Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі свого представника адвоката Веселовської Л.О. звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник з 20.03.1971 року перебував у шлюбі з [PERSON] . 09.12.2002 року на підставі Свідоцтва про право власності на житло №7372 від 09.12.2002 року виданого ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС», подружжя [PERSON] здобули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та зареєстрували його в Енергодарському БТІ 18.02.2004 року. 20.01.2019 року дружина заявника [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка квартири [ADDRESS] . Заявник прийняв спадщину після смерті дружини, шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса, проте нотаріусом було встановлено, що у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 09.12.2002 року та Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2865168 від 18.02.2004 року, помилково вказано по батькові його померлої дружини « [PERSON] вертівна», замість вірного « [PERSON] ертівна». У зв`язку з виявленими розбіжностями, заявник позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на спадкове майно, тому змушений був звернутися до суду. Ухвалою судді Енергодарського міського суду від 29.03.2019 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження, та справа призначена до розгляду по суті (а.с.22). У судове засідання сторони не з`явилась. Заявник [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Викладені у заяві вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 25). Представник заявника адвокат Веселовська Л.О. також надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити (а.с.29). Заінтересована особа: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Осипенко Людмила Альбертівна надала письмову заяву, відповідно до якої просила справу розглянути без її участі. По суті вимог зазначила, що нею 12.03.2019 року була заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , яка зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Заяву про прийняття спадщини подав її чоловік [PERSON] , зареєстрований за тієї ж адресою, що і померла [PERSON] .. Син спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовився (а.с.27). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Факт належності правовстановлюючого документа встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, в даному випадку встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, заявник [PERSON] перебував з 20.03.1971 року у шлюбі з [PERSON] (а.с.7). 09.12.2002 року на підставі Свідоцтва про право власності на житло №7372 від 09.12.2002 року виданого ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС», [PERSON] та [PERSON] здобули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10) та зареєстрували його в Енергодарському БТІ 18.02.2004 року, що підтверджується відповідним Витягом (а.с.12). 20.01.2019 року дружина заявника [PERSON] померла (а.с.9). Спадкоємцем померлої [PERSON] є її чоловік, на підставі заяви якого було заведено спадкову справу №10, що підтверджується відповідною Довідкою нотаріуса (а.с.14), та спадкова справа зареєстрована у Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом (а.с.13). Листом №203/02-14/10-2019 від 20.03.2019 року, нотаріусом заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність певних розбіжностей (а.с.11). Так у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 09.12.2002 року та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2865168 від 18.02.2004 року, вказано по батькові померлої дружини заявника « [PERSON] вертівна» (а.с.10,12). Відповідно до матеріалів справи, по батькові померлої дружини заявника є « [PERSON] бертівна». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючі документи дійсно належать померлій дружині заявника [PERSON] , а у Свідоцтві про право власності, при його заповненні та видачі, керівником органу приватизації допущена описка в прізвищі власника, яка відповідно була перенесена й до Витягу про реєстрацію права власності, оскільки останній видається на підставі Свідоцтва про право власності. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Разом з цим, заява підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог заяви, заявник просить встановити факт належності Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Проте Витяг не являється правовстановлюючим документом, а відтак вимоги заяви в цієї частині задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial