Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

З 25.08.2021 року по 16.11.2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу перебувала у провадженні судді Дєткова О.Я. 23 листопада 2021 року вищезазначена цивільна справа, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 року, була передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області [PERSON] [PERSON] , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 10.10.2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Перший час сімейне життя складалось добре, але через два роки сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. В 2014 році відповідач розірвав стосунки та виїхав до м. Одеси, з тих пір позивачка його більше не бачила. Спільне життя з [PERSON] не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З 2015 року [PERSON] почала співмешкати з іншим чоловіком, [PERSON] , з яким проживає по сьогоднішній день, від спільного проживання мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так як шлюб між [PERSON] та відповідачем не було розірвано, усі діти отримали прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки вже 7 років проживає з іншим чоловіком, з яким виховують спільних дітей. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам позивачки, відповідача та інтересам дітей. На підставі вищезазначеного, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 21.12.2021 року о 14:30 год. 21.12.2021 року у судове засідання позивачка не з`явилася, подала 21.12.2021 року до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засіданняне з`явився, у телефонному режимі повідомив, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, проти позовних вимог не заперечує, підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Даний факт підтверджується витягом з журналу телефонограм від 20.12.2021 року за № 396. Відповідач також повідомлявся про судове засідання судовою повісткою, однак така була повернута суду з повідомленням, що адресат відсутній за вказаною адресою. Разом з тим, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважаються, що відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено наступне. 10 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 73. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу подружжя мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, фактично, біологічним батьком дітей, зі слів позивачки, являється [PERSON] , з яким [PERSON] проживає однією сім`єю з 2015 року по сьогоднішній час. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Шлюбні стосунки між сторонами погіршилися через два роки сімейного життя, шо в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В 2014 році відповідач припинив стосунки та поїхав до м. Одеса, з тих пір подружжя більше не бачилось. З 2015 року [PERSON] почала спільно проживати з іншим чоловіком. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей. У теперішній час сім`я розпалась і кожен з подружжя живе своїм життям. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] », то вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати, згідно ст. 141ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved