Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

До суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Між ними постійно виникали сварки, змінилось ставлення один до одного, втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Син проживає із нею, з метою матеріального забезпечення сина, одночасно звертається до суду з питанням про стягнення аліментів з відповідача. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. 30 липня 2021 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 17.08.2021 року сторонам було надано строк для примирення три місяці. Після відновлення провадження по справі, розгляд справи було призначено на 07.12.2021 року. В призначене судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином,через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, особисто під розпис. До суду письмової заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відзив на позовну заяву до суду не подано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 26 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 185. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , яке видано 19 січня 2018 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київськвй області, у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна відсутні. Питання про утримання неповнолітньої дитини вирішено. Ухвалою суду сторонам надано строк для примирення, проте позитивних наслідків строк для примирення не дав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище - « [PERSON] ». За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved