Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

До суду звернувся представник позивача, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що ТОВ «Порше мобіліті» уклало з [PERSON] кредитний договір № 50003062 від 27.01.2012 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит в сумі 204363,94 грн. строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов [NUMBER], рік випуску 2011, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачеві кредит в повному обсязі. Крім того, [PERSON] виступила поручителем відповідача відповідно до умов поруки від 27.01.2011 року. Починаючи з лютого 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за договором, частково не сплативши щомісячний платіж за лютий 2014 року та взагалі не сплативши щомісячні платежі з березня 2014 року по жовтень 2014 року. Відповідач порушив свої зобов'язання за договором частково не сплативши платіж за лютий 2014 року на суму 2638,30 грн. Відповідач порушив свої зобов'язання за договором взагалі не здійснивши сплати за березень - жовтень 2014 року. Таким чином, станом на 14.11.2014 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 54386,58 грн. В зв'язку з систематичним невиконанням умов договору, 03.10.2014 року відповідачам була направлена вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором та вимогою повернути суму кредиту. Станом на 14.11.2014 року сума кредиту за договором, за виключенням заборгованості в період з лютого 2014 року по жовтень 2014 року, яка підлягає поверненню, становить еквівалент 12993,70 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют 15,547 грн./дол. США ПАТ «Креді Агріколь Банк» чинного станом на 13.11.201 року складає 202013,05 грн. Плата за користування кредитом за період з 06.11.2014 року по 14.11.2014 року складає 499,98 грн. Отже загальна сума основного боргу відповідача за договором складає 256899,61 грн. Для забезпечення виконання зобов'язання за договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 50003062 від 31.01.2012 року, за яким відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов [NUMBER], рік випуску 2011, заставною вартістю 240428,16 грн. Також позивач поніс витрати в зв'язку із супроводженням процесу стягнення заборгованості, отже позивачу мають бути компенсовані збитки заподіяні через неналежне виконання умов договору в розмірі 13041,30 грн. Оскільки починаючи з лютого 2014 року відповідачем було порушено зобов'язання щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, дана сума грошових коштів має бути компенсована в розмірі 30486,42 грн. Через порушення відповідачем свої зобов'язань, позивачем були застосовані штрафні санкції в розмірі 6661,88 грн. Виходячи з того, що сума кредиту становить 204363,94 грн., розмір штрафних санкцій становить 78189,26 грн. Загальна сума пені через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 2092,55 грн. Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 810,33 грн. загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 5171,13 грн. Договором поруки встановлено, що другий відповідач несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань першого відповідача. В зв'язку з тим, що у відповідача існує значна сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 373649,30 грн., на предмет застави має бути звернено стягнення. На підставі викладеного, просить суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість та збитки за кредитним договором та звернути стягнення на автомобіль шляхом його вилучення на їх користь та подальшого продажу його з публічних торгів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] кредитний договір № 50003062 від 27.01.2012 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит в сумі 204363,94 грн. строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов [NUMBER], рік випуску 2011, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачеві кредит в повному обсязі. Невід'ємною частиною договору є загальні умови кредитування, графік погашення кредиту (а.с.18-22, 23-24). Відповідно до п.1.3.1. кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником в рахунок повернення кредиту, визначено в гривні на день укладання договору в графіку погашення кредиту. В подальшому [PERSON] мав сплачувати платежі на повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі. В п.2.1. договору вказано, що за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування відповідач сплачує позивачу проценти за процентною ставкою визначеною в договорі. За п.2.4. договору нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом « 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення. Відповідно до п.3.2.1. договору, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або плати за користування кредитом на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. В п.3.3. договору сторонами погоджено, що термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким, що підлягає поверненню, на пятий календарний день з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги позичальнику. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі) останній зобов'язаний повернути позивачеві в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню (сума повернення розраховується позивачем і вказується у повідомлені). Відповідно до п.8.3. договору, за кожен випадок порушення позичальником вимог п. 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 договору відповідач сплачує позивачеві штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу). Крім того, відповідно до п.8.2. договору, у випадку порушення терміну повернення визначеного в пункті 3.3. (до тридцятого календарного дня з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачу, останній сплачує штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Пунктом 8.1 договору визначено, що у разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожне прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. У разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожне прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно (п.8.1 договору). ТОВ «Порше мобіліті» свої зобов'язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. На виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» 30.01.2014 року було укладено договір застави транспортного засобу №50011337 (а.с.25-30). Умовами вказаного договору визначено, що на забезпечення виконання зобов'язань позичальник заставляє автомобіль з наступними характеристиками: автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов [NUMBER], рік випуску 2011, об'єм двигуна 1390, реєстраційний номер [NUMBER], червоного кольору. За домовленістю сторін заставна вартість заставленого автомобіля становить 240428,16 грн. Заставою за цим договором забезпечуються всі вимоги фінансової установи щодо виконання позичальником всіх його грошових зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 1.6. договору застави визначено, що наступні застави майна, яке є предметом застави за цим договором, передача його в оренду, найм, позику, лізинг, інше користування, тощо, дозволяється лише за попереднім письмовим дозволом заставодержателя. В таких договорах обов'язковому повинно бути зазначено, що вони втрачають чинність у разі переходу права власності на предмет застави до заставодержателя або, у разі звернення стягнення на предмет застави, з моменту вчинення виконавчого напису чи пред'явлення позову. Згідно з п.5.1 договору застави, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за цим договором та за кредитним договором, яке виникає у випадку не виконання (або часткового не виконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодавцем за кредитним договором та в інших випадках передбачених договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Право застави виникає з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення. На адресу [PERSON] 03.02.2014 року, 03.03.2014 року, 01.04.2014 року, 05.05.2014 року, 03.06.2014 року, 02.07.2014 року, 04.08.2014 року, 04.09.2014 року, 01.10.2014 року, надсилались рахунки - фактури для сплати кредитних коштів на загальну суму 54386,58 грн. (а.с.31-39). Також, йому 04.03.2014 року, 17.03.2014 року, 07.04.2014 року, 17.04.2014 року, 05.05.2014 року, 19.05.2014 року, 05.06.2014 року, 17.06.2014 року, 03.07.2014 року, 17.07.2014 року, 05.09.2014 року, 17.09.2014 року, 03.10.2014 року направлялись листи щодо сплати заборгованості (а.с.40-52). Крім того, 03.10.2014 року на адресу [PERSON] була надіслана вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що разом на поточну дату становило 359879,69 грн. (а.с.53). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до змісту ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором. За нормами ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість в сумі 373649,30, яка підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст.589, ч.1 та 2 ст.590, ч.1 ст.591 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань, забезпеченого заставою у разі передання заставодавцем предмета застави іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання згоди було необхідним. Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань забезпеченого заставою, якщо вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави. Згідно ч.1, 4 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Відповідно до ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно д ст. 17 ЗУ «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користуванні іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяжень, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Також передбачено обов'язок боржника негайно письмово повідомити обтяжувала про намір реалізації предмета застави. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет застави підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 553 ЦК Україна ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1 Умов поруки від 27.01.2012 року [PERSON] несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань [PERSON] на підставі або у зв'язку із договором. Відповідно до п.2 Умов поруки від 27.01.2012 року зобов'язання [PERSON] включають сплату, окрім іншого, лізингових платежів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Таким чином [PERSON] несе солідарну і повну відповідальність за зобов'язаннями [PERSON] згідно із положеннями Договору та приписами чинного законодавства. Згідно зі ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи долучено договір про надання юридичних послуг ТОВ «ЮФ «Вернер» №24/2010 від 15 жовтня 2010 року (а.с.97-102), додаткові угоди №62 від 07.11.2014 року (а.с.103-105), рахунок - фактура №304 від 10.11.2014 року (а.с.106), акт приймання передачі №325 від 10.11.2014 року (а.с.107), платіжними дорученнями № 50000695 від 18.11.2014 року (а.с.108). За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача понесених ним витрат на правову допомогу, підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, Законів України «Про заставу», «;Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 526, 530, 548, 549, 553, 554, 586, 589, 590, 591, 592, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved