Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], який вказав, що 20.04.2013р. між ним та відповідачем по справі [PERSON], було укладено договір позики, що був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], відповідно до умов якого позивач передав а відповідач отримав грошові кошти у сумі 127\~100 грн. й зобовязався повернути кошти в строк до 20.06.2013 року. Проте у вказаний час на усну вимогу позикодавця відповідач не відреагував та кошти не повернув, в подальшому взагалі почав уникати зустрічей. Оскільки 13.09.2013р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів проте з боку позичальника жодних дій з приводу їх повернення вчинено не було, тобто відповідач ухиляється від повернення боргу, позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 127\~100 грн., три відсотки річних в сумі 6\~790,30 грн., понесені судові витрати. Представник позивача звернувся до суду заявою в якій вказав, що вимоги позову підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та зазначив що не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився про слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з договору позики від 20.04.2013р., посвідченого ПН ОМНО [PERSON], [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS], дав в борг [PERSON], що зареєстрований за адресою [INFO], гроші в сумі 127\~100 грн., та зобовязався повернути позикодавцю готівкою в строк до 20.06.2013 року. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ст. 625 ЦК України. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність договірних відносин позики між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, відповідно до яких відповідач отримав від позивача 127\~100 грн. та зобовязався повернути цю суму не пізніше ніж до 20.06.2013р., проте гроші не повернув. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору позики внаслідок невиконання обов'язку відповідачем повернути позичену грошову суму виникло відповідне право вимоги та позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми боргу. Згідно розрахунку, наданого позивачем 3% річних за користування коштами за період 650 днів становить 6\~790,30 грн. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1\~460,70 грн.;

Outcome: approved