Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів, яка обґрунтована тим, що [PERSON] звернулася до позивача із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. У даних заявах надається згода сім`ї на перевірку інформації про неї, про її власність, доходи та майно, які могли вплинути на призначення державної соціальної допомоги. Крім того, у своїх заявах про призначення допомоги відповідач під особистий підпис зобов`язалася в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання державної соціальної допомоги, необхідно повідомити Управління. Разом із заявами [PERSON] подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, яка заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї, в яких повідомила про відсутність іншого житла у власності родини. На виконання п. 8 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 з урахуванням інформації, поданої в заявах і деклараціях, відповідачу призначалась державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у разі, коли з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Згідно з п. 7 Порядку, з урахуванням одержаних від Мінсоцполітики рекомендацій з верифікації отримувачів допомоги, державним соціальним інспектором Управління здійснено перевірку достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги та встановлено, що [PERSON] не повідомляла про наявність у власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа житла, яка є у власності родини [PERSON] становить 116,1 кв.м., що перевищує норму володіння 75,5 кв.м. Приховування зазначеної інформації призвело до надмірної виплати державних коштів за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року у розмірі 30\~924,12 гривень. За результатами перевірки, державним соціальним інспектором надіслано повідомлення № 11-11/3398-2 від 13.08.2019 року про необхідність повернення [PERSON] в добровільному порядку надміру отриманої державної допомоги, проте відповідач проігнорувала дане повідомлення. На підставі чого позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету через Управління соціального захисту населення незаконно отриману державну соціальну допомогу у розмірі 30\~924,12 гривень, а також витрати на оплату судового збору. Сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Винник О.В. у судове засідання не з`явилась, надавши суду клопотання, в якому просить судове засідання провести без її участі(а.с.119). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, за участю свого представника адвоката Овчаренко О.О. (а.с.83). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в який просить судове засідання провести без його участі(а.с.120). Відповідно до ч. ч. 13, 14 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Винник О.В. надавала пояснення у судових засіданнях у яких була присутня, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково вказала, що 17.07.2019 року позивач дізнався про порушення своїх прав відповідачем, тому вважає, що строк позовної давності при зверненні до суду із даним позовом не було пропущено. На момент звернення [PERSON] до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у позивача не було доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у зв`язку із чим позивач не мав можливості перевірити відомості, які відповідач вказує у Декларації. Представник відповідача [PERSON] надавав пояснення у судових засіданнях у яких був присутній, в яких підтримав відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що дійсно згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровані буд. [ADDRESS] , та буд. [ADDRESS] . Позивач надає суду недостовірні відомості про те, що відповідач одноособово володіє зазначеним майном та що загальна площа житла складає більше ніж 75,5 кв.м. На момент звернення до позивача із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги 19.03.2015 року відповідач заповнювала декларацію, в якій зазначала (2 аркуш декларації), що у неї у власності є будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] . Однак саме працівники Управління, які здійснювали перевірку правильності заповнення документів, перевіривши документи відповідача, стан вищевказаного житла, визначилися із тим, що будинок [ADDRESS] не придатний для проживання та використовується родиною відповідача лише як земельна ділянка та рекомендували відповідачу викреслити з декларації цю нерухомість як житло, що відповідач і зробила. При цьому переписувати декларацію відповідач відмовилася, у зв`язку із чим відомості про первісне заповнення декларації маються і у позивача, і в матеріалах справи. Крім цього, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач є власником лише Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . В зазначених деклараціях зазначено, що житлова площа будинку [ADDRESS] становить 61,3 кв.м. та житлова площа будинку [ADDRESS] становить 12,9 кв.м. Тобто, загальна житлова площа даних будинків складає 74,2 кв.м. та не перевищує норму володіння 75,5 кв.м., а враховуючи, що відповідач є власником лише Ѕ частки кожного зазначеного житла, то житлова площа нерухомості, що зареєстрована саме за нею, складає 37,1 кв.м. (а.с.61-63). Просив в задоволенні позовних вимог УСЗН Слов`янської міської ради відмовити, або якщо суд визнає доводи сторони відповідача про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог УСЗН Слов`янської міської ради необґрунтованими, застосувати строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦПК України, починаючи з 29.02.2019 року, тобто три роки з моменту відмови УСЗН у соціальних виплатах відповідачу з березня 2016 року. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 19.03.2015 року, 03.09.2015 року, 21.03.2016 року, 22.09.2016 року, 12.05.2017 року, 07.11.2017 року, 07.05.2018 року, 01.11.2018 року, 02.05.2019 року, [PERSON] зверталася до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради із заявами про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.3, 7, 11, 15, 19, 23, 27, 31, 36). Згідно з Декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19.03.2015 року, у Розділі ІІІ «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» [PERSON] вказала, що у її власності перебувають житлові приміщення у м. Слов`янську за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Інформація щодо житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] особисто закреслена відповідачем, про що міститься відмітка. Також зазначено, що вона є власником з 2012 року та іншого житла не має (а.с.4-5). Відповідно до Декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 03.09.2015 року, 21.03.2016 року, 22.09.2016 року, 12.05.2017 року, 07.11.2017 року, 07.05.2018 року, 01.11.2018 року, 02.05.2019 року, у Розділі ІІІ «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» [PERSON] вказала, що у її власності перебуває житлове приміщення у [ADDRESS] . Також зазначено, що іншого житла вона не має (а.с.8-9, 12-13, 16-17, 20-21, 24-26, 28-29, 33-34, 38-39). Отже, із зазначених приміщень відповідачем [PERSON] при зверненні за державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям було задекларовано лише житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Рішеннями Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 23.04.2015 року, 21.10.2015 року, 10.05.2016 року, 07.12.2016 року, 30.06.2017 року, 08.12.2017 року, 31.05.2018 року, 19.11.2018 року, 31.05.2019 року, про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, [PERSON] за період з 01.03.2015 року по 31.10.2019 року призначено соціальну допомогу (а.с.6, 10, 14, 18, 22, 24 зворот, 30, 35, 40). Відповідно до довідки УСЗН Слов`янської міської ради від 05.08.2019 року за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року [PERSON] була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 30 924,12 гривень (а.с.47). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набуло законної сили 19.06.2015 року (а.с.93). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.10.2015 року було проведено розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а саме житловий будинок [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.94-103). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] з 25.02.2016 року зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.41-44). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] з 25.02.2016 року зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.89-92). Рішенням про\~відмову в\~призначенні соціальної\~допомоги та\~терміни її\~надання від\~23.07.2019\~року №\~03-41/2038 [PERSON] було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року (а.с.46). Рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 22.06.2019 року виплата державної соціальної допомоги [PERSON] припинено з 31.07.2019 року з причин, що сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан (а.с.45). Як слідує з Акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення всіх видів державних соціальних допомог № 11-20/664 від 05.08.2019 року, перевіркою встановлено, що інформація, що надається [PERSON] для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям є неповною, в декларації не зазначена інформація про те, що заявниця має у володінні друге житлове приміщення, внаслідок чого були надміру виплачені кошти в сумі 30924,12 гривень за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року (а.с.48). 13.08.2019 року позивачем на адресу [PERSON] було надіслано Повідомлення, відповідно до якого зазначено, що на підставі висновків проведеної перевірки інформації, яка надана у заявах для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ям в період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року виявлено, що [PERSON] не надано інформацію про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї, а саме в декларації не зазначена інформація про наявність у володінні другого житла, внаслідок чого були надміру виплачені кошти у сумі 30924,12 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п. 28 Закону України зі змінами та доповненнями Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250, необхідно повернути державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 30924,12 гривень на рахунок Управління (а.с.49). Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач виходив із того, що загальна площа житла, яке є у власності родини [PERSON] становить 116,1 кв.м., на підставі чого позивач прийшов до висновку про перевищення норми володіння та відмовив у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Між тим, представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказує, що загальна житлова площа будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] складає 74,2 кв.м. та не перевищує норму володіння 75,5 кв.м., та житлова площа нерухомості, що зареєстрована саме за [PERSON] складає 37,1 кв.м., оскільки відповідач є власником лише Ѕ частки кожного зазначеного житла. Однак з такими висновками позивача та представника відповідача суд не погоджується з огляду на наступне. Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Згідно зі статтею 4 цього Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї; довідка про наявність та розмір земельної частки (паю). Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів. Відповідно до п. 19 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, органи соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для призначення державної соціальної допомоги та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за її призначенням. У пункті 3 частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). У частині четвертій статті 7 цього Закону визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Аналогічні положення передбачені у пунктах 12, 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. Відповідно до пункту 28 цього Порядку якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, в ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» говориться про те, що загальна площа житла не повинна перевищувати 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10.5 квадратного метра на сім`ю. У судовому засіданні встановлено, що 25.02.2016 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . При зверненні до позивача [PERSON] у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19.03.2015 року зазначила, що у її власності перебуває наступна нерухомість: житловий будинок [ADDRESS] . Загальна площа житла, а саме житлового будинку [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] , становить 116,1 кв.м. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні відповідача до УСЗН із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у спірний період з 01.03.2015 року по 19.06.2015 року родина [PERSON] складалася із чотирьох осіб, а саме відповідача, її чоловіка [PERSON] та двох дітей. Враховуючи, що загальна площа житла, яке перебувало у період з 01.03.2015 року по 19.06.2015 року у власності родини [PERSON] , становить 116,1 кв.м., то загальна площа житла на одного члена сім`ї становить 29,02 квадратних метрів (116,1/4), що є перевищенням норми, встановленої ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Отже, суд приходить до висновку, що у період з 01.03.2015 року по 19.06.2015 року відповідач не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В подальшому, у період з 19.06.2015 року по 29.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що призвело до зміни сімейного стану відповідача, та її родина складалася з 3 осіб, а саме: [PERSON] та двох її дітей, про що вказує сама [PERSON] у вищевказаних деклараціях. Враховуючи, що відповідач не є одноосібним власником вищевказаної нерухомості, а володіє лише по Ѕ частці на кожний будинок, та інша Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності колишньому чоловіку відповідача [PERSON] , який у спірний період перестав бути членом її сім`ї, то загальна площа житла, яке перебувало у власності родини [PERSON] у період з 19.06.2015 року по 29.02.2016 року становить 58,05 кв.м. (116,1 кв.м./2). З врахуванням того, що загальна площа житла відповідача має ділитись на 3 осіб (відповідача, її сина та доньку), то відповідно у зазначений спірний період у користуванні відповідача перебувало 19,35 кв.м. житла на одного члена сім`ї, що не є перевищенням норми, встановленої ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Отже, суд приходить до висновку, що у період з 19.06.2015 року по 29.02.2016 року відповідач мала право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Проте, розглядаючи заяву про застосування строку позовної давності, про який заявляє представник відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом вищевказаних норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Як встановлено у судовому засіданні, позивач просить суд стягнути з [PERSON] незаконно отриману державну соціальну допомогу у розмірі 30\~924,12 гривень за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року. Відповідно до Замовлення УСЗН Слов`янської міської ради № 08-42/5103-1 від 28.09.2015 року позивач просив Харківську філію Державного підприємства «Національні інформаційні системи» надати співробітникам УСЗН Слов`янської міської ради ідентифікатори доступу до Єдиних та Державних реєстрів (а.с.107). Крім того відповідно Наказу Управління соціального захисту Слов`янської міської ради №01-06/188 від 01.12.2015 року «Про доступ посадових осіб Управління соціального захисту Населення Слов`янської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», був затверджений порядок доступу посадових осіб Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також визначені особи які мали право доступу до зазначеного реєстру(а.с.116-118). За змістом ч.1 ст.261 ЦК України, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч.1 ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, отже, обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Вищевикладене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року по справі № 6-152цс14. Отже, початок перебігу позовної давності починається з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права, а саме з 28.09.2015 року, тобто початку отримання доступу до Єдиних та Державних реєстрів, в тому числі і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та сплив 28.09.2018 року. Не зважаючи на те, що посадові особи УСЗН Слов`янської міської ради мають право здійснювати перевірку інформації, зазначеної у деклараціях осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, однак під час звернення відповідача із такою заявою працівники УСЗН цього не зробили. Представник позивача під час судового розгляду даної справи з відповідними клопотаннями про поновлення строку звернення до суду не зверталася, про причини пропущення такого строку, їх поважність, не вказувала. Оскільки позивач звернувся до суду лише 24.06.2020 року, майже через два роки після закінчення строку звернення до суду, не зазначив поважні причини пропуску ним трирічного строку звернення до суду, матеріали справи не містять належних доказів, які стверджують про поважність причин пропуску даного строку, оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем без поважних причин пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому відсутні передбачені законом підстави для його поновлення. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для відмови у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів, у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк на звернення до суду за вирішенням даного спору та підстав для поновлення такого строку в ході судового розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, то сплачений ним судовий збір по справі у сумі 2102,00 гривень, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed