Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

До суду звернулася позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що за життя матері позивачки належало право на земельну частку (пай) площею 4,53 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП Нива Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 964575. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з права померлої на земельну частку (пай). Проте, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат було видано після смерті спадкодавця. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи (а.с.76), у судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи (а.с.75), у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.30). Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду (а.с.77). Судом по справі встановлено, 20 січня 1997 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с.5, 7, 8). До майна померлої відкрилась спадщина. 11.03.2003 року [PERSON] районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП серії РН № 964575, на імя померлої 20 січня 1997 року [PERSON], а саме: на земельну частку (пай) площею 4,53 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП Нива Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області (а.с.10, 32). У відповідності з положеннями ст.549 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно інформації Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна померлої 20 січня 1997 року [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою не заводились (а.с.80). Згідно з довідкою, виданою Тютюнницькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області за № 02-22/584 від 22.07.2016 року, на день смерті 20 січня 1997 року [PERSON] за адресою с. Тютюнниця Корюківського району Чернігівської області, вул. Б.Хмельницького, 65, разом з нею був зареєстрований та постійно проживав її син [PERSON], який і користувався та доглядав за майном померлої до дня смерті 25.11.2012 року (а.с.65). Таким чином, у відповідності до положень ст.549 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері [PERSON], вступивши у володіння спадковим майном. 25 листопада 2012 року брат позивачки [PERSON] помер (а.с.6-9). До майна померлого відкрилась спадщина. За положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними [PERSON] районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, спадкова справа до майна померлого 25 листопада 2012 року [PERSON] не заводились (а.с.61). Згідно довідки Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області № 925/01-16 від 25.07.2016 року, паспортних даних позивачки, [PERSON] до дня смерті 25.11.2012 року був зареєстрований та постійно проживала в [INFO], разом з рідною сестрою [PERSON] (а.с.3 (зворот), 7-9, 51, 66). Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] постійно проживала разом з рідним братом [PERSON] на день його смерті та прийняла після нього спадщину, в той час, як останній прийняв спадщину після своєї матері [PERSON], вступивши у володіння спадковим майном. Положеннями п.2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно витягу зі Списку членів дочірнього сільськогосподарського підприємства Нива с. Тютюнниця, які мають право на земельну частку (пай) станом на 29 березня 2000 року, [PERSON] була членом дочірнього сільськогосподарського підприємства Нива с. Тютюнниця та мала право на земельну частку (пай) (а.с.58-60). У відповідності до п.2 Указу Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин) кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до п.п.10, 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20 лютого 1996 року, за погодженням з Міністерством сільського господарства і продовольства України та Української академії аграрних наук від 9 січня 1996 року, право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 12 жовтня 1995 року. Проте, у позивача виникли перепони в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий вже після смерті спадкодавця. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, визнання позову відповідачем, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, оскільки, позивачка прийняла спадщину після рідного брата, який в свою чергу прийняв її після матері, проте, сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП Нива серії РН № 964575, було видано на імя померлої 20.01.1997 року [PERSON] після її смерті, що є перепоною у подальшому оформленні та розпорядженні спадковим майном - земельною часткою (паєм) позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved