Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Заявник [PERSON] заінтересована особа: [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 26.09.2014 року вона уклала шлюб із [PERSON], який був зареєстрований Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області. Однак, з того часу і до сьогодні [PERSON] перебуває у Копичинській виправній колонії (№ 112), у зв'язку із відбуванням покарання за вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Подружні відносини між ними не склалися. Тривале проживання окремо один від одного призвело до постійних непорозумінь та розриву стосунків. Дітей в них не має, спільне господарство вони не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON], представник заявника-адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], який перебуває у Державній установі «Копичинська виправна колонія (№ 112)» в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви, миритись не бажає, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.09.2014 року у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №54. Від шлюбу подружжя дітей не має. Згідно вироку Ялтинського міського суду АР Крим від 04.12.2009 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі та відповідно до відповіді Державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112)» № 4069 від 05.12.2017 року та довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Тернопільській області [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], Державна установа «Копичинська виправна колонія (№ 112)», де він відбуває покарання з 06.06.2010 року. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, заявник наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заінтересована особа не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved