Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом\~до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої Паланською сільською радою, с.Кочубіївка (ОТГ) від 17 грудня 2018 року № 582 за вказаною адресою зареєстровані громадяни: вона, її дочка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які не є її родичами. Однак, [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Місце проживання відповідачів невідомо. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення. Тому вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. На цих підставах просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] ; паспортні дані: невідомо; реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомо; місце реєстрації проживання: [ADDRESS] ; місце проживання: невідомо; електронна адреса та телефон: невідомо; таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] ; визнати [PERSON] , [INFO] ; паспортні дані: невідомо; реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомо; місце реєстрації проживання: [ADDRESS] ; місце проживання невідоме; електронна адреса та телефон: невідомо; таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] ; судові витрати по справі стягнути з відповідачів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів. Не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання, призначене на 03.09.2019 року не з`явились, про день та час судового розгляду були повідомлені належним чином за їх зареєстрованим місцем проживання. Згідно відміток на поштових відправленнях адресати за адресою реєстрації не проживають, тому згідно ст.128 ЦПК України відповідачі вважаються такими, що належним чином отримали судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідачі суду не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подали. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України. У вступному слові позивач [PERSON] зазначила, що у червні 2016 року вони з чоловіком придбали квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу оформлено лише на позивача. У липні 2016 року позивач за вказаною адресою зареєструвала своє місце проживання. На час придбання квартири їй не було відомо про те, що у квартирі зареєстровані інші особи. Продавець потім пояснив, що він ще в 2000-х роках говорив особам, до яких на даний час заявлено позов, щоб вони знялись з реєстрації, проте вони цього не зробили. Позивач намагалась знайти відповідачів власними силами та вирішити з ними питання про зняття їх з реєстрації. Проте це їй не вдалось. Відповідачів вона особисто не знає і ніколи їх не бачила, у тому числі з того часу, як стала проживати у 2016 році у придбаній нею квартирі. Вважає, що вона як власник житла має право ставити питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування її квартирою, так як ці люди не є власниками майна, не є її родичами, і вона їх взагалі не знає. Просила суд її позов задовольнити. Судові витрати, які вона понесла при зверненні до суду, просила покласти на неї. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується: Договором купівлі-продажу квартири від 01 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. та зареєстрованим в реєстрі за № 1625; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 60656793 від 04.06.2016 року та технічним паспортом на вказану квартиру. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 582 від 17.12.2018 року, виданою Паланською сільською радою Уманського району Черкаської області, та відповіддю Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 9 від 23.01.2019 року, наданою на запит суду. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають за місцем реєстрації в [ADDRESS] , з 2007 року, що підтверджується: актом обстеження реєстрації і проживання № 245 від 18.12.2018 року; відповіддю Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 9 від 23.01.2019 року, наданою на запит суду. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК УКраїни). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але не проживають за цією адресою з 2007 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи позицію позивача, суд не стягує на її користь з відповідачів понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,\~

Outcome: approved