Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: з 2010 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 02.07.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського у правління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 217. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Приблизно з серпня місяця 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що відповідач не працював, матеріально сім'ю не забезпечував, через що у них часто виникали сварки, що привело до втрати любові та взаємоповаги один до одного, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Проти встановлення строку для примирення заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою, підтвердивши пояснення позивачки та просить не надавати строку для примирення. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 02.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 217, що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що причиною розпаду шлюбних відносин стало те, що відповідач матеріально сім'ю не забезпечував, що мало наслідком відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили любов та повагу одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. З серпня місяця 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства, що сторонами не заперечується Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін. Сторони досить тривалий час проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, що на думку суду свідчить про відсутність у сторін намірів примиритись та продовжити шлюбні стосунки. Тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану потрібно покласти на позивача, так як на думку суду обоє із сторін винні у припиненні шлюбних відносин. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за потрібне покласти на відповідача, так як з позивачкою залишається проживати малолітня дитина. Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати за надання правової допомоги в сумі 300 грн., які підтверджуються квитанцією про оплату. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved