Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] , з посиланням на те, що вона з 02 липня 2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у Ставищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільноо стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 49. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння. Відповідач постійно психологічно на неї тисне, погрожує, вчиняє сварки та скандали, що погано впливає на психологічний стан дитини. З 14 вересня 2020 вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Дитина проживає разом з нею (позивачкою). Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 26.11.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, в судовому засіданні 21 грудня 2020 року додатково суду пояснила, що вони з відповідачем проживали в одному домогосподарстві з його батьками в будинку, що мав окремі виходи, вона пропонувала відповідачу вирішити питання щодо окремого їх проживання від батьків на їх дачі по [ADDRESS] , де необхідно було провести необхідні роботи по встановленню ванної кімнати, іншої сантехніки, або ж зняти окрему квартиру, проте, відповідач не вжив таких заходів, і вона з дитиною перейшла проживати до своїх батьків. В судовому засіданні 12 лютого 2021 року позовні вимоги підтримала, пояснила, що вони з дочкою проживають у її батьків, відповідач бачиться з дитиною, бере її до себе, приймає участь у її утриманні та вихованні, спору щодо місця проживання дитини між ними немає. Проте, вони з відповідачем в наданий судом строк не примирились і примирення між ними неможливе, оскільки ставлення один до одного у них не зміниться, почуття до відповідача вона втратила. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечив, подав до суду відзив (а. с. 19-20), зазначивши, що вагомих підстав для розірвання шлюбу немає, подав заяву, в якій просить надати їм з позивачкою 6-місячний термін на примирення, так як він бажає зберегти сім`ю, зберіг почуття до позивачки, часто проводить час з дитиною, вживає всіх зусиль для збереження сім`ї. В судовому засіданні 21 грудня 2020 року додатково пояснив, що на даний час він створив умови для їх окремого від батьків проживання з позивачкою на їхній дачі по [ADDRESS] , де провів необхідні роботи по встановленню ванної кімнати та іншої сантехніки. В судовому засіданні 12 лютого 2021 року додатково зазначив, що в наданий судом строк вони з позивачкою не примирились, оскільки позивачка, яка з дитиною проживає окремо від нього у своїх батьків, категорично заперечує проти їх примирення. Він бачиться з дитиною, бере її до себе, приймає участь у її утриманні та вихованні, спору щодо місця проживання дитини між ними немає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 02 липня 2013 року у Ставищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільноо стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 49. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб (а.с. 8), копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Відповідно до пояснень сторін з 14 вересня 2020 року позивачка та відповідач проживають проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, дитина проживає з позивачкою. В наданий ухвалою суду від 21 грудня 2020 року строк (а. с. 28) сторони не примирились. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved