Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Дочірнє підприємство «Медичне науково-практичне об`єднання «Медбуд» приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за надані медичні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.11.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання йому медичних послуг у вигляді стаціонарного лікування. За умовами вказаного договору замовник може здійснювати оплату самостійно або через платника, яким виступала відповідач, яка доводиться [PERSON] дочкою. На виконання умов договору позивач надав медичні послуги [PERSON] на загальну суму 86 667,58 гривень, але відповідач оплатила надані послуги лише частково, в розмірі 45 945,87 гривень, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 40 721,21 гривня. У зв`язку з тим, що відповідач не виконала свої зобов`язання в повному обсязі, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.01.2018 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 06.11.2018 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Войтенко Т.В. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 17.10.2019 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач відзив у встановлений строк не подала, у судове засідання не з`явилася, явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 17.11.2016 року між позивачем, [PERSON] та відповідачем було укладено договір про надання медичних послуг, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання надати медичні послуги у вигляді амбулаторного або стаціонарного лікування, а а [PERSON] та відповідач зобов`язалися оплатити медичні послуги, надані позивачем (а.с. 5). Відповідно до акту наданих послуг за період з 17.11.2016 року по 28.11.2016 року [PERSON] було надано медичні послуги на суму 86 667,58 гривень, з них було оплачено 45 945,87 гривень, заборгованість склала 40 721,71 гривень (а.с. 10). Відповідно до розписки, складеної і підписаної відповідачем, остання зобов`язалася оплатити заборгованість відповідно до акту наданих послуг за договором від 17.11.2016 року про надання медичних послуг [PERSON] (а.с. 11). 12.12.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію (лист вих. № 326) про необхідність погашення заборгованості за надані послуги в розмірі 40 721,21 гривень (а.с. 8). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пп.1, 4 ч.1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved