Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Заступник Жмеринського міжрайонного прокурора звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Комунальної установи «Жмеринська центральна районна лікарня» до [PERSON] про стягнення витрат на лікування, мотивуючи його тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2014 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100,00 грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. В ході судового розгляду справи встановлено, що 26.10.2012 р. біля 13-30 год. на відрізку автодороги в м. Жмеринка по вул. Шевченка в районі будинку № 40 водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ5312, д.н.з. [NUMBER], рухаючись у напрямку центру м. Жмеринка, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, дистанцію та правий боковий інтервал, в зв'язку з чим під час зближення з велосипедистом [PERSON], який рухався попереду нього в попутному напрямку та при виконанні маневру об'їзд останнього, не впорався з керуванням і допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] Згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 від 08.04.2013 р., [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме сполучну травму тіла у вигляді компресійного перелому 12 грудного хребця, струсу головного мозку з вегетативними та вестибулоатактичними порушеннями, садно по зовнішній поверхні в верхній третині лівого плеча, яка не викликала загрозливих для життя явищ, а викликала тривалий розлад здоров'я (понад 21 добу) та відносяться до середнього ступеню тяжкості, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.». У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] згідно довідки КУ «Жмеринської ЦРЛ» від 18.02.2015 р. № 533 у період з 26.10.2012 р. по 16.11.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні лікарні. Згідно даної довідки вартість одного дня лікування хворого складає 127,58 грн., лікування проводилось протягом 21 дня, загальна вартість лікування склала 2679,18 грн. при цьому відповідачем витрати КУ «Жмеринська ЦРЛ» на лікування [PERSON] не відшкодовано. КУ «Жмеринська ЦРЛ» реалізує державну політику у сфері охорони. Не відшкодовані відповідачем витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] шкодить інтересам держави. У зв'язку із зазначеним просить стягнути з відповідача на користь КУ «Жмеринська ЦРЛ» 2679,18 грн. витрат на лікування у неврологічному відділенні [PERSON] В судовому засіданні прокурор Остапенко М.В., позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити та стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2679,18 грн. В судовому засіданні вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник КУ «Жмеринська ЦРЛ» в судове засідання не з'явився, головним лікарем КУ «Жмеринська ЦРЛ» до суду надіслано заяву про розгляд справи у відсутність представника КУ «Жмеринська ЦРЛ», позов підтримує (а.с.22). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника КУ «Жмеринська ЦРЛ» відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.16) повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка на конверті про відсутність за зазначеною адресою (а.с. 24), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Згідно ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач- представник Жмеринської міжрайонної прокуратури, про що заявив у судовому засіданні. Вислухавши пояснення прокурора, оглянувши в судовому засіданні заяву особи, в інтересах якої подано позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2014 р., який набув законної сили (а.с. 11-12) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Вирок суду набув законної сили. Вказаним вироком суду встановлено, що 26.10.2012 р. близько 13-30 год. [PERSON], керуючи по вул. Шевченка в м. Жмеринка в районі будинку № 40 технічно справним автомобілем ГАЗ-5312, д.н.з. [NUMBER], рухаючись в напрямку центра міста, в порушення п. 12.3 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, дистанцію та правий боковий інтервал, в зв'язку з чим під час зближення з велосипедистом [PERSON], який рухався попереду нього в попутному напрямку на велосипеді, та при виконанні маневру об'їзду останнього не впорався з керуванням та допустив наїзд на велосипедиста. Також вказаним вироком потерпілим у кримінальному провадженні визнано [PERSON], якому внаслідок необережних дій [PERSON] завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня. При визнанні винуватості [PERSON] дано оцінку та враховано як доказ обвинувачення виписки з історії хвороби [PERSON] в період з 26.10.2012 по 16.11.2012 року та висновок судово-медичної експертизи [PERSON] №44 від 08 квітня 2013 року. Згідно висновку судово-медичної експертизи [PERSON] №44 від 08 квітня 2013 року внаслідок наїзду потерпілий [PERSON] отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у виді сполучної травми тіла у вигляді компресійного перелому 12 грудного хребця, струсу головного мозку з вегетативним та вестибулоатактичними порушеннями, садна по зовнішній поверхні в верхній третині лівого плеча, - яка не викликала загрозливих для життя явищ, а викликала тривалий розлад здоров'я (понад 21 добу) і відноситься до середнього ступеня тяжкості. (а.с. 8-10) Потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальній установі «Жмеринська центральна районна лікарня» 21 день з 26.10.2012 р. по 16.11.2012 р. Вартість лікування хворого в день складає 127,58 грн. Загальна вартість лікування [PERSON] у КУ «Жмеринська ЦРЛ» становить 2679,18 грн. (а.с. 6) Частиною 1 статті 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.1 ст. 1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд оцінивши та перевіривши розрахунок вартості витрат на лікування хворого [PERSON], [INFO] приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] 2679,18 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору. Відповідно до ст.ст. 1166 ч.1, 1206 ЦК України,

Outcome: approved