Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 134. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що примирення між ними неможливе, а шлюб повинен бути розірваний. Фактично шлюбні відносини припинилися. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач а [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду Заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду Заяву про те, що позовні вимоги визнає, та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 134. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 03 листопада 2016 року Слов'янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1238. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved