Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Чкалова, б. № 102. Між [PERSON] в інтересах [PERSON], та відповідачкою [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачці вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. [PERSON] було передано відповідачці домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 20\~000 гривень. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачкою після набуття у власність спірного домоволодіння було укладено шлюб, у наслідок чого вона взяла прізвище свого чоловіка, а всі правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння складено на її дошлюбне прізвище. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно у вигляді вищезазначеного домоволодіння та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Представник позивача до суду не зявилася, просила справу розглянути без її участі та участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надала заяву. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Чкалова, б. № 102, який складається:А, а житловий будинок; Е, е літня кухня; Д гараж; Г сарай; Б навіс; ПГ погріб; 1-3, 5-7 огорожа; 4 - колодязь. Між [PERSON] в інтересах [PERSON], та відповідачкою [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачці вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. [PERSON] було передано відповідачці домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 20\~000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 04 листопада 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачкою після набуття у власність спірного домоволодіння було укладено шлюб, у наслідок чого вона взяла прізвище свого чоловіка, а всі правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння складено на її дошлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, представник позивача від імені останнього домовилася з відповідачкою щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачці вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач через свого представника звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, набуваючи право власності на вказане домоволодіння, позивач також набуває право власності на відповідну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку), що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Чкалова, 102 (кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:03:001:0314), а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Чкалова, 102 (кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:03:001:0315). На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved