Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

До суду з позовною завою звернулося Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що у відповідачів немає законних підстав займати кімнати гуртожитку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також станом на червень 2014 року за відповідачами значиться заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 1792,82 грн. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх . Від відповідачів надійшло заперечення на позовну заяву в якому відповідачі частково визнають позовні вимоги, а саме: заборгованість у розмірі 892,32 грн. за надані житлово-комунальні послуги, оскільки відповідачкою було сплачено - 9 серпня 2014р. - 500 грн., 13 липня 2014р. - 200 грн., 29 липня 2014р. - 200 грн. З виселенням не погоджуються, оскільки вважають, що ОСГ «[ADDRESS]» є неналежним позивачем та зазначають, що згідно договору про проживання у гуртожитку № 89 від 01.01.2002 р. укладеного між ГБП «Нефон» та [PERSON], останній та його сім'я проживали у спірних кімнатах на законних підставах. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 21.12.2010 року. Відповідачі не мають іншого житла. Представник позивача надав пояснення на письмові заперечення відповідачів в якому вказував, що укладений договір між [PERSON] та ГБП «Нефон» не може бути підставою для проживання відповідачів в спірних кімнатах, тим паче, що договір був укладений до 31.12.2002 року. Відповідачами не було надано доказів про проживання у гуртожитку з 2002 року, та доказів, що підтверджували, що дана спірна кімната є єдиним житлом. В своїх запереченнях представник позивача також уточнив позов, а саме просив стягнути з відповідачів заборгованість за ЖКП у розмірі 1594,08 грн. Одночасно з цим зауважив, що позовних вимог про виселення неповнолітнього не заявлялися. Треті особи у судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Жодних клопотань, заперечень до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовської рай адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 2894 (а.с.33), які мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.34). Рішенням виконкому Одеської міської ради № 521 від 26.05.2009 р. гуртожиток, інженерні мережі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за актом приймання-передачі було передано до комунальної власності територіальної громади міста Одеси (а.с.8). Виконавчим комітетом Одеської міської ради 24.09.2010 року прийнято рішення № 479 щодо передачі КП «ЖКС «Північний» з балансу за актом приймання-передачі гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на баланс Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» (а.с.9). Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм, визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг. 24.07.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Інфоксводоканал» була укладена угода про надання послуг холодної води та водовідведення гарячої води, був відкритий особовий рахунок за [NUMBER] (а.с.35). 21.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 219 (а.с.36). Згідно довідки Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» від 23.07.2014р. [PERSON], [PERSON] займають наступні приміщення гуртожитку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: житлові кімнати [NUMBER], житловою площею 16,9 кв.м., [NUMBER], житловою площею 4 кв.м., коридор [NUMBER] площею 2,1 кв.м., коридор [NUMBER] площею 6,1 кв.м., загальною площею 41 кв. Відповідачі за адресою гуртожитку не зареєстровані, ордеру не мають (а.с.12). Факт проживання в вищевказаному гуртожитку відповідачів підтверджується договором про проживання в гуртожитку № 89 від 01.01.2002 року, укладеним між [PERSON] та ГБП «Нефон» (а.с.32). Пунктом 4.2 договору про проживання в гуртожитку № 89 від 01.01.2002 року, передбачається, якщо жодна із сторін не заявляє про розірвання даного договору, договір вважається продовженим. [PERSON] було сплачено комунальні послуги 09.08.2014 року у розмірі 500 грн., 13 липня 2014року - 200 грн., 29 липня 2014року - 200 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.37). Підпунктом 5, пункту 41, розділу 7 постанови від 06.06.1989 рок № 208 Про затвердження Примірного положення гуртожитку, передбачено, що з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено: одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Крім того, виселення неповнолітньої [PERSON], [INFO], призведе до порушення ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», яка гарантує дитині право на житло. Згідно ст. 9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. В зазначеному житловому приміщенні відповідачі безперешкодно проживають по цей час, позивачем не направлялися повідомлення про звільнення спірних кімнат. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Статтею 116 ЖК України, передбачена можливість виселення осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, без надання іншого жилого приміщення, однак факт самовільного вселення спростовується встановленими у судовому засіданні доказами. Відповідачка не сплачує передбачені платежі і збори за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у них станом на 01 листопада 2014 р. утворилась заборгованість, яка становить 1594,08 грн., що підтверджується довідкою (а.с.48). Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені» договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу Української PCP (далі ЖК Української PCP), власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідне до звичаїв дідового оборот) або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного кодекс України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 612 Цивільного кодекс України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім даних спірних кімнат, відповідачі іншого житла не мають, якщо лишити їх права користування спірними кімнатами, то вони стануть безхатчинками, що порушує норми статті 47 Конституції України, порушує норми Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимог ст..ст.2,3,6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Враховуючи викладене та

Outcome: partial