Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Заявник [PERSON] 22.04.2019 року звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить суд встановити факт, що вона є єдиним законним представником свого неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, Україна, запис про батька якого в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері, з її слів, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, в тому числі має право визначати місця проживання своєї дитини та має право виїжджати з нею за кордон на постійне місце проживання та отримати громадянство іншої країни. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Вона, [INFO], уродженка м. Нікополь Дніпропетровської області народила сина - [PERSON], [INFO], місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, Україна ( прізвище «[PERSON]» змінено в графі мати, батько та дитині на «[PERSON]» 19 грудня 2018 року за її заявою про зміну прізвища). На час народження сина вона не перебувала у шлюбі, у зв'язку з чим відомості про батька дитини в державний реєстр занесені з її слів відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. З моменту народження дитини й по теперішній час вона одноособово, сама, займається утриманням та вихованням своєї дитини, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини вона ні від кого не отримує. 02 жовтня 2018 року вона одружилась з [PERSON] і вони вирішили разом з сином виїхати на постійне місце проживання до Ізраїлю, однак для виїзду дитини за кордон, відповідно до вимог законодавства держави Ізраїль необхідно встановити, що вона є матір'ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Встановлення даного факту судом має для неї юридичне значення, тому що дозволить їй разом з сином виїхати на постійне місце проживання до Ізраїлю. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 23.04.2019 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на вимогах заяви наполягає у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Нікополь, Дніпропетровської області Україна (а.с.3). 19 грудня 2018 року за заявою матері дитини, [PERSON] про зміну прізвища, прізвище «[PERSON]» змінено в графі мати, батько та дитині на «[PERSON]». З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 28 грудня 2018 року, слідує що батько дитини записано зі слів матері (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивачка сама утримує весь час дитину, тому є матір'ю одиначкою, підтвердження вказаного статусу потрібно їй для виїзду разом з дитиною за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, іншим шляхом неможливо підтвердити вказаний статус, тому в інтересах дитини та заявниці є підстави для задоволення заяви. Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв'язані Гаазькою конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] є матір'ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту. На підставі викладеного та

Outcome: approved