Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її батьку [PERSON], який помер [INFO] року, належить право на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім.. М.Горького с.Бабичеве Троїцького району Луганської області. Вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті майна батька, спадщину у встановленому законом порядку прийняла, однак у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] вона не має можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку. У зв'язку з цим вона просить суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно на підставі рішення суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач Лантратівська сільська рада Троїцького району Луганської області свого представника до суду не направила, надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності її представника. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Згідно відповіді Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області від 14.03.2017 року №0207 [PERSON] на території Троїцького району Луганської області отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], площею 7,99 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано 02.04.1997 року за №362 по колишньому КСП ім..М.Горького Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.27). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.05.1998 року, [PERSON] помер [INFO] Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 14.12.1973 року, а також копії свідоцтва про укладення шлюбу від 27.11.1982 року, позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47047554 від 13.03.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, заведена Троїцькою державною нотаріальною конторою 26.05.1998 року (а.с.23-24). Згідно листа Троїцької державної нотаріальної контори від 15.03.2017 року надати спадкову справу після смерті [PERSON] немає можливості у зв'язку з тим, що заведена справа знаходиться в Луганському обласному державному архіві у м.Луганську, яке є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.22). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. За таких обставин, оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, відносини спадкування регулюються ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно ст..524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст..527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст..529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до п.2 ч.1 ст..549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивач як спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом строк звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], однак вона позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст.524, 527, 529, 549, 553, ЦК УРСР, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved