Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню напис, вчинений 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим\~Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в розмірі 97952,45 грн., з яких:6993,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 82318,65 грн. - заборгованість за відсотками; 3500 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 4640,59 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості), зареєстрований у реєстрі №11757, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн., зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПО 14360570, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, повернути [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: 84500, [ADDRESS], незаконно стягнуті грошові кошти. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і нею було укладено кредитний договір, відповідно до умов даного договору вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович був вчинений виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором від 13 липня 2011 року в розмірі 97952, 45 грн., про який вона дізналась коли отримала пенсію по інвалідності у меншому розмірі. З вказаним нотаріальним написом вона не згодна, оскільки відповідно до кредитного договору вона отримала кредит зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення картки, що відповідає строку дії картки, тобто базова процентна ставка в місяць складає 2,5%, між тим без її згоди та не повідомивши її про зміну процентної ставки ПАТ КБ ПРИВАТБАНК самостійно, незаконно, змінює процентну ставку, а саме, з 01 вересня 2014 року збільшена до 34, 80%, та 01 квітня 2015 року збільшена до 43, 20%, з чим вона категорично не згодна. Тобто у неї з відповідачем є спір щодо суми нарахованих процентів. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки виконавчий напис вчинений з дотриманням чинного законодавства на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Бахмутський міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, третя особа у справі, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис № 11757, за яким запропоновано стягнути заборгованість на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором № б/н від 13 липня 2011 року. Сума, що підлягає стягненню, становить 97952,45 гривень та яка складається з наступного: 6993,21 гривень заборгованість за тілом кредиту; 82318,65 гривень заборгованість за відсотками; 3500 гривень заборгованість з пені та комісії; 500 гривень заборгованість по штрафам (фіксована частина); 4640,59 гривень заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 ЗУ «Про нотаріат»(далі в тексті - чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22лютого 2012року№296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В обґрунтування позову позивача послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем(боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов'язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Представник позивача також зазначив, що в порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а будь-які письмові угоди, на якому міститься підпис позивача про збільшення строку позовної давності, відсутні. Під час розгляду справи позивач доповнив обґрунтування позову та послався також на те, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Зокрема, позивач не погоджується з розміром процентів за користування кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість. До виконавчого напису включена неустойка(штраф, пеня), яка не передбачена умовами договору. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, наведеними в судовому засіданні про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом до стягнення з позивача на користь відповідача, не є безспірною, оскільки позивач вважає неправомірним підвищення процентної ставки і як наслідок не згоден з розміром заборгованості по процентам, також не згоден з нарахуванням пені, комісії та штрафів. Відповідно до статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заперечення представника відповідача не ґрунтуються на положеннях закону, тому до уваги судом не приймаються. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис вчинений 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим\~Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в розмірі 97952,45 грн., з яких:6993,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 82318,65 грн. - заборгованість за відсотками; 3500 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 4640,59 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості), зареєстрований у реєстрі №11757, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач у розмірі, передбаченому п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved