Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив «Ленінський-19» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що в квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON], який був членом ЖБК «Ленінський -19». [PERSON] помер в 1994р., проте в квартирі залишились проживати його онуки [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані у вищевказаній квартирі. Після смерті [PERSON] спадкове майно, а саме частину пайового внеску покійного ніхто із спадкоємців не прийняв, в державну нотаріальну контору не звертався, пайовий внесок не переоформляв. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з 2002 року, а [PERSON] з 2007 року, місце проживання їх невідомо, перепон в користуванні жилим приміщенням ніхто не чинив. На теперішній час, комунальні послуги за квартиру відповідачі не сплачують, тепло-газо-електропостачання відключено із-за несплати послуг. Факт не проживання відповідачів на спірній житловій площі підтверджується відповідними актами. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представників позивача підтримав позовні вимоги, а також підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] останні роки не проживав в квартирі, оскільки він був притягнутий до кримінальної відповідальності та перебував під вартою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується відповідним записом житлово-експлуатаційної організації. В зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON], який був членом ЖБК «Ленінський -19». [PERSON] помер в 1994р., проте в квартирі залишились проживати його онуки [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані у вищевказаній квартирі. (а.с. 10,20) Після смерті [PERSON] право на спадкове майно, спадкоємцями не оформлювалось. Вищевказаний факт підтверджується листом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 22.11.2013р. (а.с. 58) Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2007 року в квартирі не проживає, місце проживання його невідомо, перепон в користуванні жилим приміщенням ніхто не чинив. Факт відсутності відповідача на спірній житловій площі підтверджується відповідними актами від 01.01.2013р., 28.12.2012р., 28.10.2012р.. Статтями 71,72 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] підлягають задоволенню. В той же час, суд вважає, що позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-19» до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] необхідно залишити без задоволення за наступних підстав. Так в позовних вимогах позивач посилається як на доказ відсутності без поважних причини понад шість місяців [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на акти від 01.01.2013р., 28.12.2012р., 28.10.2012р.. В судовому засіданні дійсно встановлено, що [PERSON] на час складання вищевказаних актів не проживав у вищевказаній квартирі, оскільки перебував під вартою. Так згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2012р. [PERSON], що мешкав за адресою [ADDRESS] був осудженим за вчинення злочину за ч. 2 ст. 186 КК України та йому було призначено міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки два місяці. Строк відбування покарання визначений з 02 травня 2012р.. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] до часу його затримання та осудження постійно проживав в квартирі [ADDRESS] Свідок [PERSON], яка є членом правління вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-19» пояснила, що дійсно [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] проте не постійно, а останнім часом взагалі не проживав. Вона також пояснила, що їй було відомо про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки [PERSON] відбуває покарання до теперішнього часу, то за ним зберігається право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2012р. місце проживання осудженого [PERSON] встановлено за адресою [ADDRESS], тобто такий факт є в силу ст. 61 ЦПК не підлягає доказуванню. Суд вважає, що зі сторони представника позивача не було надано достатніх доказів, які підтверджують факт відсутності понад шість місяців [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до моменту його взяття під варту, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Враховуючи, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013р., згідно якого [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] було скасовано ухвалою суду від 25.09.2014р., то необхідно допустити поворот судового рішення, яким відновити реєстрацію відповідача у квартирі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial