overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

З 04.01.2017 р. у провадженні Оболонського р/с м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя. До початку судового засідання призначеного на 07.05.2018 р. від позивача надійшла заява щодо відмови від позову та повернення сплаченого судового збору. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 255 ЦПК України «Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом». При цьому ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено наслідки закриття провадження у справі «У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору». Таки чином суд приходить до висновку щодо задоволення заяви позивача про закриття провадження, але з підстав п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд встановив наступне. Ст. 133 ЦПК України передбачає, що «судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При цьому ст. 141 ЦПК України передбачено, що «судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з вимог ст. 142 ЦПК України «У разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову». Таким чином суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення в цій частині клопотання позивача щодо повернення судового збору. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

З 04.01.2017 р. у провадженні Оболонського р/с м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання договору розділу майна подружжя дійсним. До початку судового засідання призначеного на 14.05.2018 р. від представника позивача надійшла заява щодо закриття провадження та повернення сплаченого судового збору. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 255 ЦПК України «Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом». При цьому ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено наслідки закриття провадження у справі «У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору». Таки чином суд приходить до висновку щодо задоволення заяви представника позивача про закриття провадження. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд встановив наступне. Ст. 133 ЦПК України передбачає, що «судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При цьому ст. 141 ЦПК України передбачено, що «судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з вимог ст. 142 ЦПК України «У разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову». Таким чином суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення в цій частині клопотання позивача щодо повернення судового збору. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

З 04.03.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Матеріальної допомоги відповідач не надає у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти в у розмірі 1/4 частини всіх доходів. В судому засіданні представник позивача підтримав заяву. Відповідач та його представник до судового засідання, частково заперечували проти задоволення позову та зазначили, що відповідач офіційно не працевлаштований та не має постійного доходу частково приймає участь у утриманні дитини, надає кошти на лікування. У зв`язку з чим згоден на сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку. З 04.03.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Матеріальну допомогу відповідач надає частково. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; відсутність в останнього постійного доходу, надання частково ним матеріальної допомоги, працездатність дружини, інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Отже відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий дохід окрім цього частково бере участь у утримані дитини. Тому оцінивши наведені докази в їх сукупності та відповідно до вимог ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів можливо встановити в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

З 04.05.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком записано відповідача. На даний час проживають окремо. Після розірвання сімейних відносин згоди щодо утримання дитини сторони не знайшли. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач вказує, що дитина знаходяться на повному її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але до теперішнього часу від нього заперечень проти позову не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15. 06. 2009 року Новодніпровською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст.182 СК України) Частина 1 ст.183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач є батьком [PERSON], тому слідстягувати з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Оскільки вимоги задовольняються, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

З 04.09.2010 р. сторони перебувають у шлюбі, 31.01.2011 року у них народився син [PERSON], 26.07.2012 р у них народилась донька Таїсія. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, з квітня 2016 р шлюбні стосунки фактично припинені, сторони мешкають окремо, збереження сімї неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати сплачений судовий збір та послуги адвоката, витрати, повязані стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС. У судове засідання позивач та її представник не зявились, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять задовольнити заяву та розірвати шлюб. У судове засідання відповідач по справі не зявився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Сторони зареєстрували шлюб 04.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 085993, виданого 04.09.2010 року Заповітненською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с.6) Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час сімейні відносини припинені, вони бажають розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сімя фактично розпалася, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № П443/4373347/1 від 29.06.2016 р. (а.с. 1) та послуги адвоката, що підтверджується актом виконання робіт адвоката від 22.06.2016 р та угодою від 22.05.2016 р, тому з відповідача згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору, що складає 551 грн. 20 коп. та послуги адвоката в сумі 1 950 грн. Стосовно стягнення з відповідача судового збору, що підлягає стягнення в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, в цій частині необхідно відмовити, оскільки стягнення цього судового збору належить до компетенції відділу РАЦС.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

З 04 березня 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя дітей не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причин різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння між сторонами. Шлюбні відносини між подружжям не підтримуються і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилася, але подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, але надав письмову заяву в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст.10,11 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін. Як вбачається з цивільного позову, спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Позивач також категорично зазначив про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

З 04 березня 2011 року сторони перебувають в юридичному шлюбі, від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих мотивів, що по причині різності характерів та поглядів на життя, сторони з травня 2014 року припинили подружні відносини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася та причин своєї неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена про час і місце судового засідання, від неї не надійшло повідомлень про причини неявки, а відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, тому відповідно до вимог ст.224 ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи, проти чого не заперечував і позивач. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я сторін фактично розпалася, а в судовому засіданні позивач категорично наполягає на розлученні. На підставі наведеного, ст. 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

З 04 березня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спочатку шлюбні відносини між сторонами були добрими, але з серпня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини і стали проживати окремо. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати, так як вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може. Відповідач згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і згідно зі ст.ст. 105, 110 СК України підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, з серпня 2016 року проживають окремо, позивачка не бажає примирятися з відповідачем, вважає, що спільне проживання з відповідачем суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини, відповідач позовні вимоги визнав. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

З 04 березня 2016 року сторони перебувають в юридичному шлюбі, від подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих мотивів, що по причині різності характерів та поглядів на життя сторони припинили подружні відносини, також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Чайка». В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги повністю підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач такі вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення з наведених позивачем підстав. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки сімя сторін фактично розпалася, а в заяві позивач та в судовому засіданні відповідач категорично наполягають на розлученні. На підставі наведеного, ст. 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

З 04 вересня 2004 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, з січня 2014 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки у достатньому обсязі, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки, вона перебуває на утриманні [PERSON] Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі ? частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

З 04 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спочатку відносини між сторонами були добрими, але згодом в їхній сім`ї через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства почали виникати часті сварки та непорозуміння, у зв'язку з чим сторони з січня 2015 року припинили відносини і стали проживати окремо. Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) до їх повноліття. Відповідач згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, на стягнення аліментів згоден. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 04 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згодом через сварки та непорозуміння сторони припинили відносини і почали жити окремо. Відповідач є батьком неповнолітніх: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтво про народження, виданим 01 березня, 2010 року виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №06 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтво про народження, виданим 13 березня 2014 року виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №12 і зобов`язаний їм надавати допомогу. На даний час діти знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою №966 Аульської селищної ради від 14 травня 2015 року, добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

З 04 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спочатку шлюбні відносини між сторонами були добрими, але згодом через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства в сім`ї почали виникати часті сварки та непорозуміння, у зв'язку з чим з січня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини і стали проживати окремо. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати, так як вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і згідно зі ст.ст. 105, 110 СК України підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, заходів для поновлення сім`ї не приймають. Через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, сторони припинили шлюбні відносини, з січня 2015 року проживають окремо, позивачка не бажає примирятися з відповідачем, вважає, що спільне проживання з відповідачем суперечитиме інтересам сторін та неповнолітніх дітей, відповідач позовні вимоги визнав. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може.

Outcome: approved