Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Заявник [PERSON] 22.08.2016 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що йому 14.03.2002 року Олександрівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 026574, площею 5,96 га., яка розташована на території Олександрівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але, при заповненні в державному акті графи «прізвище, імя, по батькові громадянина» була допущена помилка та його прізвище, зазначено «Марковський» замість «Марківський». Вищевказана помилка чинить перешкоди при реєстрації речового права на земельну ділянку. Просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 026574, площею 5,96 га., яка розташована на території Олександрівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та виданого 14.03.2002 року Олександрівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області на ім'я [PERSON], дійсно належить йому [PERSON]. Заявник до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав та просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, направив до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд вважає можливим слухати справу без участі сторін, відповідно до ст. 169 ЦПК України, оскільки це не суперечить закону. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого законодавства ст. 256-259 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, згідно яких суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущенні помилки у прізвищі, імені, по батькові. У судовому засіданні встановлено факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 026574, площею 5,96 га., яка розташована на території Олександрівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та виданого 14.03.2002 року Олександрівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області на ім'я [PERSON], саме заявнику [PERSON]. Факт, що у вищевказаному державному акті, допущено описку, а саме в графі (прізвище, імя, по батькові громадянина) де прізвище власника земельної ділянки зазначено як «Марковський», в той час як він згідно паспортних даних є «Марківський». Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу, являється бажання заявника зареєструвати свої речові права, що не оспорюються сторонами по справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених сторонами у справі, їх покази обєктивно підтверджуються письмовими доказами по справі і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявник довів доказами факти належності йому правовстановлюючого документу. Отже вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved