Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, в сумі 3\~631 грн. 63 коп., понесених комунальним закладом «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об'єднання» на лікування потерпілого [PERSON] від злочину вчиненого відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Старовижівського районного суду від 30 березня 2016 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за частиною 2 статті 125 КК України закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. З матеріалів кримінального провадження та ухвали суду встановлено, що потерпілий [PERSON], у зв'язку з короткочасним розладом здоров'я, перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ Ковельського МТМО з 21 грудня 2015 року по року по 05 січня 2016 року з понесеними витратами ЦРЛ у розмірі 3 631 грн. 63 коп., які добровільно [PERSON] не відшкодовані. Оскільки Ковельське МТМО є бюджетною установою, неправомірними діями [PERSON] заподіяно шкоду державі, а тому захисту підлягають інтереси останньої в особі Фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради. У звязку з тим, що Ковельська міська рада заходів щодо стягнення вказаної суми шкоди не вживала, із відповідним позовом до суду не зверталась, що свідчить про її бездіяльність, вказані обставини дають прокурору підстави для звернення з таким позовом. В судовому засіданні прокурор Горбунов І.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просив стягнути з відповідача 3 631 грн. 63 коп. на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради витрат, понесених на лікування потерпілого від злочину. Представник Фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради в судове засідання не зявився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував щодо його задоволення, посилаючись на скрутне матеріальне становище просив розстрочити сплату суми завданих витрат. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що ухвалою Старовижівського районного суду від 30 березня 2016 року, яка набрала законної сили, кримінальне провадження відносно [PERSON] за частиною 2 статті 125 КК України закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно із\~частинами 3, 4\~статті 61 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній, кримінальній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що внаслідок заподіяння під час вчинення злочину [PERSON] потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень, останній перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ Ковельського МТМО в період з 21 грудня 2015 року по року по 05 січня 2016 року. Відповідно до наданої відповіді Ковельського МТМО на запит Ковельської місцевої прокуратури № 793/13-2.16 від 25 лютого 2016 року та довідки про вартість лікування № 09/2016 від 25 лютого 2016 року витрати на лікування потерпілого від злочину за 15 ліжко-днів становлять 3 631 грн. 63 коп. Згідно зі статтею 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету . Відповідно до пункту 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи вищевикладене, зазначені витрати, понесені Ковельским МТМО на лікування потерпілого від злочину, підлягають відшкодуванню в повному обсязі, оскільки підтверджені відповідними доказами та добровільно на момент проведення судового засідання не відшкодовані. Оскільки Ковельське МТМО відноситься до комунальної форми власності, фінансується з бюджету, кошти за лікування підлягають стягненню в користь держави. Відповідно до\~ст. 217 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У судовому засіданні відповідач подав клопотання про розстрочення виконання рішення суду, оскільки на даний час ніде не працює, оскільки робота кочегара є сезонною; має на утриманні двох дітей студентів; інших доходів, не отримує. Враховуючи суму, що підлягає стягненню, матеріальний стан відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення строком на чотири місяці зі сплатою рівними частинами щомісячно.\~\~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 \~Закону України «Про судовий збір» визначено, що \~ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1600 гривень. Суд встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved