Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту. Заява мотивована тим, що заявник є дочкою [PERSON], померлої [INFO], за життя мати вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON], померлим [INFO], а в подальшому 25.01.1999 мати зареєструвала шлюб з останнім та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Після реєстрації шлюбу заявник, [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, за адресою: [ADDRESS] В подальшому після смерті [PERSON], відкрилася спадщина спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги у померлого відсутні, будучи спадкоємцем четвертої черги [PERSON] не може реалізувати свої спадкові права, оскільки зареєстрована за іншою адресою, в той час, як з 25.01.1999 фактично проживала з вітчимом і матір'ю, за адресою: [ADDRESS] У зв'язку з цим, задля забезпечення належного оформлення спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася з даною заявою до суду і просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] у період з 25.01.1999 по [INFO], за адресою: [ADDRESS] Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Тульчинської об'єднаної територіальної громади у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло письмове повідомлення у якому зазначено, що громада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] і просить розглянути справу за відсутності її представника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] був вітчимом заявника та вони спільно проживали приблизно 13 років, за адресою: [ADDRESS] аналогічні покази суду надав свідок [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого виконавчим комітетом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON], помер [INFO] (а.с. 5). У відповідності до довідки за № 397 від 29.06.2017, виданої Суворовською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті. Зазначений факт підтверджується спільним проживання з спадкодавцем, за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки № 412 від 05.07.2017, виданої Тульчинською міською радою Вінницької області, [PERSON] провела похорони [PERSON] та на протязі останніх 5 років проживала з ним і вела спільне господарство (а.с. 11). Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved