Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

З 2007 року позивач [PERSON] перебував у цивільних з [PERSON]. Разом з ними мешкав син [PERSON]- [PERSON], [INFO]. За час спільного життя позивача з [PERSON] , а саме, [INFO] позивача з [PERSON] народилась донька - [PERSON]. Спільне життя у подружжя не склалося. В жовтні 2013 року [PERSON] пішла з дому проживати до іншого чоловіка, залишивши мені дітей: спільну доньку [PERSON] та дитину від попереднього шлюбу - [PERSON]. З того моменту, як вона пішла, допомоги в утриманні дітей вона не надає і навіть, не намагалася забрати дітей. З жовтня 2013 року діти повністю знаходяться на утриманні позивача. В зв'язку з тим, що відповідачка нехтувала своїми батьківськими обов'язками, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав від 10 квітня 2014 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню їх сина [PERSON], [INFO], та позбавлено батьківських прав по відношенню до доньки позивача і відповідачки [PERSON], [INFO]. Розпорядження голови К- Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 червня 2014 року № 198 «Про призначення опікуна над малолітнім [PERSON] [INFO].» позивача - [PERSON] - було призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Одним з найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, та й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами , що потрібні для її життя та виховання. Батьки зобов'язані утримати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей , які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуту, тому позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до домінуючих у суспільстві моральних засад та відносин, що складаються в сім'ї , характерною є турбота про малолітніх, неповнолітніх , інших непрацездатних членів родини, надання їм посильної підтримки й матеріальної допомоги. Батьки забезпечують інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. П.1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнято 44-ю сесію Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,1 передбачає, що у всіх діях щодо дітей , незалежно від того , здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.. 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Згідно ст.. 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної дитини на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можностей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і закріплюються в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживають діти, на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дітей , забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення морального стану платника аліментів. Відповідачка інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться. Відповідачка працює свинаркою в Приватному акціонерному товаристві «Агропромислова компанія» та отримує стабільну заробітну плату. Позивач вважає, що в неї є всі можливості повноцінно допомагати в утриманні дітей. Де працює відповідач, який отримує дохід та чи є у нього в утриманні неповнолітні діти, позивачу не відомо. Просить стягнути аліменти на утримання дітей. У судове засідання сторони з'явились. На вимоги позивач наполягає, відповідачі визнають. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Outcome: approved