Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до [PERSON] про відшкодування витрат. Мотивований позов тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року кримінальне провадження у справі №127/534/15-к року за обвинуваченням [PERSON] за ст. 125 ч. 2 КК України було закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України у звязку з примиренням з потерпілими. Як було встановлено судом 01.03.2014 року приблизно о 01.05 год. по спецлінії «103» надійшов виклик про те, що поблизу нічного клубу «Метро», що в м. Вінниці, площа Гагаріна, 2, невідомому чоловікові спричинили тілесні ушкодження. На вказаний виклик виїхала бригада швидкої медичної допомоги № 7 у складі фельдшера [PERSON], лікаря [PERSON] та водія [PERSON] Біля «Метро» до медичного салону автомобіля швидкої медичної допомоги марки ГАЗ-2705 держномер АВ6076АК, був поміщений громадянин, що перебував у стані алкогольного спяніння та знаходився без свідомості, як згодом зясувалось, ним виявився [PERSON] Коли останнього транспортували у автомобілі швидкої медичної допомоги в напрямку вул. Київської, біля тролейбусної зупинки «В.Чорновола» він отямився, почав поводити себе агресивно, на зауваження фельдшера [PERSON] не реагував та умисно наніс останній удар рукою в плече. Внаслідок отриманого удару [PERSON], не втримавши рівновагу власного тіла, впала та вдарилась об стіл медичного салону даного автомобіля. Почувши шум в салоні автомобіля, водій [PERSON] зупинився, а лікар [PERSON], який сидів на передньому сидінні та через вікно всередині салону бачив, що [PERSON] наніс [PERSON] тілесне ушкодження, вийшов з передньої правої двері автомобіля і, маючи на меті припинити злочинні дії [PERSON], відкрив двері до медичного салону автомобіля. В цей час [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, маючи на меті продовжити вчиняти протиправні дії, умисно охопив [PERSON] рукою за шию та почав її здавлювати, спричинивши останньому тілесні ушкодження. В подальшому протиправні дії [PERSON] були припинені спільними діями працівників бригади швидкої медичної допомоги. Згідно висновку експерта № 1823 від 25.11.2014 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою плечового суглобу, часткове пошкодження звязок. Дані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Згідно висновку експерта № 1827 від 25.11.2014 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження звязкового апарату шийного відділу хребта, ротаційний підвивих першого шийного хребця. Дані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Потерпілі [PERSON] та [PERSON] звернулись за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги і перебували на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 04.03.2014 року по 18.03.2014 року та з 06.05.2014 року по 20.05.2014 року відповідно. Згідно довідок Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 року вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 202,66 грн. В медичній установі потерпіла [PERSON] та потерпілий [PERSON] перебували 14 днів, вартість перебування потерпілих у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала 2837,24 грн. на кожного, що в сукупності становить 5674,48 грн. Витрати відповідач не відшкодував, що спонукало його звернутись із даним позовом до суду. Просив стягнути з [PERSON] на користь Вінницької міської ради в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 5674,48 грн. та судовий збір. В судовому засіданні прокурор Черниш Г.М. позов підтримала в повному обсязі і просила його задоволити. Пояснила, що оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито за нереабілітуючими обставинами, прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник Вінницької міської ради [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити, надала письмові пояснення. В судове засідання представник Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги Департаменту охорони здоровя Вінницької міської ради не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задоволити позов прокурора. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованими листами, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав. Відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року кримінальне провадження у справі № 127/534/15-к по обвинуваченню [PERSON] за ст. 125 ч. 2 КК України було закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України у звязку з примиренням з потерпілими. Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2014 року приблизно о 01.05 год. по спецлінії «103» надійшов виклик про те, що поблизу нічного клубу «Метро», що в м. Вінниці, площа Гагаріна, 2, невідомому чоловікові спричинили тілесні ушкодження. На вказаний виклик виїхала бригада швидкої медичної допомоги № 7 у складі фельдшера [PERSON], лікаря [PERSON] та водія [PERSON] Біля «Метро» до медичного салону автомобіля швидкої медичної допомоги марки ГАЗ-2705 держномер АВ6076АК, був поміщений громадянин, що перебував у стані алкогольного спяніння та знаходився без свідомості, як згодом зясувалось, ним виявився [PERSON] Коли останнього транспортували у автомобілі швидкої медичної допомоги в напрямку вул. Київської, біля тролейбусної зупинки «В.Чорновола» він отямився, почав поводити себе агресивно, на зауваження фельдшера [PERSON] не реагував та умисно наніс останній удар рукою в плече. Внаслідок отриманого удару [PERSON], не втримавши рівновагу власного тіла, впала та вдарилась об стіл медичного салону даного автомобіля. Почувши шум в салоні автомобіля, водій [PERSON] зупинився, а лікар [PERSON], який сидів на передньому сидінні та через вікно всередині салону бачив, що [PERSON] наніс [PERSON] тілесне ушкодження, вийшов з передньої правої двері автомобіля і, маючи на меті припинити злочинні дії [PERSON], відкрив двері до медичного салону автомобіля. В цей час [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, маючи на меті продовжити вчиняти протиправні дії, умисно охопив [PERSON] рукою за шию та почав її здавлювати, спричинивши останньому тілесні ушкодження. В подальшому протиправні дії [PERSON] були припинені спільними діями працівників бригади швидкої медичної допомоги (а.с. 11-12). Згідно висновку експерта № 1823 від 25.11.2014 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою плечового суглобу, часткове пошкодження звязок. Дані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Згідно висновку експерта № 1827 від 25.11.2014 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження звязкового апарату шийного відділу хребта, ротаційний підвивих першого шийного хребця. Дані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. [PERSON] та [PERSON] звернулись за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги і перебували на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 04.03.2014 року по 18.03.2014 року та з 06.05.2014 року по 20.05.2014 року відповідно. Лікування потерпілих спричинене саме в зв`язку з завданням 01.03.2014 року тілесних ушкоджень. Про дані обставини зазначено у висновках експертиз № 1827, № 1823 від 25.11.2014 року, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно довідок Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 року (а.с. 9, 10) вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 202,66 грн. В медичній установі потерпілі [PERSON] та [PERSON] перебували по 14 ліжко-днів, тому вартість перебування потерпілих у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала по 2837,24 грн. на кожного, що загалом становить 5674,48 грн. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 року, із змінами від 19.09.2012 року. Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що між діями [PERSON] та перебуванням потерпілих на лікуванні існує причинний звязок. В заявах потерпілих на закриття кримінального провадження також зазначено, що вони претензій до обвинуваченого не мають, оскільки він добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду, завдану протиправними діями. Також суд приймає до уваги, що кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] було закрите відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення. До нереабілітуючих підстав (тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п.п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілих, яке потерпілим було надано внаслідок завдання тілесних ушкоджень результаті протиправних дій [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved