Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів. В обґрунтування заявленого зазначає наступне. Відповідачу рішенням суду визначено сплату аліментів на утримання спільної дитини. Даних обов`язків він не виконує у зв`язку із чим виникла заборгованість. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і заперечень щодо такого порядку від учасників справи не надходило. Проаналізував матеріали справи надані позивачем судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків (а.с.7-8). Шлюб між сторонами розірвано 13 липня 2010 року (а.с.9). Позивач уклала повторно шлюб 22 жовтня 2011 року (а.с.10). У сторін є спільна дитина [PERSON] [INFO] (а.с.11). Рішенням суду від 22 квітня 2010 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в твердій грошовій сумі по 200 гривень щомісячно (а.с.12). Даний судовий акт звернуто до виконання і наявне відповідне виконавче провадження за яким станом на жовтень 2019 року існує заборгованість в загальному розмірі 19 070,95 гривень (а.с.14,15). За розрахунком наданим позивачем пеня за увесь час існування прострочки складає\~ 291 086,20 гривень (а.с.16-21). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч. 1 ст. 196 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів у зв`язку із чим станом на день розгляду справи наявна заборгованість у згадуваному розмірі і відповідач має нести відповідальність за її створення у даному випадку шляхом сплати пені (неустойки). Разом з тим, проведені позивачем розрахунки суд вважає не вірними, а отже заявлена сума пені (неустойки) хибною. Так, дійсно розрахунок заборгованості по сплаті пені (неустойки) вираховується за формулою, за якою за кожен день заборгованості платник аліментів має сплачувати 1% заборгованості за такий місяць. Відповідно, кожен місяць, в якому виникла заборгованість, має окрему величину, що встановлюється шляхом множення 1% заборгованості на кількість днів. Разом з цим, зазначеним раніше законом визначено, що розмір пені (неустойки) не може бути більшим 100% заборгованості. Позивач, же в свою чергу порахувала, суд вважає, неправильно. Так, наприклад за жовтень 2009 року 1% заборгованості, незрозуміло з яких підстав, помножено на кількість днів, що позивачем визначено у кількості 3810. Загально відомо, що у жовтні будь-якого року не існувало 3810 днів, адже кількість днів у такому місяці є сталою і становить 31 день. За підрахунком, здійсненим судом, заборгованість за період часу з 21 жовтня 2009 року по вересень включно 2019 року становить 5 781,80 гривень. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 768,40 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. При цьому суд бере до уваги те, що позивач про зверненні до суду із даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial