Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури І.Слюсар звернувся до суду із заявою, поданою в інтересах держави в особі Звенигородської міської ради про визнання спадщини відумерлою. Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що за результатами здійснення представницької діяльності в порядку вимог ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», Звенигородською місцевою прокуратурою отримано інформацію Звенигородської міської ради Черкаської області від 06.09.2019 року №480/02-18 щодо вжиття заходів представницького характеру щляхом пред`явлення заяви про визнання спадщини відумерлою. Так, [INFO] померла [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з 1/10 частини будинковолодіння, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на праві приватної власності на підставі Договору міни від 07.05.2002 року, який зареєстровано в реєстрі за №2404. Заявник наполягає, що після смерті [PERSON] ніхто до даного часу за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, заповіт не складався, спадкоємців будь-якої із черг за законом не виявлено, із спадкоємців не вступив у фактичне користування спадковим майном, спадщина після її смерті ніким не прийнята, спадкова справа не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, фактично вказана частина будинку пустує, отже після смерті останньої залишилося майно, на яке ніхто із спадкоємців не претендує. За таких обставин, прокурор, реалізуючи свої повноваження, визначені ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», звернувся до суду з даною заявою. У судовому засіданні прокурор Панченко М.О. вимоги вказаної заяви підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у вказаній заяві. Представник Звенигородської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив заяву, згідно з якою міська рада просить розгляд справи здійснювати за відсутності її представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За результатами здійснення представницької діяльності в порядку вимог ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», Звенигородською місцевою прокуратурою отримано інформацію Звенигородської міської ради Черкаської області від 06.09.2019 року №480/02-18 щодо вжиття заходів представницького характеру щляхом пред`явлення заяви про визнання спадщини відумерлою /а.с.10/, а тому прокурор правомірно та у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» звернувся до суду із вказаною вище заявою. Як вбачається із копії актового запису про смерть №226 від 26.08.2014 року, [PERSON] померла [INFO] , про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] /а.с.14/. Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.02.2015 року №10, станом на 01.01.2013 року в Черкаському «КП ЧООБТІ» по Звенигородському відділку за адресою: м.Звенигородка, вул.Комінтерну, 48 зареєстрована 1/10 частина будинковолодіння за [PERSON] на підставі Договору міни 07.05.2002 року, реєстр №2404 /а.с.11/. Згідно розпорядження Звенигородського міського голови Черкаської області Саєнка О.Я. від 18.02.2016 року №19 Про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] /а.с.19/. Згідно листа Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області №1595/01-16 від 08.10.2019 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилася, спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.10.2019 року № 57835782) /а.с.16-18/. Із листа виконавчого комітету Звенигородської міської ради №480/02-18 від 06.09.2019 року вбачається, що на протязі декількох років в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який на даний час перебуває у приватній власності [PERSON] , яка постійно проживала за зазначеною адресою, померла [INFO] , ніхто не проживає. За вказаних обставин суд вважає доведеним, що після смерті [PERSON] спадкове майно, яке належало померлій, у вигляді 1/10 частини будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , належним чином ніхто не прийняв та в спадщину не набув. Згідно із ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки після відкриття спадщини минуло чотири роки і спадкоємців за заповітом чи за законом на дану частину домоволодіння немає, суд вважає, що є всі підстави визнати таку спадщину відумерлою і передати майно у власність територіальної громади. Згідно із ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. На підставі ст.13 Конституції України та

Outcome: approved