Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 серпня 1998 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Також зазначає, що згодом після реєстрації шлюбу сторони тимчасово проживали в Республіки Хорватія приблизно року, потім позивач повернулась сама на Україну, після чого зв`язок з чоловіком перервався. На протязі останніх більше 20 років сімейне життя між сторонами не ведеться, оскільки зв`язку з чоловіком який залишився в Республіці Хорватія не має, ці обставини призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року провадження у справі зупинено до виконання судового доручення компетентним судом Республіки Хорватія. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року провадження по справі поновлено, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, повідомлений про розгляд справи належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 серпня 1998 року. Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що шлюбні відносини припинені більше 20 років назад, спільних дітей сторони не мають і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved