Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] має право на майновий пай як член КСП «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області, яке було реорганізовано в СК «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області. 10 березня 2002 року [PERSON] в рахунок майнового паю отримав у власність нежитлову будівлю (пташника), яка на даний час розташована в [ADDRESS] . 10 березня 2002 року [PERSON] згідно акту прийому-передачі комісією СК «Привілля» у складі голови комісії по паюванню [PERSON] було передано в рахунок паювання згідно належного йому майнового паю вказану нежитлову будівлю (пташника). З 11 березня 2002 року і до теперішнього часу [PERSON] відкрито безперервно користуюся та фактично володіє об`єктом нерухомого майна у вигляді вказаної нежитлової будівлі (пташника). На вказану будівлю було виготовлено технічний паспорт, проведено відповідні ремонтні роботи. На даний час у позивача виникла необхідність зареєструвати право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді зазначеної нежитлової будівлі, однак через процедуру набуття у власність зазначеного нерухомого майна вказане зробити не представляється можливим без захисту свого права у судовому порядку. За таких обставин, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно у порядку набувальної давності. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, про що надав заяву. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Враховуючи положення статей 335і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови). Судом встановлено, що [PERSON] мав право на майновий пай як член КСП «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області, яке було реорганізовано в СК «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області (код 00847268). Номер свідоцтва 042444, розмір майнового паю 6068 гривень, відсоток у пайовому фонді 0,1055 (витяг з Книги обліку виданих свідоцтв про право власності на немайновий пай члена КСП «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області) (а.с. 10-13). 10 березня 2002 року [PERSON] в рахунок майнового паю отримав у власність нежитлову будівлю (пташника), яка на даний час розташована в [ADDRESS] (« [ADDRESS] » - нежитлова будівля, 1985 року спорудження, загальною внутрішньою площею 574,4 кв.м.) 10 березня 2002 року [PERSON] згідно акту прийому-передачі комісією СК «Привілля» у складі голови комісії по паюванню [PERSON] було передано в рахунок паювання згідно належного йому майнового паю вказану нежитлову будівлю (пташника), яка на даний час розташована в [ADDRESS] . Залишкова вартість нерухомого майна складала 4275 грн. 76 коп. (а.с. 14). Для повного розрахунку з СК «Привілля» та для недопущення взаємних претензій щодо відчужуваного нерухомого майна, в рахунок майнового паю позивачем СК «Привілля» було додатково сплачено 3631 гривні, що підтверджується накладною № 203 від 11 березня 2002 року (а.с. 15). З 11 березня 2002 року і до теперішнього часу [PERSON] відкрито безперервно користуюся та фактично володію об`єктом нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі (пташника), яка розташована в [ADDRESS] . На вказану будівлю було виготовлено технічний паспорт, проведено відповідні ремонтні роботи (а.с. 16-22). На даний час у позивача виникла необхідність зареєструвати право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді зазначеної нежитлової будівлі, однак через процедуру набуття у власність зазначеного нерухомого майна вказане зробити не представляється можливим без захисту свого права у судовому порядку. З вищезазначеного вбачається, що позивач добросовісно заволодів даним майном і понад 17 років продовжує відкрито, безперервно користуватися об`єктом нерухомого майна, у зв`язку з чим, суд вважає, що позивач на законних на те підставах набув право власності на нежитлову будівлю (пташника) за набувальною давністю, на підставі чого позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved