Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач проживали у щлюбі, під час якого [INFO] в них народилась донька [PERSON], батьком якої є [PERSON] Однак, у 2006 році рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачем і перебуває на її повному утриманні, відповідач упродовж останніх 12 років вихованням, здоров'ям дитини не цікавився, матеріальної допомоги не надавав, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківський прав щодо [PERSON] Позивач та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволені позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тульчиснької РДА не заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до висновку районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи, і відомостей про причину своєї неявки до суду не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2012, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.05.2012, змінено прізвище [PERSON], [INFO], на [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки виданої Кирнасівською селищною радою Тульчинського району Вінницької області 12.06.2017 вих. № 1308, [PERSON], проживає біля матері [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, батько [PERSON] з сім'єю не проживає з 2006 року доньку не утримує і вихованням не займається (а.с. 12). За інформацією директора гімназії № 191 ім. П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва, [PERSON] закінчила 7-В клас, переведена до 8-В касу, батько навчанням доньки не цікавиться, на батьківських зборах не був присутній, вихованням доньки не займається (а.с. 13-14). Відповідно до довідки завідувача комунальної установи Кирнасівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги від 12.06.2017, батько здоров'ям дитини [PERSON] не цікавиться, медичного закладу не відвідував, станом здоров'я опікується мати (а.с.18). У відповідності до висновку районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 27.06.2017 № 01.40/1293, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с16-17). Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами. Враховуючи наведені обставини судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Більше того, усі обставини свідчать про те, що він продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям доньки, не бере участі у вихованні, не забезпечує матеріально. Крім того, судом з'ясовано, що [PERSON] родинних стосунків з дитиною не підтримує. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору - 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved