Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання незаконним, а також скасувати наказ управління держгеокадастру про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки [PERSON] . В обґрунтування заявленого зазначив, що оспорюваний наказ суперечить чинному законодавству. Так, дану земельну ділянку позивач у свій час просив видати йому у власність, однак відповідачем було відмовлено через те, що дана земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак в подальшому такий порядок було змінено і здійснювався виклик учасників. Будучи належним чином та завчасно повідомленими про дату час та місце слухання справи, сторони не з`явились. Представник позивача просив слухання справи проводити у його відсутність, позов повністю підтримує та вимагає його задовольнити. Представник держгеокадастру в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов вважає безпідставним. [PERSON] не висловила свого ставлення до заявлених вимог. Проаналізував направлені сторонами матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 1 681,60 гривень (а.с.1,21-23 т.1). Позивач [PERSON] 11 травня 2019 року змінив своє прізвище на [PERSON] (а.с.24 т.1). 25 вересня 2017 року головне управління держгеокадастру у Житомирській області наказом затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Житомирського району за межами населених пунктів Тетерівської об`єднаної територіальної громади (реорганізованої Корчацької сільської ради). Також, даним наказом, [PERSON] надано у власність земельну ділянку загальною площею 1,12 га з кадастровим номером 1822083800:01:000:0871) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.25 т.1). Права власності на таку земельну ділянку зареєстровані за [PERSON] 29 вересня 2017 року (а.с.26,74 т.1). 23 квітня 2014 року довідкою № 196\\13д перший заступник начальника головного управління держземагенства у Житомирській області надав інформацію щодо земельної ділянки, яку передбачено передати у власність у межах безоплатної приватизації позивачу на території Корчацької сільської ради Житомирського району Житомирської області, якою, серед іншого, визначено розмір та місце її розташування із схематичним зображенням на окремому аркуші (а.с.29,30 т.1). 26 грудня 2014 року довідкою № 1135\\13д виконуючий обов`язки начальника головного управління держземагенства у Житомирській області надав інформацію щодо земельної ділянки, яку передбачено передати у користування позивачу на території Корчацької сільської ради Житомирського району Житомирської області, якою, серед іншого, визначено розмір та місце її розташування із схематичним зображенням на окремому аркуші (а.с.31,32 т.1). 18 червня 2015 року позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку із тим, що така ділянка за своєю категорією відноситься до земель водного фонду (прибережна захисна смуга річки Тетерів) (а.с.33 т.1). Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання в м. Житомирі з 3 лютого 2006 року (а.с.39 т.1). 18 серпня 2017 року надано висновок № 8896/82-17 щодо проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,12 га у власність [PERSON] за межами населених пунктів Тетерівської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області (реорганізованої Корчацької сільської ради). Даним висновком зазначено, що категорія земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (а.с.73 т.1). В 2017 році на замовлення [PERSON] , розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,12 га кадастровим номером 1822083800:01:000:0871 (а.с.165-224 т.1). Проектом позначено місце ділянки, яку планувала отримати у власність відповідач та її прив`язка до місцевості. Частина земельної ділянки вкрита лісом. Начальник державної екологічної інспекції листом повідомив Житомирську місцеву прокуратуру та [PERSON] , серед іншого, проте, що частина земельної ділянки з кадастровим номером 1822083800:01:000:0871 перебуває в межах прибережної захисної смуги річки Тетерів (а.с.254,255 т.1). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 Водного кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Положеннями ч. 4 ст. 59 Земельного Кодексу України задекларовано право передачі в оренду земельних ділянок прибережної захисної смуги громадянам із земель водного фонду. Відповідно до п. 2.8 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц прибережну захисну смугу можна використовувати лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована ця смуга, не можна відчужувати. Проаналізував фактичні обставини справи та законодавство, яким врегульовано дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає протиправним рішення відповідача щодо передачі спірної земельної ділянки [PERSON] , адже частина земельної ділянки знаходиться в межах прибережної захисної смуги, а інша вкрита лісом. Видача у власність таких земель не передбачено законодавством України. Документація розроблена на замовлення [PERSON] , як і погоджувальні висновки з даного приводу не відповідають дійсності, оскільки не вірно визначено класифікацію земель та їх належність. З даного приводу частину земельної ділянки у свій час не надано було, як у користування так і у власність позивачеві, з тих самих підстав, адже вона перебувала у межах прибережної захисної смуги річки Тетерів. Тим самим, суд погоджується з доводами позивача у даній частині та вважає їх правильними. Доводи представника відповідача держгеокадастру щодо того, що його довіритель не є належним відповідачем у даній справі, судом вважаються голослівним, адже саме таким органом надавався як дозвіл, так і затверджувалась документація передачі у власність спірної земельної ділянки. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати за розгляд даної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved