Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Заступник керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розтоківської сільської ради, третя особа: Розтоківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Косівської районної ради Івано-Франківської області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди, заподіяної внаслідок зайняття земельної ділянки. Із позовної заяви видно, що Косівським відділом Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області встановлено, що в серпні 2019 року (згідно акту обстеження земельної ділянки №478/0/92-19ДК/614/АО/10/01/-19 від 21.08.2019) Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області в ході здійснення заходів державного контролю на території Розтоківської сільської ради Косівського району було виявлено, що жителька с. Розтоки, [PERSON] , шляхом встановлення дерев`яної огорожі, в порушення ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, самовільно зайняла земельну ділянку для обслуговування закладів освіти орієнтовно площею 0.30 га., яку використовує для сінокосіння та випасання худоби. В подальшому, із залученням фізичної особи проектанта, який володіє ліцензією на здійснення робіт із землеустрою, уточнено площу самовільного захоплення - 0.27га., Далі, 06.09.2019 року, за результатами здійснення державного контролю, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Микитюком М.І. було винесено постанову № 478/0/92- 19-ДК/0181 По/08/01/-19 про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП «Самовільне зайняття земельної ділянки», та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., а також винесено припис №478/0/19-19- ДК/0182 Пр/03/01/-19 на [PERSON] та надано їй 30-тиденний термін усунути порушення шляхом вжиття заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0.27 га., та про виконання припису зобов`язано повідомити до 06.10.2019 року. Крім вказаного, за результатами заходів державного контролю, 09.09.2019 року Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Ватаманюк Г.М. було нараховано шкоду за самовільне зайняття земельної ділянки площею 0.27 га. у розмірі 10 710 грн. 92 коп. та направлено повідомлення з проханням добровільно в 15-ти денний термін сплатити вищевказаний розмір шкоди, шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок. В подальшому, за результатами обстеження земельних ділянок на території Розтоківської сільської ради Косівського району працівниками Розтоківської ЗОШ І-ІІІ ступенів складено акт від 17.12.2019 року про те, що самовільно захоплену земельну ділянку [PERSON] в добровільному порядку не звільнено, самочинно встановлену дерев`яну огорожу не знесено. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Розтоківської сільської ради, сільський голова Данищук Є.М. в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов підтримує та просить задоволити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи, Розтоківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, директор [PERSON] в судове засідання не з?явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задоволити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явися, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справина підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, відповідно до положень ст.ст. 78, 80, 83 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 ст.122 ЗК України). Способи захисту прав на земельні ділянки регламентовано статтею 152 ЗК України. А сама: держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як було встановлено судом, у користуванні Розтоківської сільської ради перебуває земельна ділянка площею 0,2700 га для будівництва та обслуговування школи (Розтоківської ЗОШ І-ІІІ ступенів), що підтверджується копією кадастрового плану з викопіровкою місця розташування земельної ділянки на карті (а.с.18-19). Однак, відповідачка [PERSON] , яка є суміжним землекористувачем із вищевказаною земельною ділянкою, зайняла вказану ділянку без належних на те правовстановлюючих документів. Даний факт підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 21.08.2019 року за № 478/0/92-19ДК/614/АО/10/01/-19, з якого видно, що обстеження було проведено в зв?язку із необхідністю проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки (а.с.29), а також, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об?єкту - земельної ділянки від 21.08.2019 року № 478/0/92-19-ДК/446/АП/09/01/-19, згідно до якого, перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку орієнтовною площею 0,30 га, шляхом встановлення дерев?яної огорожі, яка перебуває у постійному користуванні Розтоківської сільської ради та використовується для обслуговування закладів освіти (а.с.15-17). Після вищенаведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області, 06.09.2019 року було винесено [PERSON] припис про усунення порушення шляхом вжиття заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.26-27) та винесено постанову від 06.06.2019 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за порушення вимог ст. 53-1 КУпАП (а.с.22-23). 09.09.2019 року на адресу [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відшкодування заподіяної нею шкоди в розмірі 10710,92 грн. за самовільне зайняття земельної ділянки та її використання не за цільовим призначенням шляхом зняття грунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (а.с.24). А як передбачено ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників. Згідно ч.1, ч.3 ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідальність за порушення земельного законодавства передбачена ст. 211 ЗК України, згідно вимог якої громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за, в тому числі, такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок; псування сільськогосподарських угідь та інших земель; невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, тощо. Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення земельного законодавства. А згідно положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] дійсно самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,2700 га, що знаходиться в с. Розтоки, Косівського району, що тягне за собою як зобов?язання звільнити вказану земельну ділянку, так і відшкодування заподіяних збитків. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути і оплачений позивачем судовий збір у розмірі 3842 грн. На підставі наведеного, ст.ст. ст.ст. 15-16, 316-319, 328 ЦК України, ст.ст. 78, 80, 83, 122, 152, 156-157, 211-212 ЗК України, та

Outcome: approved