Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення боргу, згідно якого просить стягнути з відповідача витрати від інфляції в сумі 25190.87 грн., за період з 01.07.2014 року по 31.01.2016 року та три відсотки річних в сумі 2226.50 грн., за період 13.06.2014 року по 01.02.2016 року посилаючись на наступне: Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року в справі № 173/1437/14-ц стягнуто з відповідачки на її користь борг за позикою в сумі 45300.00 грн., та судові витрати в сум і 453.00 грн., а всього 45753.00 грн. З метою примусового виконання рішення суду судом було видано виконавчий лист від 26.11.2015 року. Відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції за її заявою 03 грудня 2015 року було порушене виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Згідно умов договору позики відповідач повинна була повернути суму позики в термін до 12.06.2014 року. Проте свої обов'язки відповідач не виконала та борг не повернула. Факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків по поверненню суми позики встановлено рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в справі № 173/1437/14-ц, яке набрало чинності. Факт невиконання грошового зобов'язання в сумі 45753.00 грн., станом на 01.02.2016 року підтверджується довідкою ВДВС Верхньодніпровського РУЮ № 01-54/163 від 03.02.2016 року, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному об'ємі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не аявилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року в справі № 173/1437/14-ц стягнуто з відповідачки на її користь борг за позикою в сумі 45300.00 грн., та судові витрати в сум і 453.00 грн., а всього 45753.00 грн. З метою примусового виконання рішення суду судом було видано виконавчий лист від 26.11.2015 року. Відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції за її заявою 03 грудня 2015 року було порушене виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Згідно умов договору позики відповідач повинен був повернути суму позики в термін до 12.06.2014 року. Проте свої обов'язки відповідач не виконала та борг не повернула. Факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків по поверненню суми позики встановлено рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в справі № 173/1437/14-ц, яке набрало чинності. Факт невиконання грошового зобов'язання в сумі 45753.00 грн., станом на 01.02.2016 року підтверджується довідкою ВДВС Верхньодніпровського р УЮ № 01-54/163 від 03.02.2016 року Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'нязання (неналежне виконання) Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦК України боржник, який прострочив виконання відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково ( тобто за відсутності його вини ) настала після прострочення. Судом встановлено, що відповідач покладені на неї обов'язки по поверненню боргу не виконала, та цього часу не повернула позивачці борг, навіть його частини. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати від інфляції за період з 01.07.2014 року по 31.01.2016 року, які складають: 25190.87 грн., ви трати від інфляції та 2226.50 грн.. 3% річних від простроченої суми боргу за період з 13.06.2014 року по 01.02.2016 року . Так як згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено. що між сторонами існує грошове зобов'язання, яке виникла на підставі договору позики. Із замісту заочного рішення від Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року вбачається, що дані суми із відповідачки не стягувались, так як позивач на той час перед судом не ставила відповідні вимоги. На даний час позивач не позбавлена права щодо задоволення зазначених вимог. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме 551.20 грн., за сплачений судовий збір.

Outcome: approved