Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

До суду звернулось ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії «Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог приватне підприємство «Ролікс-Транс» м.Тернопіль, Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 травня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №10 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 29500 доларів США зі сплатою 13% річних, з терміном повернення до 21 травня 2012 року. Станом на 21 жовтня 2016 року заборгованість по даному кредитному договорі становить 38496,74 доларів США, з них: 29500 доларів США заборгованість за кредитом, 8996,74 доларів США - заборгованість за відсотками, 144550,47 грн. заборгованість по пені. Вищезгаданий борг виник в результаті невиконання [PERSON] обумовлених договором своїх зобов`язань. Представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити, застосувавши строк позовної давності, оскільки рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2011 року усі заборговані кошти за кредитним договором були стягнуті із заставодавця ПП «Ролікс-Транс». Також він вказує, що після винесення рішення жодних коштів позивачу не сплачував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ПП «Ролікс-Транс» - [PERSON] вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Судом встановлено наступне. 21 травня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №10 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 29500 доларів США зі сплатою 13% річних, з терміном повернення до 21 травня 2012 року (а.с.6-8). Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2011 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором відновлюваної кредитної лінії № 10 від 21 травня 2007 року в розмірі 36300,15 доларів США звернуто стягнення на заставлене, згідно договору застави транспортних засобів від 22 травня 2007 року, належне на праві власності ПП «Ролікс-Транс» м.Тернопіль вул.Гоголя, 5 рухоме майно, а саме: навівпричіп рефрежиратор-Е марки CHEREAU NS04, 1993 року випуску, р.н.[NUMBER]; напівпричіп бортовий-Е марки SCHMITZ SPR 24L, 1999 року випуску, р.н.[NUMBER] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління (а.с.53-57). Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25 листопада 2013 року відстрочено виконання вказаного рішення господарського суду від 25 травня 2014 року (а.с.58-59). Як вбачається із листа директора ПП «Ролікс-Транс» начальнику філії Тернопільське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» від 01 листопада 2012 року заставодавець просить не розпочинати вилучення транспортних засобів, оскільки вони необхідні підприємству для основної діяльності. В свою чергу ПП «Ролікс-Транс» зобовязується платити по кредитам позивальників визначені у графіку суми, серед яких і зазначений [PERSON]. Надалі в листі від 02 вересня 2013 року начальник філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» до директора ПП «Ролікст-Транс» просить дотримуватись графіку погашення заборгованості та звернутись до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду. В заперечення щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON], після вказаного рішення господарського суду сплачував щомісячні платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, останній з яких від 29 серпня 2014 року на суму 50 доларів США, а тому ним було перервано строки позовної давності і вони не підлягає до застосування, так як відповідач визнав свій борг. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що раніше він працював на посаді директора ПП «Ролікс-Транс», яке виступало майновим поручителем по кредитному договору [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк». Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2011 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на користь ВАТ «Ощадбанк» було звернуто стягнення на належне їм заставне майно. Надалі він звертався і до суду і до стягувача з проханнями зробити відстрочку виконання вказаного рішення натомість зобовязувався щомісячно вносити платежі по сплаті заборгованості за кредитним договором, що він і робив. [PERSON] будь-яких коштів на рахунок банку не сплачував. Чому в заявах на перекази готівки зазначено, що кошти вносив [PERSON] йому не відомо. При цьому при предявлені свідку для огляду заяв на переказ готівки за 2012-2014 роки він зазначив, що на них підписувався він сам особисто. Підприємству робили відстрочки тільки в звязку з тим, що вони постійно вносили кошти на погашення заборгованості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного чи кількох боржників. Відповідно до ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив про відмову в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд критично оцінює пояснення представника позивача про те, що оскільки після рішення господарського суду від 13 квітня 2011 року [PERSON] сплачував грошові кошти на погашення заборгованості по кредитному договору, то строк позовоної давності ним перервався і не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються наступним. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] та показів свідка [PERSON] відповідач жодних коштів після рішення господарського суду позивачу не сплачував, підписи у заявах на перекази готівки ставив [PERSON]. Достовірність таких показів свідка також підтверджується ухвалою господарського суду від 25 листопада 2013 року про відстрочку виконання рішення суду, а також перепискою ПП «Ролікс-Транс» та позивачем щодо розстрочення виконання рішення суду і добровільної сплати боргу, що не заперечувалось позивачем у своїх листах. Таким чином, позивач сам перервав строк позовної давності достроково звернувшись до суду із позовом до майнового поручителя і рішенням господарського суду змінено строки виконання зобовязань за кредитним договором. З даним позовом позивач звернувся до суду 10 листопада 2016 року, тобто після спливу трьох річного строку звернення до суду, який був перерваний у 2011 році в звязку із винесенням рішення господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2011 року про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором відновлюваної кредитної лінії № 10 від 21 травня 2007 року в розмірі 36300,15 доларів США, а тому в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову по причині пропуску строку позовної давності.\~

Outcome: dismissed