Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, мотивуючи його тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Позивачка вказує, що спільне майно було розподілене між ними добровільно, однак щодо поділу автомобіля [NUMBER] сторони згоди не дійшли. Згідно висновку експерта орієнтовна ринкова вартсіть спірного актомобіля з урахування зносу становит ь 108 860 грн. Оскільки автомобілем користувався виключно відповідач і на даний час його відчужив без її відома і згоди, позивачка просила суд визнати вказаний автомобіль їхнім з відповідачем сіпльним майном подружжя та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля [NUMBER] в розмірі 54 430 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Зясувавши думку сторін по справі, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 вересня 2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року вказаний шлюб розірвано, що підтверджується відповідним рішенням суду. У 2015 році сторони, перебуваючи у шлюбі. набули у спільну власність автомобіль [NUMBER], кузов № ТМВРY16YX6B050718, 2005 року випуску, сірого кольору, який було зареєстровано на відповідача. На час розгляду справи в суді даний автомобіль відчужено відповідачем на користь третьої особи без відома і згоди позивачки. Судовим експертом [PERSON] визначено орієнтовну вартість спірного автомобіля на рівні 108860,00 грн. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь 54 430,00 грн як компенсацію вартості належної їй частки. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачем не оспорюється та обставина, що спірний автомобіль придбано у шлюбі, за спільні кошти та те, що він є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні відповідача. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що спірний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому 1/2 частину його вартості слід стягнути з відповідача на користь позивачки в порядку компенсації, оскільки автомобіль був відчужений відповдачем без відома і згоди позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved