Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

До суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Державний виконавець Староміського Відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Рижков Д.В., про часткове звільнення від заборгованості, яка утворилась у зв`язку з несплатою аліментів. В позовній заяві зазначено, що 21.02.2001 р. Замостянським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з [INFO] . Починаючи з 2001 року по лютий 2006 року позивач сплачував аліменти, працюючи у ТОВ «ФІРМА АЛЬФА» до січня 2005 року, після чого звільнився та по сьогоднішній день не має постійного та офіційного доходу. 27.06.2006 р. Замостянським районним судом м. Вінниці було ухвалено рішення про позбавлення позивача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після ухвалення даного рішення суду позивач вважав, що він звільнений від обов`язку сплачувати аліменти. Позивач зазначає, що з 2001 року по 2005 рік аліменти вираховувались із його заробітної плати. З 2005 року по серпень 2018 р. державним виконавцем не здійснювалось жодних дій щодо стягнення з нього аліментів, хоча він не змінював адресу проживання та реєстрації. Відповідач також не надавала позивачу інформацію про необхідність сплати аліментів, хоча володіла інформацією про засоби зв`язку з ним. 31.08.2018 р. позивач отримав постанову державного виконавця Кушнірова О.І. про арешт майна боржника від 28.08.2018 р., яка була першим документом, який надійшов позивачу від державної виконавчої служби. 25.06.2005 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тому він зобов`язаний забезпечувати трьох дітей і вважає, що сплата повної суми боргу по аліментах в розмірі 104005, 36 грн. для нього є непосильною. Крім того, позивач не має у власності рухомого чи нерухомого майна та перебуває на утриманні своєї дружини, тому просить суд частково звільнити його від сплати суми заборгованості по аліментам, що стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.02.2001 р., на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50000,00 грн. (а.с. 2-4). З підстав зазначених вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 27.03.2019 р. у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що після розірвання шлюбу з позивачем, син сторін [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з відповідачем. Внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів з жовтня 2002 року по квітень 2018 року за позивачем утворилась заборгованість в розмірі 107836,61 грн. Позивач є працездатною особою, працює неофіційно, податків не сплачує, утримує на належному матеріальному рівні дружину та двох дітей, періодично виїжджає на роботу за кордон, тому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. Разом з тим представник відповідача зазначає, що не можуть бути істотними обставинами для зменшення заборгованості по аліментам одруження та народження двох дітей у 2005 та 2007 роках, оскільки дані обставини не відносяться до обставин, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України. Крім того, позивач у позовній заяві не зазначив мотивів за яких його слід частково звільнити від сплати заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 50000,00 грн. Також зазначає, що син сторін навчається на денній формі навчання у Вінницькому технічному коледжі та Вінницькому торговельно-економічному інституті і знаходиться на утриманні відповідача, тому розмір суми, на які може бути зменшено заборгованість зі сплати аліментів є для відповідача суттєвою (а.с. 42-45). У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач не надала доказів на підтвердження того, що позивач є працездатною особою, яка працює неофіційно, податків не сплачує, утримує на належному матеріальному рівні дружину та двох дітей, періодично виїжджає на роботу за кордон. Представник позивача зазначає, що при визначенні суми на яку позивач просить звільнити його від сплати аліментів, він керувався реальною можливістю погасити заборгованість протягом найкоротшого терміну (а.с. 60-63). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Цимбал А.А. вимоги позовної заяви підтримала та просила її задовільнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив. Додатково суду пояснила, що позивач аліментні платежі відраховувалися з заробітної плати позивача, однак після звільнення його з роботи відрахування припинилися, а після позбавлення позивача батьківських прав він вважав, що його позбавлено і обов`язку утримувати дитину. На час розгляду справи по суті позивачем було сплачено борг у розмірі 3000 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] , її представник - адвокат Чуприна О.М. в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Державний виконавець Староміського Відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Рижков Д.В. надав для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №17234365 та пояснив, що державною виконавчою службою вчинялися усі дії з метою виконання рішення суду про стягнення з позивача аліментів, він був обізнаний про постанови винесені державним виконавцем та про необхідність сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження №17234365, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач з відповідачем мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Даний факт сторонами не заперечувався. На підставі виконавчого листа №АО-35, виданого 21.02.2001 р. Замостянським районним судом м. Вінниці, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 16.02.2001 р. і до його повноліття (а.с. 5-6). 13.04.2019 р. позивач сплатив в рахунок заборгованості по аліментам 2000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0.1323845177.1 від 13.04.2019 р. (а.с. 68). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №17234365, зробленого державним виконавцем Кушніровим О.І., станом на 28.02.2018 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає (104005,36 грн.+ 5445,54 грн. - 2000,00 грн.)= 107450 грн. 90 коп. (а.с. 7-10). Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.10.2005 р. за поданням Замостянського відділу ДВС ВМУЮ оголошено розшук [PERSON] (а.с. 50). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.06.2006 р. (справа №2-2475-2006 р.) [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 р. (справа №127/2-АО-35/2001) в судовому засіданні державний виконавець Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Кушніров О.І. пояснив, що виконавче провадження про стягнення аліментів [PERSON] він прийняв на виконання в лютому 2018 року. Майновий стан боржника він перевіряв шляхом направлення запитів до різних органів і встановив, що боржник не працює, відомостей щодо отриманого доходу, нерухомого і зареєстрованого рухомого майна, рахунків, немає. До відділу ДВС [PERSON] . жодного разу не з`являвся. Оскільки [PERSON] допустив заборгованість по аліментам на суму 108 102,94 грн., він наклав арешт на майно. В подальшому з участю стягувача був проведений перерахунок боргу, станом на 30.09.2018 року заборгованість становить 104 005,36 грн. Зазначив, що боржник знає про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки після відкриття провадження ще в 2002 році перераховував кошти на користь стягувача [PERSON] (а.с. 22-24). Згідно довідки Вінницького технічного коледжу від 22.01.2019 р. , син сторін [PERSON] навчається у Вінницькому технічному коледжі на денній формі навчання за спеціальністю «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р. (а.с. 51). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з 1 кварталу 2003 року по 2 квартал 2018 року, позивач [PERSON] з І кварталу 2003 року по 4 квартал 2004 року працював офіційно та отримував заробітну плату, починаючи з І кварталу 2005 року по другий квартал 2018 року інформація про його доходи відсутня (а.с. 11-12). 25.06.2005 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 25.06.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1094. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 13). У шлюбі у позивача та [PERSON] [PERSON] ) народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 08.12.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3562, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 08.05.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1445 (а.с. 14, 15). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2019 р. (справа №127/13329/19) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 13.05.2019 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. 87). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з позову та відповіді на відзив, що позивач [PERSON] вважає істотними підставами для звільнення його від сплати аліментів - реєстрацію шлюбу з [PERSON] , народження у ньому двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та те що він з 2005 року не працює та не отримує постійного доходу. Розглядаючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася у період з березня 2006 року по лютий 2018 року, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачу було достеменно відомо, що з нього були стягнуті аліменти на користь його сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з [INFO] . 25.06.2005 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте він не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного або матеріального стану, що передбачено ст. 192 СК України, тому зазначені позивачем у позовній заяві доводи про те, що у позивача немає можливості сплатити заборгованість по аліментам, оскільки у нього на утриманні ще двоє дітей, не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання щодо часткового звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання його сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про часткове звільнення від заборгованості, яка утворилась у зв`язку з несплатою аліментів слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ч. 2 ст. 197 СК України підстав для часткового звільнення його від сплати заборгованості по аліментам (тяжка хвороба або інша обставина, що має істотне значення). Суд не вважає непереконливими твердження представника позивача про те, що позивач вважав, що позбавлення його батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , автоматично позбавило його обов`язку утримувати дитину, що стало причиною утворення заборгованості по аліментам, а сприймає їх як намагання позивача уникнути від сплати існуючої заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. слід залишити за позивачем [PERSON] Згідно ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути 3872 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, згідно квитанції до прибуткового касового ордера №10 від 20.06.2019 р., виданої адвокатом Чуприною О.М. (а.с. 98). На підставі викладеного та

Outcome: approved