Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що примирення між ними неможливе, і їх шлюб повинен бути розірваний. Фактично шлюбні відносини припинилися з травня 2014 року. Просить суд, розірвати шлюб зареєстрований 05 листопада 2011 року Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 941 між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду Заяву про те, що просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з тим, що м. Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Донецьк (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.13). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.» Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області 06 липня 2018 року (а.с. 19) і тому з 06 липня 2018 року відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що був складений відповідний актовий запис № 941 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 28 лютого 2012 року Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 255 (а.с. 9). Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити їй прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно до п. 3 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у сумі 704,80 гривень (а.с. 1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved