Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що 13.11.2008р. її було прийнято до членів Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та надано для користування капітальний гараж [NUMBER] у 6 ряді, за який нею було сплачено 7 200 дол.США. Весь час позивач користувалась гаражем, 01.10.2010р. розірвала шлюб з [PERSON], але в травні 2013 року виявила, що на гаражі змінено замки внаслідок того, що колишній чоловік на підставі письмової заяви переоформив гараж на [PERSON] також позивач зазначає, що її виключення [PERSON] й [PERSON], які називають себе головою та заступником голови САС «Комбі», з членів товариства безпідставним, а переоформлення гаражу на [PERSON] необґрунтованим, позивач після уточнення заявлених позовних вимог просить: - визнати незаконним виключення (рішення про виключення) [PERSON] з членів товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та зобов'язати товариство «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» поновити [PERSON] в членах товариства; - визнати незаконним вилучення у позивачки капітального гаражу [NUMBER], 6-й ряд товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та передачу (рішення про передачу) його іншому члену товариства [PERSON]; - усунути перешкоди [PERSON] в користуванні гаражним приміщенням - капітальним гаражем [NUMBER], 6-й ряд товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі», зобов'язати товариство «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та [PERSON] повернути капітальний гараж [NUMBER], 6-й ряд, замки та ключі від гаражу в користування [PERSON]; - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] суму 5 000 грн. компенсації моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка не надала належних доказів придбання гаражу та включення її до членів товариства, не зверталась до суду з заявою про поділ спільного майна подружжя - гаражу тощо, відсутні докази наявності права власності на гараж як нерухоме майно, [PERSON] добровільно написав відповідну заяву про передачу гаражу [PERSON], а позивач взагалі зараз не має власного транспортного засобу. [PERSON] й [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачу не надавався в користування гараж, а в 2008 році до САС «Комбі» звернувся власник автомобіля Субару [NUMBER] [PERSON] та його дружина [PERSON] про те, що вони придбали гараж [NUMBER] у 6 ряді і просили виписати картку на їх ім'я для оплати послуг, що і було зроблено. Згодом відбулось за заявою автовласника [PERSON] переоформлення гаражу на нього, а оскільки поділ спірного майна подружжя відбувається в судовому порядку, до чого відповідачі відношення не мають, вони просили відмовити у стягненні з них моральної шкоди, звернулись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність. Представник САС «Комбі» до суду не з'явився, відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явились до суду, вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно статуту Самоохоронюваної автогаражної стоянки «Комбі», затвердженої загальними зборами від 29.12.2001р., САС «Комбі» заснована як громадська організація, юридичної адресою є м.Одеса, вул.Паустовського, з метою організації постановки та охорони автотранспорту автолюбителів (а.с. 36-38). Статут організації в розділі ІІІ не містить визначення порядку прийому в члени САС «Комбі». 13.11.2008р. [PERSON] була ознайомлена з правилами експлуатації гаражу та мірами безпеки, про що свідчить картка [NUMBER] (а.с. 41); 27.12.2010р. на ім'я позивача було оформлено розрахункову книжку [NUMBER] за послуги автостоянки (а.с. 129-131). Переоформлення гаражу [NUMBER] відбулось 02.04.2013р. на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 14). Кооператив, відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про кооперацію» є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Статут кооперативу згідно ст. 8 Закону України «Про кооперацію» є правовим документом, що регулює його діяльність та повинен містити відомості про умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього тощо. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу - ч.1 ст. 10 Закону України «Про кооперацію». Як визначає ст. 10 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи й пояснень представників сторін, рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу [PERSON] або [PERSON] - не виносилось, затвердженим загальними зборами його членів - не було. Таким чином суд доходить до висновку про те, що [PERSON] членства ГО САС «Комбі» відповідно до вимог чинного законодавства України не набувала, а тому безпідставними є її вимоги про визнання незаконним виключення (рішення про виключення) з членів товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та зобов'язання товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» поновити [PERSON] в членах товариства. Стосовно вимог про визнання незаконним вилучення у позивачки капітального гаражу [NUMBER], 6-й ряд товариства «Самоохоронювана автогаражна стоянка «Комбі» та передачу (рішення про передачу) його іншому члену товариства, відповідачу - [PERSON], а також повернення цього гаражу позивачу й усунення перешкод в користуванні ним, то суд виходить з того, що, як роз'яснює Пленум ВСУ у своїй постанові N 5 від 28.06.1991р. «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» в п. 8, у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. А внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю - наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя. Визначаючи розмір часток подружжя в спільній власності на пай і гараж, суд бере до уваги вкладення на це майно, зроблені ким-небудь із подружжя за рахунок роздільної власності. Оскільки гараж є неподільним майном, у разі спору між подружжям питання про залишення гаража одному з них і присудження грошової компенсації за частку в майні іншому розв'язується з урахуванням правил шлюбно-сімейного законодавства. Приймаючи до уваги цільове призначення гаража, інтереси неповнолітніх дітей, які залишились з подружжям, заслуговуючі на увагу інтереси одного з них, вибуття дружини в іншу місцевість, досягнуту сторонами угоду, інші подібні обставини, гараж може бути залишений судом дружині, що не є членом кооперативу, але має потребу в гаражі для автотранспортного засобу. Разом з тим, як встановлено судом, позивач членства у САС «Комбі» не набувала, письмової заяви на вступ до членів кооперативу не подавала, крім того, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких пайових внесків не вносила, а тому права власності на гараж у визначений законом порядок (зважаючи на вимоги ст.ст. 182, 334 ЦК України) набути не могла - як і відповідач [PERSON], що крім іншого, не заперечувалось представниками сторін, які були присутні при розгляді справи. Оцінюючи твердження представника позивача стосовно наявності спільного майна подружжя [PERSON] й [PERSON], суд доходить до висновку, що предметом спору про поділ майна подружжя (у випадку доведення наявності факту укладення шлюбу тощо) в цьому конкретному випадку таким об'єктом можуть бути лише гроші, сплачені позивачем або отримані відповідачем за гараж у випадку доведення цього. Також суд звертає увагу на те, що саме по собі право членства у будь-який організації не може бути предметом спору про поділ спільного майна подружжя, оскільки не є таким майном або майновим правом. Стосовно заявлених позовних вимог про відшкодування заподіяної моральної шкоди внаслідок неправомірної дії відповідачів [PERSON], [PERSON] по протиправному виключенню позивача з членів товариства, відчуження її майна, утворенням перешкод в користуванні майном, приниженням її честі та гідності, то позивачем не доведено наявності відповідних протиправних дій з боку вказаних відповідачів (зокрема, не висвітлено які саме посадові обов'язки порушено кожним з них), суперечить встановленим обставинам по справі щодо відсутності членства позивача в САС «Комбі», а тому задоволені бути не можуть. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що позов [PERSON] про визнання незаконним виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства, усунення перешкод в користуванні гаражем, стягнення моральної шкоди має бути залишеним без задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed