Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Заявник 18.12.2017 року звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], яка настала 25.10.2017 року у м. Донецьк, Україна. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 25.10.2017 року у м. Донецьк помер її чоловік. Вона звернулась до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію смерті її чоловіка [PERSON], оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України. На підтвердження факту смерті чоловіка надала документи, отримані за місцем смерті останнього. Однак у реєстрації факту смерті отримала відмову, так як представлений нею документ не відповідає формі визначеній законодавством України. Встановити факт смерті [PERSON] потрібно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини після його смерті. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.17). Від Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ДРАЦС (а.с.16). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За правилами ст.293, п.8 ч.1 ст.315, ст.317 в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.11 на звороті). Згідно Довідки від 12.12.2017 року № [NUMBER] (а.с.13), [PERSON] взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, перемістилася в [ADDRESS]. Згідно довідки про причини смерті (до форми № 106/у № 2985), виданої 25.10.2017 року [PERSON] помер 25.10.2017 року (а.с.8). Зі штампу на довідці вбачається, що довідка видана відділом судово-медичної експертизи трупів [PERSON] Народної Республіки. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] ДНР № 077003, виданого 25.10.2017 року (а.с.6), лікарського свідоцтва про смерть № 2985 від 25.10.2017 року (а.с.7), [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Україна помер 25.10.2017 року у м. Донецьк. Згідно листа Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.12.2017 року № 4409/14.26-33 (а.с.9), заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], так як Свідоцтво про смерть [PERSON] ДНР № 077003 від 25.10.2017 року, видане Кіровським відділом запису актів громадянського стану м. Донька Державної [PERSON] Міністерства юстиції [PERSON] Народної Республіки не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024. Згідно з п.1.1. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1152/13024, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о). За правилами ст.1,9,17,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надані заявником свідоцтво про смерть [PERSON] ДНР № 077003 від 25.10.2017 року (а.с.6), довідка про причини смерті (до форми № 106/у № 2985), видана 25.10.2017 року, що підтверджують факт смерті [PERSON], видані органом державної влади, яке створене всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоровя або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved