Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є її донькою та відповідно матірю дитини. До шести років [PERSON] донька та онук проживали разом з нею та саме вона переважно опікувалися [PERSON], дбала про його фізичний та духовний розвиток. Після того, як вона подарувала доньці квартиру та [PERSON] пішов до першого класу, відповідачка повністю заборонила їй бачити онука та спілкуватися з ним. Проживаючи окремо від нею у [PERSON] погіршився стан здоровя, останній перебуває на обліку з приводу сколіозу грудного відділу хребта, у кардіолога та у ЛОР-лікаря. Зазначає, що відповідач у справі, через свою зайнятість на роботі не в змозі створити сину належних умов для навчання, виховання та лікування. Натомість зазначає, що вона працювала медсестрою у Хмельницькій обласній лікарні, є пенсіонеркою та весь свій вільний час може присвятити онуку, стежити за його станом здоровя, належним харчуванням та вихованням. Також зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2014 року відповідача зобовязано надавати їй можливість спілкування з онуком та визначені способи такого спілкування. Разом з цим остання вказане рішення суду не виконує. За таких обставин просить суд зобовязати відповідача надавати їй можливість спілкуватися [PERSON] та брати участь у його вихованні щоденно, дозволивши їй забирати онука із школи і до повернення матері з роботи займатися його належним харчуванням, допомагати йому виконувати шкільні завдання, його позашкільне життя, а також можливість спілкуватися з онуком під час шкільних канікул в період коли мати на роботі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що останніх пять років, через неприязні стосунки з відповідачкою вона не має можливості спілкуватися зі своїм онуком. Після того, як відповідач разом з онуком переїхали від неї та стали проживати окремо, онук став погано себе почувати. Відповідач, через зайнятість на роботі, не може приділяти належної уваги сину, його вихованню, вимушена залишати онука у школі після уроків, у звязку з чим останній погано харчується. Зазначила, що вона дуже кохає свого онука та бажає аби він був поряд з нею весь свій вільний час. 25.03.2014 року рішенням суду їй була встановлена періодичність побачення з онуком, проте вказане рішення відповідачкою не виконується. До того ж вважала, що визначена судом періодичність спілкування з онуком не відповідає інтересам як дитини так і її, та просила додатково визначити їй можливість щоденно забирати онука зі школи до приходу матері з роботи, проводити з ним весь час канікул. Відповідач позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що її син відвідує перший клас гімназії та залишається після уроків й додатково займається з вчителями. Навчається у він добре та має гарні відмітки по всіх предметах. Вона працює, одружена приділяє належну увагу сину. Нею для сина створені всі належні умови та для його розвитку, навчання та виховання. Твердження відповідача про поганий стан здоровя сина не відповідає дійсності. Рішенням суду її зобовязано надавати позивачці можливість бачити онука та визначена судом періодичність цих побачень. Вона жодним чином не перешкоджає останній у такому спілкуванні, проте сам [PERSON] не бажає спілкуватися з бабусею, про що свідчать складені державними виконавцями відповідні акти. Зазначила, що з огляду на вік сина (йому 11 років) він не може бути завжди поруч з бабусею, як вона того хоче. При цьому жодних заперечень проти того, аби син спілкувався з бабусею вона не має, проте заставити сина бути з останньою вона також не може. Вважала, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, та будуть суперечити інтересам як самої дитини, так і її інтересам, як матері. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, вважала його безпідставним. Надала суду пояснення, аналогічні поясненням відповідача. Представник третьої особи служби у справах дітей Хмельницької міської ради заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що рішенням суду вже був визначений порядок спілкування позивачки з онуком, він повністю відповідає інтересам дитини та підстав для визначення додаткових способів участі останньої у спілкуванні з дитиною не має. Також просила врахувати, що відповідачкою створені належні умови для розвитку та виховання дитини, відомостей про те, що остання не належним чином виконує свої батьківські обовязки не має. З огляду на це, а також ставлення самої дитини до позивачки, вважала, що підстав для задоволення позову не має. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є бабусею малолітнього сина відповідача [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2014 року, позов [PERSON] був частково задоволений: надано [PERSON] спілкуватися зі своїм онуком [PERSON], [INFO], та брати участь у його вихованні за місцем проживання останнього: [ADDRESS] щочетверга з 18 години 30 хвилин до 20 години та щосуботи з 9 години до 13 години в присутності матері. Приймаючи вказане рішення суд першої та апеляційної інстанції виходи з того, що саме такий спосіб участі бабусі у спілкуванні з онуком, його вихованні, з урахуванням встановлених обставин у справі (в тому числі і ставлення онука до бабусі) максимально відповідає інтересам дитини. Звертаючись з вказаним позовом позивач, обґрунтовуючи необхідність визначення їй додаткових способів участі у вихованні та спілкуванні з онуком покликалася на те, що фактично вищевказане рішення суду відповідачем не виконується; дитина фактично не доглядається матірю, та стан здоровя онука значно погіршився. Разом судом позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Згідно представленої відповіді №1058 від 13.08.2014 року начальника управління охорони здоровя вбачається, що [PERSON] [INFO], станом на 23.07.2014 рік перебував на обліку у ортопеда з приводу сколіозу грудного відділу хребта, у кардіолога та ЛОР-лікаря. Також зазначено, що на даний час мати з дитиною виконують рекомендації лікарів у повному обсязі, та дитина не потребує стаціонарного лікування. Крім того з представленої відповіді №334 від 03.03.2015 року начальника управління охорони здоровя на запит начальника служби у справах дітей Хмельницької міської ради вбачається, [PERSON], [INFO] здоровий, 23.02.2015 року проходив медичний огляд школярів; дитина доглянута, мама виконує всі розпорядження лікарів. Суду не представлено позивачем жодного доказу та з матеріалів справи не встановлено, що відповідач безвідповідально, неналежним чином виконує свої батьківські обовязки стосовно свого сина [PERSON]. Згідно психолого-педагогічної характеристики учня, виданої директором гімназії №2 від 11.12.2015 року встановлено, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з вересня 2014 року. Легко пройшов адаптацію до нового навчального закладу, в класі займає активну позицію, приймає участь у всіх шкільних заходах, має високий рівень навчальних досягнень. Важливою особою і авторитетом в житті хлопчика є мати. [PERSON] знаходиться під постійним спостереженням психолога через сімейні стосунки в родині, прослідковується, що у нього виникає тривога, коли йдеться мова про членів сімї. При проведенні психологом шкоди бесід було помічено, що у [PERSON] виникало нервове напруження, коли мова йшла про бабусю. Ця картина постійно спостерігалася дітьми і вчителями у класі, коли бабуся навідувала дитину. [PERSON] намагався уникати розмов з останньою. За результатами спостереження та асоціативного проектування свідчать про бажання дитини жити у спокійному безконфліктному середовищі (він постійно наголошує про суперечки між мамою та бабусею), проблеми у родині викликають у дитини перевтому та внутрішню тривогу. Фактично аналогічні висновки та обставини зазначені і у психолого-педагогічній характеристиці від 13.05.2014 року № 01-38-51, яка була дана директором спеціалізованої школи І ступеня №30, в якій навчався до того [PERSON]. З представленого листа, виданого директором центру Хмельницького міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 02.12.2015 року № 618/01-15 за результатами психологічного дослідження [PERSON] встановлено, що дитина перебуває у психологічно комфортному стані, емоційно значущими для хлопчика є мати, вітчим, дідусь Василь, дідусь Іван, бабуся Галина, прабабуся Ганна. Виявлено негативне ставлення до бабусі [PERSON]. Також зазначено, що у психолога є небезпідставні припущення, що під час життя з бабусею [PERSON] перебував у психотравмуючий ситуації: бабуся гіперопікувалася онуком, не дозволяла спілкуватися з однолітками. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що за зверненням матері вона проводила психологічне дослідження [PERSON]. Під час такого дослідження було виявлено, що в цілому дитина має комфортний психологічний стан, єдине негативне ставлення у дитини є до бабусі [PERSON]. Також він пояснив, що бабуся приходить до нього до школи та через це, його однолітки сміються над ним. Своє спілкування з бабусею бачить як інколи прогулятися на вулиці. Також зазначила, що наразі між матірю та бабусею існує конфлікт і це дуже впливає на стан дитини. Суд не приймає до уваги посилання позивача в якості обґрунтування позовних вимог на те, що відповідачем не виконується рішення суду, яким встановлений порядок спілкування останньої з онуком, оскільки згідно представлених актів державних виконавців з виконання цього рішення вбачається, що відповідачем допускається та надається можливість позивачу спілкуватися з онуком у визначений судом спосіб, проте таке спілкування не відбувається у звязку з небажанням самої дитини. З огляду на викладене, суд приходить до переконання що позов є необґрунтованим, встановлення додаткових спосіб участі у спілкуванні позивача з онуком, про які вона просить суд, не відповідатимуть інтересам дитини та порушуватимуть права відповідача, як матері дитини, яка має переважне право на особисте виховання сина.

Outcome: dismissed