Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

До суду з даним позовом звернувся позивач посилаючись на те, що на виконанні у виконавчій службі перебувало зведене виконавче провадження № 31890533, до складу якого входило 12 виконавчих проваджень про стягнення з ТОВ «СП Фастівецьке ім..Зеленька» боргу на користь юридичних осіб. На підставі цього провадження, судом було задоволено подання державного виконавця про тимчасову заборону виїзду за кордон [PERSON]. Про зазначене обмеження позивач не знав та після отримання рішення про відмову в перетині державного кордону України від 29.11.2016 року, звернувся до виконавчої служби та отримав відповіді на свої звернення та довідку. З отриманих документів вбачається, що у відділі державної виконавчої служби відсутні виконавчі провадження, де позивач є боржником, проте станом на день подачі позову до суду, позивач позбавлений можливості перетину державного кордону України, оскільки не скасоване тимчасове обмеження у його виїзді за межі України встановлене ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 03.09.2013 року по справі № 6/381/127/13. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну вимогу та просила позов задовольнити. Відповідач -Фастівський міськрайонний ВДВС направив до суду відзив на позовну заяву, де зазначив про покладання на розсуд суду вирішення даного спору. Представник в судовому засіданні висловила позицію зазначену у відзиві. Також, представник пояснла, що в постанові про закінчення виконавчого провадження № 31890533 зазначено про скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 03.09.2013 року (а.с.22) було задоволено подання відділу Державної виконавчої служби Фастівського МРУЮ про тимчасову заборону виїзду за кордон [PERSON] до повного виконання зведеного виконавчого провадження № 31890533, до складу якого входило 12 виконавчих проваджень про стягнення з ТОВ «СП Фастівецьке ім..Зеленька» боргу на користь юридичних осіб. Відповідно до довідки Фастівського МВ ДВС від 24.05.2017 (а.с.20) згідно даних АСВП будь-яких виконавчих проваджень, де боржником є ТОВ «СП Фастівецьке ім..Зеленька» або [PERSON] на виконанні не перебуває. Як вбачається з поданого відповідачем відзиву, станом на 11.06.2018 виконавчі провадження, де боржником є ТОВ «СП Фастівецьке ім..Зеленька» від 18.05.2015 закінчені на підставі п.7 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року. Згідно відповіді з управління Державної виконавчої служби зазначено, що частиною 1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Позивачем на підтвердження наявності спору долучено рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину Грузії датоване - 29.11.2016. Дане рішення позивачем не оскаржувалось. Інших підтверджуючих документів щодо відмови позивачу в перетині кордону України станом на день подачі позову до суду не надано. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України». Особа, яка вважає, що її права порушені в зв'язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. На це звертали увагу Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобов'язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України. Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. Крім того, суд, зважаючи на те, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту порушених прав, вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він може звернутися до Фастівського відділу ДВС з заявою про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України. А в разі відмови, він має можливість реалізувати своє право на доступ до правосуддя шляхом подання скарги на дії державного виконавця в частині відмови надання постанови про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України. Також, вирішення даного спору можливе шляхом обрання іншого способу захисту порушеного права позивача- шляхом оскарження рішення прикордонної служби. Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та проаналізувавши надані докази, суд вважає позов безпідставним, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed