Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що їй на праві власності належить 2/3 частин квартири [ADDRESS], решта належить відповідачу по справі. Так як між сторонами виникають спори про порядок користування та володіння квартирою, а усі витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, поліпшення стану житлового приміщення, поточного ремонту робляться за рахунок позивача, проте відповідач користується квартирою без жодних витрат на утримання, тим самим перевищуючи свої повноваження в користуванні своєю частиною майна, тому спільне використання спірною квартири позивач вважає за неможливе, [PERSON] просить у разі неможливості визначення спільного режиму користування квартирою двома власниками визначити розмір суми виплати від вартості квартири відповідно до оцінної вартості житла у користь відповідача. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила припинити частку відповідача в спільному майні, посилаючись на неможливість спільного проживання, але не зазначила, чому саме спільне використання спірної квартири з відповідачем, її власним сином, є неможливим. На запитання суду позивач пояснила, що суму вартості частки відповідача буде йому виплачено відразу після продажу квартири, так як усієї суми для одноразової виплати [PERSON] зараз на руках не має. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що спільне проживання неможливим намагається зробити його мати а припинення права на частину квартири завдасть шкоди його інтересам так як він іншого житла не має. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Позивачем надано незасвідчені копії правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], а саме - копію свідоцтва про право на спадщину за законом на власне ім'я на 2/3 частини спірної квартири після смерті матері [PERSON] та відповідний витяг про реєстрацію права власності (а.с. 4, 5), а також копію свідоцтва про право власності на житло про належність відповідачу 1/3 частини спірної квартири (а.с. 6). Оригіналів правовстановлюючих документів для дослідження суду надано не було. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою - [ADDRESS]. Відповідно до ч.1ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Кожна сторона відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень, проте позивач не довела, що спільне володіння і користування майном є неможливим, а також не довела того, що припинення права власності відповідача не завдасть йому шкоди - навпаки, як зазначив відповідач спірне майно є його єдиним житлом (чого позивачем не спростовано) та у випадку позбавлення його власності відповідач залишиться без житла та грошей. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновком експерта № 1181 судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2014р. встановлено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 525 225 грн. (а.с. 26-30). Вартість 1/3 частини квартири складає відповідно 175 075 грн.; дана сума позивачем на депозит суду (Територіального управління Державної судової адміністрації у Одеській області тощо) внесена не була, навпаки після роз'яснення позивачу положень ч.2 ст. 365 ЦК України [PERSON] повідомила суд про відсутність у неї такої суми. Враховуючи вищевикладене, а саме, що позивач не довела суду того, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим та припинення права власності відповідача на спірну частку не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON], а також невиконання позивачем вимоги закону про умову попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, суд дійшов до висновку про те, що вимоги [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed