Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту. Заява мотивована тим, що заявник народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] і [PERSON]. У зв'язку з реєстрацією шлюбів заявник неодноразово змінювала прізвище та на даний момент її прізвище «[PERSON]». Мати [PERSON] - [PERSON], померла [INFO], до народження дочки вона зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Однак, шлюбні відносини між ними не склалися і мати заявника вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] без реєстрації шлюбу. В подальшому під час видачі національних паспортів громадян України у паспорті матері допущено описку, зокрема замість прізвища «[PERSON]» у паспорті зазначили «Малиш», на зазначену помилку мати не звернула увагу, а тому надалі жила під прізвищем «Малиш». Заявник бажає реалізувати свої спадкові права, однак невзмозі це зробити через відсутність належного підтвердження факту родинних відносин між нею і матір'ю. У судове засідання заявник і її представник не з'явилися, однак останній надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, однак сільська рада подала письмову заяву про розгляд справи без участі її представника, а також вказала, що проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно паспорта серії [NUMBER] від 23.07.1999, виданого Фрунзівським РВ УМВС в Одеській області, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.04.1978, матір [PERSON] записано як [PERSON] (а.с. 7). У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00018254657 від 22.06.2017, дошлюбне прізвище заявника «[PERSON]», яке остання 06.01.1986, після реєстрації шлюбу змінила на «[PERSON]» (а.с. 6), а в подальшому після нової реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище на поточне «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2009, виданим Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.1996, виданого Білоусівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON], померла [INFO] (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00018254723 від 22.06.2017, [PERSON], 25.09.1958 уклала шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 13). У відповідності до довідки № 214 від 23.05.2017, виданої Білоусівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] є дочкою і спадкоємицею [PERSON], померлої [INFO] (а.с. 8). Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved