Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги обгрунтовуються тим, що 04.09.2008р. [PERSON] отримав тяжку травму: кататравма, важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку. Внаслідок перенесеної травми [PERSON] потребує постійного лікування, страждає на часті судомні напади, втрату пам'яті, головні болі, головокружіння, запаморочення. Він не спроможний сам себе обслуговувати, потребує стороннього догляду та внаслідок хвороби не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 04.08.2016р. [PERSON] встановлено І «Б» групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням центральної нервової системи та психіки. Покликається заявник, що визнання особи недієздатною необхідне для встановлення опіки і [PERSON] просить призначити її опікуном. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заяву про визнання недієздатним її сина [PERSON] та призначення заявника опікуном над ним. Із пояснень заявника слідує, що її син [PERSON] отримав травму голови внаслідок падіння із вікна другого поверху, а потім також травмувався внаслідок дорожньо-транспортної події. У [PERSON] має місце неадекватна поведінка, він може і не впізнавати заявника, не розуміє нічого, що відбувається навколо. Адекватно реальності не усвідомлює, а має тільки елементарне розуміння. Юридично значимих дій вчиняти самостійно не може. Представник органу опіки та піклування Хоміцька М.В. не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та вважає можливим призначити заявника опікуном над сином. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, дослідивши і оцінивши інші докази, що є у справі, приходить до висновку про задоволення заяви. Із поданої до суду копії виписного епікризу №1338 ДЗ СМСЧ-3 МОЗ України вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні із 03.03.2016р. до 06.03.2016р., заключний діагноз: посттравматичне артеріо-синусове сполучення ділянки лівого сигмовидного синуса. Залишкові явища перенесеної ЧМТ, перелому склепіння черепа з переходом на основу, отоліквореї зліва, забою головного мозку (2008р.) у вигляді дуральної артеріо-венозної мальформації ділянки сигмовидного синуса зліва, розсіяної неврологічної симптоматики, вегето-судинної дисфункції, стійким цефалічним, помірно вираженим астено-невротичним синдромами. Симптоматична епілепсія. Екзофтальм зліва. Повна глухота зліва. Стан після нападу судом від 03.03.2016р. Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 118-1/17 від 11.05.2017р. [PERSON] виявляє ознаки вираженого психоорганічного синдрому внаслідок перенесеної важкої ЧМТ (F07/9 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Ступінь вираженості психічних порушень позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначений висновок експертом доповнений 15.08.2017р. тим, що [PERSON] в 2008р. переніс важку ЧМТ і основним його захворюванням є наслідки ЧМТ, що є неврологічною патологією. Але дане захворювання у [PERSON] супроводжується психічними порушенням, а саме - вираженим психоорганічним синдромом, ступінь вираженості якого позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи характер та природу даного розладу, можна стверджувати, що він має хронічний необоротний перебіг з негативною (прогредієнтною) динамікою - тобто для нього не властиве покращення стану, а можливе лише погіршення. Саме тому експерти не можуть назвати такий розлад стійким. Суд, оцінюючи викладений висновок експерта, вважає його достатнім для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки у висновку експерта констатовано наявність у [PERSON] хронічного психічного розладу, для якого не властиве покращення стану, а можливе лише погіршення, і внаслідок такого психічного розладу він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі ст.241 ЦПК України одночасно необхідно вирішити питання про встановлення над [PERSON] опіки і призначення опікуна. Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із поданням від 26.01.2017р. орган опіки та піклування пропонує призначити над [PERSON] опікуном його матір [PERSON] Суд встановив, що відсутні обставини, які відповідно до ст. 64 ЦК, перешкоджали б призначенню [PERSON] опікуном і її особа відповідає вимогам норми ст.63 ЦК щодо опікуна. Вона виявляє бажання здійснювати опіку над [PERSON]

Outcome: approved