Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що матері позивача [PERSON], на підставі права власності належить земельна ділянка площею 14,8571 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області. 13 червня 2010 року [PERSON] померла. На даний час єдиним спадкоємцем майна померлої матері позивача за законом є останній. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081869 втрачено. Вказане позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що дійсно матері позивача [PERSON] на підставі права власності належить земельна ділянка площею 14,8571 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425487500:07:004:0031). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯС № 947433. 13 червня 2010 року згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 251414 [PERSON] померла. На даний час єдиним спадкоємцем майна померлої за законом є позивач. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081869 втрачено. Таким чином, з оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлої своєї матері за законом першої черги, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved