Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить (із уточненням позовних вимог) визнати недійсним: ●Державний акт серії ЯЕ № 030917 від 12.08.2008 року, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 1,0369 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради; ●Державний акт серії ЯЕ № 030915 від 14.08.2008 року, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 1,0369 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Також визнати в порядку спадкування за нею, як за спадкоємцем майна померлої [PERSON], право власності на ці ж земельні ділянки № 271 та № 272 що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (право на земельну частку (пай)). Проте зареєструвати право власності на вищевказані земельні ділянки немає змоги, оскільки Віньковецькою РДА були видані державні акти на право власності на земельні ділянки після смерті спадкодавиці. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі - надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 05 листопада 2007 року (свідоцтво про смерть 1-БВ № 076646 від 07.11.2007 р.) актовий запис № 33. Вона була власником земельної ділянки площею 1,0369 га., розташованої на території [PERSON] сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються державним актом серії ЯЕ № 030915 виданим на імя [PERSON] [PERSON] 14.08.2008 року Віньковецькою районною державною адміністрацією . Також існує державний акт серії ЯЕ № 030917 виданим на імя [PERSON] [PERSON] 12.08.2008 року Віньковецькою районною державною адміністрацією. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] ( а.с.102). та на частину спадкового майна оформила свої спадкові права (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2008 року (а.с.114). Але державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори постановою № 35/02-31 від 22.01.2015 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва на право власності за заповітом через те, що правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки видані після смерті спадкодавця. Нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку у звязку з тим, що правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Як\~вбачається з розяснень постанови Пленуму Верховного Cуду України від 16.04.2004 року за № 7 (з відповідними змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства», при розгляді цивільних справ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). З аналізу наведених правових норм Державний акт серії ЯЕ № 030917 від 12.08.2008 року на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 1,0369 га та Державний акт серії ЯЕ № 030915 від 14.08.2008 року на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 1,0369 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, видані на імя [PERSON] та на імя [PERSON] слід визнати недійсними, як такі, що видані після смерті [PERSON] [PERSON] За [PERSON] слід визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем нерухомого майна за заповітом. Хоча державний акт на імя [PERSON] [PERSON] виданий помилково, але суд не має підстав не визнати право на спірну земельну ділянку згідно цього акту за спадкоємцем [PERSON], оскільки з цих підстав ні відпоівдач ні третя особа не оспорює право спадкодавця на цю земельну ділянку, а її право вже закруплено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом виданим 20 травня 2008 року державним нотаріусом. В ньому зазначено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], яка перебуває у власності КСП «Прапор жовтня» згідно земельного сертифіката. Власник КСП «Прапор жовтня» не оспорив право спадкодавця і спадкоємця, не оспорюють його і відповідачі, а суд згідно ч. 2 ст.11 ЦПК України обмежений ініціативою, оскільки відповідач як особа, що бере участь у справі розпоряджається правами щодо предмета спору на власний розсуд, а в законі відсутня пряма вказівка, щодо розміру виділення паю бувшому члену КСП

Outcome: approved