Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2018 року має заборгованість 182866,55 грн., яка складається з наступного: 4858,54 грн. - заборгованість за кредитом; 172908,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 115157,89 грн., яка складається з наступного: 4858,54 грн. - заборгованість за кредитом; 110299,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.03.2009 року по 03.03.2018 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 115157,89 грн. за кредитним договором № б/н від 27.03.2009 року, яка складається з наступного: 4858,54 грн. - заборгованість за кредитом; 110299,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.03.2009 року по 30.03.2018 року, та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 15.02.2019 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи по суті вирішено було провести 19.03.2019 року без виклику сторін. Ухвалами суду строк розгляду справи було продовжено, останній раз до 11.03.2020 року. До суду повернулась копія ухвали від 15.02.2019 року про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками та копії ухвал про продовження строку розгляду справи, направлені повторно на адресу відповідача 16.01.2020 за вих. №892. Поштове відправлення було повернуто з відміткою «адресат відсутній». Відмітка зроблена 10.02.2020 року. У відповідності до вимог ч.8 ст. 128 ЦПК, ч.6 ст.272 України відповідач є таким, що 10 лютого 2020 року отримав копії судових рішень та позовну заяву з додатками. Відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву, у визначені суддею строки, відповідач не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Згідно з ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Заяви, довідку про умови кредитування та Умови і Правила надання банківських послуг. Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості. Копія Заяви (а.с.7), яку додав позивач до позовної заяви, практично нечитабельна, і з вказаної копії неможливо повністю встановити анкетні дані особи, якою така заява підписана, а також дату підписання Заяви. З тексту, який можливо прочитати, вбачається, що в заяві наявне посилання на те, що кредитний ліміт сторонами узгоджено в сумі 0 гривень, що суперечить доводам позивача, викладеним у позовній заяві про те, що відповідач отримав кредит в сумі 8500 гривень. З копії довідки про умови кредитування, яка надана позивачем, також неможливо встановити дату її підписана [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, підлягають доказуванню саме позивачем. Нечитабельні копії документів, надані позивачем, суд не може взяти до уваги при ухваленні рішення, так як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Також суд не бере до уваги Умови та Правила надання банківських послуг, так як вони не містять підпису відповідача. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує розмір заборгованості відповідача, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Позивач до позовної заяви виписки по рахунках відповідача не надав. Враховуючи те, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення відповідачем кредитного договору, у тому числі щодо дати його укладення, а також доказів, які підтверджують розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed