Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вироком Шепетівського міськрайонного суду від 14.01.2016 року [PERSON] засуджений за ч.2 ст. 125 КК України за те, що 31.10.2015 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись поблизу приміщення кафе бару «Чайна», що по вул. Леніна в с. Плесна Шепетівського району Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс [PERSON] декілька ударів рукою в голову, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, які такі, що спричинили короткочасний розлад здоровя. В звязку з спричиненими [PERSON] тілесними ушкодженнями потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Шепетівської центральної районної лікарні. Медичним закладом на його лікування витрачено 1409,08 грн., які просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник особи в інтересах якої заявлено позов, вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача понесені медичним закладом на лікування потерпілого від злочину витрати в сумі 1409,08грн. Представники третіх осіб: Шепетівської районної ради та Шепетівської центральної районної лікарні в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов прокурора підтримують. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з?явився, причини неявки суду не повідомив. В звязку з неявкою відповідача, згодою позивача та представника особи в інтересах якої заявлено позов на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення прокурора, представника особи в інтересах якої заявлено позов, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України\~ вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України\~ особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.01.2016року, який набрав законної сили 16.02.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. В результаті скоєних [PERSON] злочинних дій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідно до розрахунків Шепетівської центральної районної лікарні вбачається, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 31.10.2015 року по 04.11.2015 року, тобто 4 ліжко дні і лікарня понесла затрати на його лікування на загальну суму 1409,08 грн., в тому числі на медикаменти витрачено 46,32 грн. Враховуючи те, що Шепетівська центральна районна лікарня є лікувально-профілактичним закладом, заснованим на спільній власності територіальної громади Шепетівського району, кошти на відшкодування витрат на лікування відповідно до п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, повинні зараховуватись до районного бюджету. Враховуючи відсутність обставин, що виключають обов'язок відповідача відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я, які передбачені ч.1 ст. 1206 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позову в заявленому розмірі, оскільки вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved