Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] (житель [ADDRESS] ), до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія, 35/1) з посиланням на те, що \~рішенням 7 сесії 22 скликання Сніжківської сільської ради від 19.03.1996 року передані безкоштовно у приватну власність громадянам земельні ділянки на території села Сніжки Ставищенського району Київської області, в тому числі [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] в даному селі, земельні ділянки загальною площею 0,50 га, з яких для обслуговування будинку - 0,17 га, для ведення підсобного господарства 0,33 га. Рішенням №127 від 2001 року виконавчого комітету вказаної сільської ради відповідно до рішення 2 сесії 23 скликання від 28.05.1998 року про делегування повноважень виконавчому комітету, затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності громадянам села Сніжки. В зв`язку з проведеною інвентаризацією земельних ділянок та уточненням їх площ внесено зміни у відповідні рішення Сніжківської сільської ради про приватизацію земельних ділянок. Згідно «Списку громадян села Сніжки, яким передані земельні ділянки у приватну власність», [PERSON] (№38) передано земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] загальною площею 0,434 га, тобто по фактичному користуванню. [INFO] померла [PERSON] .. 29.03.2002 на ім`я спадкодавиці [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ-КВ №068433 на земельну ділянку загальною площею 0,434 га цільове призначення: для обслуговування житлового будинку - 0,163 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,271 га, розташовані в селі Сніжки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000023. В подальшому інформація про вказані земельні ділянки з початком функціонування Державного земельного кадастру була перенесена з Державного реєстру земель, та земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 3224286001:01:002:0503, 3224286001:01:002:0504 відповідно. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим 06.10.1992 Сніжківською сільською радою за реєстром №31, що спадщину прийняв, є він (позивач) її онук. На його (позивача) заяву 23 квітня 2021 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі йому свідоцтва про право на спадщину через видачу державного акта на право приватної власності на землю після смерті спадкодавиці, у зв`язку з чим він вважає, що визнання недійсним державного акта є необхідним та достатнім способом захисту його права, що надасть можливість завершити приватизацію земельних ділянок. Позивач просить суд визнати вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ-КВ №068, виданий 29 березня 2002 року на ім`я [PERSON] на дві вищевказані земельні ділянки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000023, недійсним. В судове засідання позивач не прибув, відповідно до позовної заяви (а.с. 2-5) та клопотання (а.с. 25) справу просить розглядати у його відсутність, судові витрати бере на себе. В судове засідання представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, з зазначенням, що позовні вимоги визнає (а.с. 33). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 23.01.2002 року (а.с. 12). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Сніжківською сільською радою 06.10.1992 року за реєстраційним номером 31, яким все спадкове майно заповіла [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи та поданої заяви спадщину після смерті останньої за вказаним заповітом прийняв її онук позивач [PERSON] , який 31.07.2018 за реєстраційним № 663 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку пай в КСП «Зоря» (а. с. 16). Вказані обставини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а. с. 16, 17). Після смерті [INFO] \~ [PERSON] на ім`я спадкодавиці 29.03.2002 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю на бланку серія ІІ-КВ № 068433 на земельну ділянку загальною площею 0,434, з яких для обслуговування житлового будинку - 0,163 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,271 га, розташовані в селі Сніжки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000023, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 13). На заяву позивача державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. 23 квітня 2021 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила йому у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через видачу державного акта на право приватної власності на землю після смерті спадкодавиці. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в роз`ясненні від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 (п. 3.5), у разі коли спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не встиг її завершити, то спадкоємці мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на завершення приватизації земельної ділянки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із змісту ст. 25 ЦК України, розділу 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43, що була чинною на момент видачі державного акта, для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку та здійснення його державної реєстрації власник або належним чином уповноважена ним особа повинна пред`явити оператору (реєстратору) документ, що посвідчує особу (та її повноваження - у разі наявності). Суд вважає, що видача та державна реєстрація вищевказаного державного акту здійснена з порушеннями ст. 25 ЦК України, згідно з якими правоздатність, тобто здатність громадянина мати цивільні (майнові та особисті немайнові) права і обов`язки, виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] як власнику права на земельну частку (пай) за її життя виділено земельну ділянку не було, а державний акт фактично був виданий на ім`я останньої вже після її смерті, - цей державний акт слід визнати недійсним.

Outcome: approved