кошти за роботу в умовах режимних обмежень за період з лютого по вересень місяць 2012 року на загальну суму 6 246, 43 грн., а також суму судових витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 листопада 2004 року між [PERSON] як директором ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» та Міністерством транспорту та зв'язку України, в подальшому реорганізованого в Міністерство інфраструктури України, був укладений контракт №5-111, яким були передбачені, в тому числі, умови матеріального забезпечення керівника, доплата за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу. Також позивач вказує, що наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25 грудня 2009 року за № 1347 дію контракту № 5-111 з директором ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» [PERSON] було продовжено до 01 січня 2014 року включно, а наказом від 13 вересня 2012 року № 178-О відповідача було звільнено з посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених умовами контракту, з достроковим його розірванням, з 20 вересня 2012 року. 20 лютого 2008 року Управлінням служби безпеки України в Одеській області відповідачу було надано Спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею № ОД-3-2008-25, з визначенням третьої категорії режиму секретності, зі строком дії дозволу до 20 лютого 2012 року. Однак, незважаючи на ліквідацію режимно-секретного відділу та втрату чинності допуску відповідача до державної таємниці, йому нараховувалась та виплачувалась доплата за роботу в умовах режимних обмежень, внаслідок чого за період лютий-вересень 2012 року відповідач безпідставно отримав грошові кошти на загальну суму 6 246, 43 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаних позовних вимог та вказав, що за період лютий-вересень 2012 року він фактично отримав грошову суму у розмірі 5 066, 46 грн. Крім того, доплата до посадового окладу за режим секретності йому здійснювалась на підставі діючого той час контракту з Міністерством транспорту та зв'язку України, до якого не були внесені жодні зміни після закінчення строку допуску до державної таємниці. Також позивач зазначив, що не знав про закінчення строку допуску до державної таємниці, так як з розпорядженням УСБУ №28-д від 15 березня 2012 року «Про скасування допуску до державної таємниці» не був особисто ознайомлений. Тому вважає, що вимога позивача про стягнення надмірно виплачених коштів є безпідставною. Представник Державної фінансової інспекції в Одеській області у судовому засіданні зазначила, що вважає обґрунтованими вимоги ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом», оскільки перевіркою фінансово-господарської діяльності Державного підприємства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої був складений акт від 31 березня 2014 року № 05-11/33, було встановлено, що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень нараховувалась директору Інституту [PERSON] після скасування зазначеного дозволу до моменту його звільнення з посади. Таким чином, безпідставне нарахування колишньому директору Інституту [PERSON] надбавки за роботу в умовах режимних обмежень на загальну суму 6 246, 43 грн. призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інституту на вищевказану суму. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши думки позивача, та представників відповідача і третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства транспорту України №279 від 15 липня 1998 року [PERSON] був призначений на посаду директора Південного науково-дослідного проектно-конструкторський інститут морського флоту з 14 липня 1998 року по 14 липня 2003 року на умовах контракту №5. 12 листопада 2004 року між [PERSON] як директором ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» та Міністерством транспорту та зв'язку України, в подальшому реорганізованого в Міністерство інфраструктури України, був укладений контракт №5-111. 31 березня 2008 року між тими ж сторонами була укладена Додаткова угода до контракту № 5-111, згідно з якою контракт викладено в новій редакції. Пунктом 1 вищевказаного Контракту передбачено, що Керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію Науково-дослідного проектно-конструкторського інституту морського флоту з дослідним виробництвом, здійснювати поточне управління Підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за Підприємством державного майна, а Уповноважений орган управління зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. На підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та Уповноваженим органом управління (пункт 2 Контракту). Розділом 3 вищевказаного Контракту передбачені умови матеріального забезпечення Керівника, в тому числі підпунктом «д» пункту 17 Контракту передбачена доплата за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу. Також судом встановлено, що УСБУ в Одеській області 20 лютого 2008 року [PERSON] був наданий Спеціальний дозвіл №ОД-2-2008-25 на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, строк якого закінчувався 20 лютого 2012 року. Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25 грудня 2009 року за № 1347 дію контракту № 5-111 з директором ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» [PERSON] було продовжено до 01 січня 2014 року включно. Однак, в подальшому, наказом від 13 вересня 2012 року № 178-О відповідача було звільнено з посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених умовами контракту, з достроковим його розірванням, з 20 вересня 2012 року. У судовому засіданні доведено, що за час роботи відповідача на посаді директора ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом», позивач нараховував та сплачував йому - [PERSON] заробітну плату та доплати, передбачені умовами контракту, в тому числі доплату за роботу в умовах режимних обмежень. Зазначена доплата у розмірі 15 % до посадового окладу та фактично відпрацьованого часу нараховувалась з урахуванням того, що на підприємстві на правах окремого структурного підрозділу створено режимно-секретний відділ. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», визначено, що в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності постійного контролю за їх додержанням, створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (РМО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації. Створення, реорганізація чи ліквідація PCO здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі PCO взаємодіють з органами Служби безпеки України. В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов'язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення PCO, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, які забезпечують режим секретності. На них поширюються обов'язки та права працівників PCO. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Приписами ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414, визначено, що особи, які працюють в умовах режимних обмежень і безпосередньо виконують науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, що містять державну таємницю і передбачені державним замовленням (контрактом), встановлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності та обсягу інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10-30%. Такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов'язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці (пункт 5 Постанови). Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю (пункт 6 Постанови). Судом також встановлено, що розпорядженням УСБУ №28-д від 15 березня 2012 року «Про скасування допуску до державної таємниці» директору ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» [PERSON] був скасований допуск до державної таємниці. Всупереч вищевказаним нормам та незважаючи на ліквідацію режимно-секретного відділу та втрати чинності допуску до державної таємниці, доплата за роботу в умовах режимних обмежень нараховувалась та виплачувалась відповідачеві до моменту його звільнення з посади, тобто до 20 вересня 2012 року. Доводи [PERSON] про те, що він не знав про закінчення строку дозволу про допуск до державної таємниці спростовується тим, що він, як керівник підприємства, згідно ч. 3, 6 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку за забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах. Окрім того, розпорядження УСБУ №28-д від 15 березня 2012 року «Про скасування допуску до державної таємниці» стосується персонально [PERSON] як директора ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом». Як вбачається з листа УСБУ в Одеській області від 10 липня 2014 року, картки форми №6 (облікова картка громадянина про надання допуску до державної таємниці), із відмітками про видання розпорядження начальника УСБУ в Одеській області про скасування допуску до державної таємниці працівникам ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» були передані при ліквідації РСО до БОД ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» відповідно до акту передачі від 27 лютого 2012 року №10. У судовому засіданні доведено, що відповідач не повідомив працівників бухгалтерії підприємства про скасування допуску до державної таємниці, в зв'язку з чим такі доплати нараховувались до дня звільнення відповідача з посади. Вищевикладене підтверджується також актом ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року № 05-11/33, яким було встановлено безпідставне нарахування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, у результаті якого відповідачеві були зайво виплачені грошові кошти за лютий-вересень 2012 року на загальну суму 6 246, 43 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інституту. Приписами статті 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно пояснень представника позивача, всі документи, в тому числі контракт між [PERSON] та ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» №5-111 від 12 листопада 2004 року, зникли разом зі звільненням відповідача з посади. [PERSON] у судовому засіданні відмовився надати до суду вищевказаний контракт. Тому, суд також не бере до уваги твердження відповідача проте, що законною підставою для нарахування доплати за режим секретності був діючий на той час вищевказаний контракт з Міністерством транспорту та зв'язку України. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що за період лютий-вересень 2012 року відповідач безпідставно отримав грошові кошти за роботу в умовах режимних обмежень, що підтверджується відповідною довідкою з бухгалтерії ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» наданою представником позивача до суду. Однак, судом встановлено, що [PERSON] за вказаний період була нарахована надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 6 246, 44 грн., але фактично виплачена грошова сума у розмірі 5 066, 46 грн., що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» надмірно виплачені грошові кошти у розмірі 5 066, 46 грн. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом» підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial