Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушко І.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету в інтересах комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» 9395,40 грн. у відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 29.01.2019 року встановлено, що 06 жовтня 2017 року близько 05-30 год. [PERSON] , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz E-430», державний номерний знак [NUMBER] , з пасажирами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вул.Шевченка м.Ніжина Чернігівської області в напрямку залізничного вокзалу поблизу будинку №73 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306, а саме: перевищив дозволену на рівні 60 км/год. швидкість в населеному пункті, виїхав за межі проїзної частини та тротуар-елемент дороги, призначений для руху пішоходів, де допустив зіткнення з опорою повітряної лінії електропередач, парканом та кутом будинку №75, у результаті чого пасажир [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків експерта в обох випадках відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Даною ухвалою суду, яка набрала законної сили, [PERSON] на підставі ст.46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у справі закрито. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» в реанімаційному відділенні із 06.10.2017 по 30.10.2017, а потерпіла [PERSON] - з 06.10.2017 по 24.10.2017. Згідно довідки КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» на лікування потерпілих витрачено кошти у сумі 9395,40 грн., які не відшкодовані і підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву відповідно до ст. 278 ч.1 ЦПК України. Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В установлений судом п*ятнадцятиденний строк відповідач не подав заяву із запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов, що згідно ч.2 ст.191 ЦПК України є підставою для вирішення спору за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що відповідач не подав відзив, суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК розглянув справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2019, яка набрала законної сили, [PERSON] на підставі ст.46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у справі закрито. Вказаною ухвалою встановлено, що 06 жовтня 2017 року близько 05-30 год. [PERSON] , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz E-430», державний номерний знак [NUMBER] , з пасажирами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на вул.Шевченка м.Ніжина Чернігівської області в напрямку залізничного вокзалу поблизу будинку №73, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306, а саме: перевищив дозволену на рівні 60 км/год. швидкість в населеному пункті, виїхав за межі проїзної частини та тротуар-елемент дороги, призначений для руху пішоходів, де допустив зіткнення з опорою повітряної лінії електропередач, парканом та кутом будинку №75, у результаті чого пасажир [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків експерта в обох випадках відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров*я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжкодня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров*я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров*я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З довідок комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» № 10 та №11 вбачається, що загальна вартість витрат на лікування [PERSON] , який знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені з 06.10.2017 по 30.10.2017, складає 5368,80 грн. та на стаціонарне лікування [PERSON] в травматологічному відділені з 06.10.2017 по 24.10.2017 - 4026,60 грн. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved