Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Заявник [PERSON] 07.02.2019 року звернулася у суд із заявою, в якій просить встановити факт проживання нею у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Козьова Сколівського району Львівської області станом на 13.11.1991 року. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 11.02.2019 року у цій справі відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 22.03.2019 року. Заяву обґрунтовано\~тим,\~що заявник народилася 23.08.1976 року у с. Козьова Сколівського району Львівської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження та копією рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16.08.2018 року у справі № 453/442/18. З акту обстеження сімї, складеного комісією з числа представників Служби у справах дітей, відділу соціальної політики РЦСССДМ [PERSON] РДА Львівської області, Козівської сільської ради від 10.01.2019 року, вбачається, що вона проживає за вищевказаною адресою разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та своїми малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У березні 2017 року [PERSON] повернувся до батьківського дому на постійне місце проживання у с. Козьова разом зі нею та її малолітніми дітьми, що встановлено рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16.08.2018 року у справі № 453/442/18. Зазначає, що станом на 13.11.1991 року вона була неповнолітньою особою та проживала разом з батьками, громадянами колишнього СРСР [PERSON] та [PERSON] і які на цей час не були громадянами іншої держави, в Україні, а саме у с. Козьова Сколівського району Львівської області. У звязку з перебуванням у складних життєвих ситуаціях вона не змогла одержати паспорт громадянина України. Така обставина унеможливлює реалізувати їй особисті немайнові права та права її дітей, зокрема щодо прийняття її дітей до дошкільних закладів і початкової школи, так як їм необхідно виготовити правовстановлюючі документи з відомостями про батька й матір, що є неможливим без виготовлення паспорта громадянина України матері. Окрім того, нормативно-правовими актами України не визначено іншого порядку встановлення факту проживання громадянина у неповнолітньому віці на території України станом на 13.11.1991 року. З метою реалізації свого немайнового права та немайнових прав своїх дітей вона змушена звернутись до суду з проханням встановити юридичний факт проживання з нею в неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Козьова Сколівського району Львівської області, станом на 13.11.1991 року. Заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву, просили її задоволити, зокрема встановити юридичний факт проживання заявниа у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Козьова Сколівського району Львівської області станом на 13.11.1991 року, надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Начальник [PERSON] районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не забезпечила явку у судове засідання уповноваженого представника, однак 21.02.2019 року за вх. № 834 подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. При ухваленні рішення у даній справі покладається на розсуд суду. Представник заінтересованої\~особи Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] вимоги заявника про визнання встановлення факту проживання нею у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Козьова Сколівського району Львівської області станом на 13.11.1991 року, підтримала, просила заяву задовольнити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. З метою зясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 16.08.2018 року у цивільній справі 453/442/18 (провадження № 2/453/23/18), встановлено факт народження особи жіночої статі, [PERSON], 23 серпня 1976 року, місце народження Україна, Львівська область, Сколівський район, с. Козьова. Батько: громадянин України [PERSON]. Мати: громадянка України [PERSON]. Відповідно до довідки за вих. № 514, виданої виконавчим комітетом Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області 02.10.2018 року, [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації у селі Кьозова Сколівської району Львівської області по вулиці Європейська, 32 у період з початку травня 2017 року і по теперішній час (а. с. 5). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання, згідно з якими заявниця є його співмешканкою, вони разом проживають більше десяти років, виховують трьох дітей. У березні 2017 року він разом із заявницею повернувся до батьківської хати на постійне проживання у с. Козьова. Зазначає, що заявниця ще неповнолітньою проживала у його батьків через проблеми у власній сімї. [PERSON] районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області № 37/688 від 19.12.2018 року відмовлено в оформлені паспорта громадянина України [PERSON], оскільки її особу встановлено, але юридично не підтверджено факт постійного проживання на території УРСР або на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року (а. с. 10). Згідно з актом обстеження сімї [PERSON], [INFO], за адресою: вул. Європейська, 32 с. Козьова Сколівського району Львівської області від 10.01.2019 року, складеного комісією у складі начальника служби у справах дітей [PERSON], начальника відділу соціальної політики РЦСССДМ [PERSON], спеціаліста служби у справах дітей [PERSON], представника органу місцевого самоврядування [PERSON], до складу сімї заявника входять: співмешканець [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Згідно зі ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Громадянство України громадянами України\~є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Зокрема, за ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про громадянство України»\~набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України\~«Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 10\~Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року недосягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, проходить процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У пункті 40 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, реалізація права на набуття заявницею громадянства України залежить від встановлення судом факту її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року\~та станом на 13.11.1991 року у неповнолітньому віці, який має для неї юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи перевірені докази у їх сукупності, приймаючи до уваги покази свідка, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявниці [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року у неповнолітньому віці є доведеним, а заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved