overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою у якуій просить стягнути на її користь аліменти з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Свої витмоги мотивує тим, що з 14 вересня 1996 року по 22 липня 2015 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Міловського районного суду Луганської області. Від шлюбу вона має дитину [PERSON] яка повністю знаходиться на її утриманні, без належної матеріальної підтримки та допомоги утримувати дочку самостійно складно, вона не може забеспечити прожитковий мінімуму для неї. Добровільно про сплату аліментів з відповідачем її договоритися не вдалося і вона змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю позвні вимоги вона підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що крім меншої дочки в них з позивачкою є ще старший син чякий навчається і він йому кожен місяць надає допомоги для подальшого навчання у сумі 2000 гривень. Відносно меншої дочки з позивачкою була усна домовленість, про її утримання позивачкою на де який час, поки старший не закінчить навчальний заклад. При стягненні з нього аліментів він не зможе у такому обємі допомогати синові. Заперечень проти позовних вимог не надав. Оскільки сторони у попередньому судовому засіданні досягли згоди одна сторона підтримала заявлені позовні вимоги, друга сторона їх визнала маються підстави згідно ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалити рішення. Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи суд приходить до думки про задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії рішення Міловського районного суду Луганської області від 22 липня 2015 року вбачається, що між сторонами шлюб було розірвано дочка [PERSON] була залишена жити з матерію. (а.с.7) Відповідно свідоцтва про народження сторони мають дочку [PERSON] [INFO] актова запис №12 .(а.с.11) Згідно паспортів сторони є громадянами України. (а.с. 8-10, 12) Таким чином було доведено, позивачка має сумісну дитину з відповідачем, і він не надає позивачці відповідної матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги позивачки законні та підлягають задоволенню. Судові витрати суд, покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] пояснила, що сторони по справі проживали без реєстрації. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням від 27.07.2016 року відповідача визнано батьком дитини. Дитина знаходиться на утриманні матері, інших дітей на своєму утриманні не має. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього 07.10.2016 року до суду надійшла письмова заява в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В матеріалах справи в підтвердження позовних вимог є: копія паспорта позивачки ( а.с.3), копія довідки сільської ради ( а.с.4), копія свідоцтва про народження дитини, де відповідача вказано батьком дитини. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON] інших дітей не має, аліментними зобовязаннями не обтяжений, здоровий, є молодою працездатною особою, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог. Визнання предявленого позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне задовольнити даний позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до відповідача [PERSON], згідно якої просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача до досягненням сином трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.04.2015 року. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не працює. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач з серпня 2017 року в добровільну порядку не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об`ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснивши, що він отримує заробітну плату в невеликому розмірі, тому стягнення аліментів на утримання позивачки в такому розмірі поставить його в тяжке матеріальне становище Вислухавши сторін, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: судом встановлено, що з 29.04.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Їх шлюб зареєстрований у виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений запис за № 18. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження в якому сторони записані батьком та матір'ю дитини. На даний час малолітній син сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача. Згідно наданої довідки про заробітну плату його заробіток близько 5000 грн., на м ісяць. З відповідача також стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (прибутку). За даних обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] 3-річного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. На основі ст. 84 СК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до відповідача [PERSON] посилаючись на наступне: 02.09.2011 року вона познайомилась з [PERSON], почали зустрічатись, а згодом почали проживати разом, як чоловік та дружина в будинку її батьків в с. Боровківка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області В період спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. . В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не працює. На обліку в центрі зайнятості не перебуває, присадибної земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства не має. Єдиним її прибутком є державна допомога по догляду за дитиною, якої недостатньо для задоволення елементарних потреб. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач в добровільну порядку не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторін, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: судом встановлено, що з 02.09.2011 року сторони проживають разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження в якому сторони записані батьком та матір»ю дитини. На даний час малолітній син сторін проживає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої ст. 84 та ст. 86 і 88 Цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином позивачка має право на утримання від відповідача. Матеріальної допомоги на утримання позивачки відповідач в добровільну порядку не надає. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує той факт,що відповідач отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, що підтверджується довідкою про розмір прибутку. Позивачем поданий також позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (прибутку). А також те, що позивачка належним чином не обґрунтовує чому саме в такому розмірі потрібно стягувати аліменти на її утримання. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

До суду звернулась позивачка в інтересах малолітніх підопічних з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивувала тим, що вона є законним представником малолітніх підопічних [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер дід підопічних [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшов житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Дід склав заповіт, яким все своє майно заповів своїм онукам [PERSON] та [PERSON] . Онуки є спадкоємцями, які прийняли спадщину. Видати свідоцтво про право на спадщину на будинок онукам нотаріус відмовився через відсутність правовстановлюючих документів на нього, вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явились. \~ \~ \~ \~Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Згідно розпорядження Драбівської РДА від 24.05.2016 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , влаштовано до дитячого будинку сімейного типу, який утворений на базі родини Перехрест, позивачки по справі, яка є законним представником малолітніх. З витребуваної судом інформації від нотаріуса вбачається, що малолітні діти прийняли спадщину після смерті діда за заявою їх законного представника. Дружина померлого подала заяву про відмову від спадщини. [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів онукам [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 02.05.2019 № 174 [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті по [ADDRESS] . Відповідач визнав позов. Технічний паспорт на будинок даних про самочинне будівництво не містить. Нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини на малолітніх підопічних на будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

До суду звернулась позивачка з даним позовом до відповідача, згідно якого просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 05.08.2004 року сторони уклали шлюб, у якому у них [INFO] народився син [PERSON]. Починаючи з 2007 року стосунки між ними поступово погіршувались, що фактично призвело до припинення шлюбних стосунків. З літа 2012 року відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, які нерідко закінчувались побиттям позивачки у присутності сина. Вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. В суді позивачка та її представник обґрунтування позову та позовні вимоги підтримали, при цьому позивачка зазначила, що вона вже не вперше уходила від відповідача, але після примирення стосунки не покращуються, а навпаки погіршуються. Відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, погрожує їй. Під час строку наданого судом для примирення нею ніякі дії по збереженню шлюбу не приймались, оскільки вона остаточно впевнилась у неможливості проживати з відповідачем однією сім'єю. Вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в суді позовні вимоги не визнав, при цьому зазначив, що він заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки в них є дитина, він готовий приймати заходи по збереженню шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.08.2004 року, у якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Як зазначили сторони стосунки у них погіршились, вже чотири місяці як позивачка виїхала зі спільного місця проживання сторін разом з сином. Сторони не ведуть спільне господарство не підтримують шлюбні стосунки. Позивачка в суді наполягала на тому, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки відповідач ображає її, наносить їй тілесні ушкодження, скандали відбуваються у присутності дитини. Судом надавався термін для примирення з 27.06.2014 року по 19.09.2014 року, під час якого сторони не примирились. На час розгляду справи спору майнового характеру та щодо виховання і утримання дитини між сторонами немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

До суду звернулась позивачка з даним позовом до відповідача, згідно якого просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 03.11.1995 року сторони уклали шлюб, у якому у них [INFO] народився син [PERSON]. Протягом останніх трьох років стосунки між ними поступово погіршувались, що фактично призвело до припинення шлюбних стосунків. Відповідач нехтує сімейними цінностями, створює важку психологічну атмосферу у родині, майже не спілкується з сином, не приймає участі у його житті. Вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. В суді позивачка обґрунтування позову та позовні вимоги підтримала, при цьому позивачка зазначила, що наполягає на розірванні шлюбу, оскільки чоловік не розуміє її психологічний стан. Не хоче вирішити квартирне питання. Під час строку наданого судом для примирення вони дійсно з'їхалися, проживають разом, підтримують шлюбні стосунки, ведуть спільний бюджет, але вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в суді позовні вимоги не визнав, при цьому зазначив, що він заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки в них є дитина, він приймає та готовий надалі приймати заходи по збереженню шлюбу. Дійсно на теперішній час вони проживають разом, підтримують шлюбні стосунки. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.11.1995 року, у якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Як зазначили сторони стосунки у них погіршились, однак під час наданого судом строку на примирення вони стали проживати разом, ведуть спільне господарство, підтримують шлюбні стосунки. Позивачка в суді наполягала на тому, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, однак фактичних даних та доказів в підтвердження даного твердження суду не зазначила та не надала. Судом надавався термін для примирення під час якого сторони фактично примирились. Шлюб не підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подружжя зберегло свої шлюбні стосунки та розірвання шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

До суду звернулась позивачка з даним позовом до відповідача . На обґрунтування свого позову вона вказала, що 06.03.2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] Відповідач в добровільному порядку взагалі не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання сина. Аліменти нікому не платить. На сьогоднішній день подружжя не проживає разом - чоловік уникає зустрічі,та змінив номер телефону,жодного зв'язку з ним не має. Просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього, сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 щомісячно , починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. . У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує . Відповідач в судове засідання також не з'явився. Надав суду заяву в якій просить суд справу заслухати без нього. Позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що сторони дійсно перебувають у шлюбі , який зареєстровано , згідно свідоцтво про шлюб , серії [NUMBER] від 06.03.2013 р. у відділі РАЦС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується той факт , що сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»у п. 17 зазначається , що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Відповідно до ст.7 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2014 р.» у 2014 р. прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 р. з січня по грудень становить 1268 грн. Приймаючи до уваги викладене , а також матеріальне положення сторін , суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу) . Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

До суду звернулась позивачка з даним позовом до відповідача На обґрунтування свого позову вона вказала, що з відповідачем проживала у цивільному шлюбі до 2007 р. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] Останнім часом у них загострилися взаємовідносини , результатом чого відповідач перестав надавати їй допомогу на утримання дитини. Вже близько року відповідач не сплачував на її користь жодної копійки на утримання їхнього спільного сина. Він не працює . На користь інших дітей стягнення за виконавчими документами не проводиться. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] ча , [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходу, починаючи з часу подачі цього позову до суду і до досягнення сином 18 років. У судове засідання відповідачка не з'явилась надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності. Змінила позовні в вимоги та просить суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. У разі неявки відповідача до суду, вона не проти ухвалення заочного рішення. Просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про причину неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Крім того, раніше був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та винести заочне рішення по справі, на підставі ст. 224 ЦК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно перебували у фактичних шлюбних відносинах і шлюб офіційно не реєстрували. Факт родинних відносин між сторонами та спільною дитиною підтверджується свідоцтвом про народження , серії [NUMBER] видане 23.06.2001 р. виконкомом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 184 частини 1 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також дійшов висновку про стягнення в дохід держави з відповідача судових витрат , від сплати яких звільнено позивачку . На підставі викладеного,

Outcome: approved