Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення матеріального та морального збитку, яка обґрунтована тим, що Наказом № 547 від 27.11.2019 року позивача було відсторонено від роботи оператора котельні з 28.11.2019 року на підставі службових записок начальника котельні [PERSON] від 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року про порушення ним інструкції робітника та інструкції з охорони праці, що нібито тягло за собою створення аварійних ситуацій. Також в Наказі зазначено про позачергову перевірку постійно діючого комісією знань позивача з питань охорони праці. Службові записки та Наказ позивачу вручили 27.11.2019 року. Пояснювальних записок з приводу аварійних ситуацій від позивача взято не було. При врученні Наказу начальник котельні [PERSON] порадив позивачу перейти в другий цех слюсарем, оскільки до цього він десять місяців працював замість посади оператора котельні, на яку був прийнятий, працював слюсарем-ремонтником за дорученням свого безпосереднього керівника [PERSON] , та лише кілька робочих днів у місяць підміняв інших операторів котельні в дні їх відпусток та відгулів, а також начальника котельні [PERSON] на час його відпустки. На посаду оператора котельні позивача було прийнято 23.01.2019 року за умови, що він буде навчатися за даною спеціальністю, що саме він і зробив, а саме здав екзамени та в травні 2019 року отримав посвідчення оператора котельні третього розряду. Проте, за отриманою спеціальністю начальник котельні [PERSON] позивача до роботи не допускав, пояснюючи тим, що він буде працювати слюсарем до того часу, поки хтось із працівників не захворіє або не піде у відпустку. Після відмови позивача перейти працювати в другий цех слюсарем начальник котельні [PERSON] повідомив, що на місце [PERSON] вже прийнято нового оператора, яким є рідний брат одного з операторів котельні, та порадив йому написати заяву про звільнення. Позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням від 29.11.2019 року та вказав причини звільнення, а саме не підписаний трудовий договір, десять місяців позивач працював не за спеціальністю та Наказ № 547. Позивач зазначає, що Наказ про його звільнення не містив номеру, підпису директора, дати та причин звільнення, мав неповне формулювання відповідно до його заяви. Після відмови позивача підписати даний Наказ на нього почався тиск та погрози. [PERSON] просив надати йому іншу роботу або інструкцію та літературу для підготовки до іспиту, на що отримував відмови. В подальшому позивач самостійно почав готуватися до іспиту в кімнаті прийому їжі та під час підготовки його документи зникли, з приводу чого прибула служба безпеки підприємства. Позивача примушували писати пояснювальну та заяву про звільнення. У зв`язку із виниклою ситуацією у позивача піднявся тиск, він почав втрачати пам`ять та свідомість. На прохання [PERSON] викликати швидку допомогу керівництво не реагувало та відвезли його до відділення кардіології до Центральної лікарні м. Слов`янська. В той же день за направленням сімейного лікаря позивач опинився у неврологічному відділенні міської лікарні, де його поклали до стаціонару. Позивач пробув на лікарняному з 04.12.2019 року по 24.01.2020 року з діагнозом інсульт. 27.01.2020 року позивач вийшов з лікарняного до праці оператором в котельні, але начальник котельні повідомив, що заява про звільнення ним вже підписана та на місце позивача прийнято іншу людину та роботу йому надасть лише директор підприємства, проте директор був відсутній. Позивачу за розпорядженням директора підприємства виділили кімнату прийому їжі для охорони, заборонили пропускати його на територію підприємства та повідомили про проходження професійного огляду у лікарні. При проходженні вдруге професійного огляду в січні 2020 року лікар-терапевт повідомив позивача, що після інсульту він не має можливості працювати оператором котельні. Таким чином, позивач професійний огляд не пройшов. Впродовж трьох тижнів позивач продовжував ходити на підприємство, проте далі прохідної його не пускали. 26.02.2020 року позивачу вручили наказ про звільнення за станом здоров`я та повідомили, що інших робочих місць згідно стану його здоров`я немає. Свідоцтво про проходження навчання і присвоєння кваліфікації оператора котельні позивачу не повернули. Позивач зазначає, що він не вчинив на підприємстві жодної аварії, не завдав збитку, виконував роботу не з фаху, працював сумлінно, прогулів за ним не рахувалося, працював понаднормово, конфліктів не вчиняв. На підставі викладеного позивач просить суд скасувати Наказ № 547 про відсторонення від роботи, як не відповідний вимогам закону; стягнути з відповідача моральний та матеріальний збиток у розмірі 190 000 гривень, а також понесені витрати на лікування. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково вказав, що у службових записках, які були складені відносно нього від 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року, зазначено неправдиві відомості щодо його роботи. Пояснив, що одинадцять років він працював начальником зміни та до своїх обов`язків завжди ставився відповідально. За обставинами, що відбувалися 02.09.2019 року пояснив, що він заступив на роботу у нічну зміну. Котел вже знаходився у робочому стані. Він продув котел, тобто відкривав вентилі кожний по одній хвилині. Щодо обставин, що відбувалися 08.10.2019 року вказав, що він працював у першу зміну. Він провентилював котел, але не ввімкнув тумблер для подачі іскри, після чого його одразу відсторонили від котла та доручили іншому оператору розпалювати котел. За обставинами, що відбувалися 27.11.2019 року пояснив, що працював у першу зміну. Котел він не розпалював, працював слюсарем. Йому повідомили, що на його місце вже знайшли іншу людину та вручили наказ про відсторонення, пропонували працювати в іншому цеху. Після чого він продовжував працювати до кінця робочого дня. 28.11.2019 року він вийшов на роботу та працював весь робочий день. 29.11.2019 року [PERSON] написав заяву про звільнення за власним бажанням. 30.11.2019 року він вийшов на роботу, його ознайомили із наказом про звільнення, від отримання якого він відмовився. Вважає, що щодо нього навмисно складені службові записки та позбавлено його роботи. Через отриманий стрес стан здоров`я позивача дуже погіршився, він дуже погано себе почував та потрапив до лікарні. Вважає, що жодних порушень та створення аварійних ситуацій з його боку не було. Понесену шкоду оцінює у 190 000 гривень. Перешкод для звернення до суду з позовною заявою у нього не було, причин пропуску строку звернення з позовом до суду не вказав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала відзив на позовну заяву. Вказала, що позивач пропустив тримісячний строк для звернення до суду із даним позовом, оскільки позивач зазначає, що із наказом № 547 від 27.11.2019 року він був ознайомлений та отримав його копію 27.11.2019 року. Тобто, відліком терміну для звернення до суду із даним позовом є 27.11.2019 року. Термін для звернення до суду у позивача спливав 27.02.2020 року та ця дата не була вихідним або неробочим днем. Проте, позивач звернувся до суду із даним позовом 03.03.2020 року. Клопотання про поновлення даного строку позивачем заявлено не було. Вказує, що з цих причин позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. Також вказала, що Постановою Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 року (п.1) карантин на усій території України встановлений з 12.03.2020 року, таким чином, дія глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України на вимоги позивача не розповсюджуються. Додатково вказала, що позивачу було запропоновано, перебуваючи на робочому місці, готуватися до позачергової перевірки його знань, на що позивач влаштовував сварки та скандали. Вважає, що захворювання «інсульт», який було діагностовано позивачу, не пов`язане із ситуацією, що сталася із ним на робочому місці у зв`язку із чим відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, позивач не зазначив підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно відзиву на позовну заяву зазначає, що позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені також з інших підстав. Згідно наказу (розпорядження) № 3 від 22.01.2019 року позивач був прийнятий на посаду оператора котельні (подмінного), тобто позивач виконував роботу оператора котельні під час відсутності постійних працівників котельні, на час їх відпустки, лікарняних та з інших поважних причин. На час виконання позивачем роботи оператора котельні видавалося окреме розпорядження, із зазначенням прізвища працівника, якого позивач заміняє. Твердження позивача про те, що трудовий договір з ним не було укладено, не може прийматися до уваги, оскільки статтею 24 КЗпП України не передбачена обов`язковість укладання трудового договору в усіх випадках. Даною статтею передбачено, що складання трудового договору може бути оформлено наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу. Перед призначенням позивача на цю посаду він пройшов відповідне навчання, медичний огляд, за наслідками навчання та медичного огляду був визнаний придатним для виконання роботи оператора котельні підмінного. Позивач також був ознайомлений з Інструкціями по охороні праці для оператора котельні, по експлуатації парового котла ДЕ-25/14ГМ при роботі на газовому паливі та з посадовою Інструкцією оператора котельні. Однак незважаючи на пройдене навчання, ознайомлення з Інструкціями, 02.09.2019 року позивач допустив порушення інструкції по експлуатації парового котла ДН-25/14ГМ при роботі на газовому наливі, яке пов`язане з розпалюванням котла, про що керівником котельні [PERSON] було написано службову записку, а позивачу було запропоновано надати пояснення з цього приводу у письмовому вигляді. Позивач від надання письмових пояснень відмовився, мотивуючи це тим, що він Інструкцію по експлуатації котла не порушував. При початку експлуатації котла 08.10.2019 року позивачем було допущене аналогічне порушення, котел № 2, який повинен був запускати позивач, був запущений іншим оператором, який виконав свою роботу та роботу позивача. Про допущене позивачем порушення керівником котельні знов було повідомлено керівництво відповідача і позивачу було запропоновано надати письмові пояснення. І знов позивач відмовився від надання письмових пояснень, мотивуючи це відсутністю з його боку будь-яких порушень. 27.11.2019 року позивач знов допустив порушення при експлуатації парового котла ДЕ 25/14ГМ при його запуску і знову відмовився від надання письмових пояснень. Таким чином, твердження позивача у його позові про те, що він не знав про те, що з його вини були створені аварійні ситуації на робочому місці 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року, пояснювальних записок не бачив, не відповідає дійсності. Позивачу кожного разу пропонувалося надати письмові пояснення, від чого він відмовлявся, підстав ознайомлювати позивача зі службовими записками начальника котельні [PERSON] , які були написані на ім`я керівника ТОВ «Руссоль-Україна», немає. Систематичне порушення позивачем експлуатації парового котла ДЕ-25/14ГМ, відмова від надання пояснень, тобто не визнання ним своїх порушень, призвело до того, що його безпосередній керівник відмовився допускати його для роботи з новим обладнанням та вимагав для позивача позачергової перевірки знань. Згідно висновків, які надав у ході перевірки створеної позивачем аварійної ситуації начальник відділу охорони праці та виробничого контролю [PERSON], позивач, оператор котельні [PERSON] грубо порушив інструкцію з охорони праці та інструкцію по експлуатації парового котла ДЕ-25/14 ГМ, тому був відсторонений від виконання робіт підвищеної небезпеки. 27.11.2019 року сталася ситуація коли тимчасово виконуючий обов`язки оператора котельні [PERSON] при розпалі котла ДЕ-25/14ГМ намагався запалити пальник без попередньої продувки, що є порушенням п. 3.4 Інструкції з охорони праці для оператора котельні № 63; п.п. 2 п. 2.2.7, п.п. 2.3.1 п. 2.3 Інструкції з експлуатації парового козла ДЕ-25/14 ГМ при роботі на газовому паливі. Оскільки розпал котла є важливим етапом процесу запуску виробництва на підприємстві під час інциденту в приміщені котельні знаходився головний інженер [PERSON] , який став випадковим свідком подій. Тільки при негайному втручанні начальника котельні [PERSON] вдалося запобігти вибуху, роботи були негайно зупинені, а оператор котельні [PERSON] відсторонений. Згідно висновків посадової особи, яка безпосередньо відповідає за безпеку на виробництві, позачергова перевірка професійних знань позивача була необхідною. Для підготовки проходження позачергової перевірки знань на робочих місцях розташовані у вільному доступі інструкції з охорони праці для оператора котельні та «Інструкція з експлуатації парового котла ДЕ 25/14 ГМ при роботі на газовому паливі». [PERSON] було запропоновано готуватися самостійно, у разі необхідності звертатися за консультацією. Однак позивач за консультацією не звертався. Замість підготовки до іспиту оператор котельні [PERSON] в період з 27.11.2019 року по 04.12.2019 року зі скритим пристроєм аудіо запису систематично провокував до конфлікту посадових осіб та керівників намагаючись зафіксувати будь-які компрометуючі дії з їхнього боку. В подальшому, позивач звинуватив свого безпосереднього керівника у тому, що він викрав в нього його особисті документи. Після спровокованої особисто позивачем стресової ситуації останнього було доставлено до лікарні в супроводі працівників котельні, а потім позивача відвезли до сімейного лікаря за рекомендацією лікаря кардіологічного відділу центральної міської лікарні м. Слов`янська. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого на ім`я позивача йому при госпіталізації на стаціонарне лікування виставлений діагноз ГПМК за ішемічним типом, тобто ішемічний інсульт. Представник зазначає, що оскільки наявна у позивача хвороба, внаслідок якої він визнаний непридатним для виконання своїх посадових обов`язків не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації витрат на лікування не підлягає задоволенню. Оскільки після ухвалення наказу про відсторонення позивача від виконання своїх обов`язків він за документальними даними знаходився на лікуванні, у наступному - він як і усі працівники був зобов`язаний пройти обов`язковий періодичний медичний огляд, за наслідками якого він був визнаний не придатним для виконання своїх обов`язків. Позивачу згідно наказу від 11.12.2019 року було організовано робоче місце за межами котельні, у цілях надання йому можливості для підготовки для позачергової перевірки його знань, коли ж виявилося, що позивач за станом здоров`я не придатний для виконання роботи оператора котельні йому було запропоновано вакансії Слов`янського міського центру зайнятості. Згідно наказу від 26.02.2020 року позивач був звільнений із займаної посади у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу за станом здоров`я за п. 2 ст. 40 КЗпП України. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити (а.с.36-39). Представник відповідача Швець А.С. у судовому засіданні підтримала думку представника відповідача [PERSON] , просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 27.11.2019 року він вранці зайшов до котельні, де працював оператором [PERSON] , який здійснював запуск котла. Він спостерігав за діями позивача, який почав поводити себе дивно. Позивач від одного вентиля переходив до іншого. Він відкрив вентиля газу та хотів натиснути кнопку запуску іскри, коли начальник котельні сказав йому щоб він зупинився. Запустити котел доручили іншому працівнику. Йому повідомили, що [PERSON] є підмінним оператором котельні, після чого [PERSON] надав розпорядження відібрати від позивача письмові пояснення за вказаним фактом. Зазначив, що якби позивач ввімкнув котел міг статися вибух та постраждати люди. Йому повідомили, що подібна ситуація про порушення позивачем інструкцій не перша. Після з`ясування всіх обставин позивачу було запропоновано пройти позачергову перевірку його знань як оператора котельні. Позивачу пропонували працювати тимчасово слюсарем на котельні, від чого останній відмовився. Позивачу було виділено місце для підготовки для здачі екзаменів, проте він порушував трудову дисципліну на заводі та протягом робочого дня переміщався по території заводу, в той час коли повинен був готуватися до переатестації знань. Позивач почав звинувачувати начальника котельні [PERSON] у крадіжці його особистих документів. Коли [PERSON] стало погано, йому запропонували викликати швидку допомогу, на що позивач відмовився. Їхати разом зі співробітниками служби безпеки заводу позивач також відмовлявся. На службовому транспорті позивача доставили до лікарні, після чого відвезли додому. На наступний день позивач на роботу не вийшов та повідомив, що він перебуває на лікарняному. Після виходу з лікарняного позивачу повідомили, що йому необхідно пройти професійний медичний огляд. При проходженні даного огляду лікар позивачу повідомив, що у зв`язку із перенесеним інсультом він не має можливості виконувати свої професійні обов`язки. Після чого позивачу було запропоновано інші посади на даному підприємстві, від яких від відмовився, та його було звільнено з роботи за станом здоров`я. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивача було прийнято на роботу на посаду оператора котельні, але працював він слюсарем, оскільки не мав спеціальності оператора та інколи підміняв інших операторів. Підприємство за власний рахунок вивчило позивача за спеціальністю оператора котельної. 27.11.2019 року позивач виконував роботу з запуску котла та допустив порушення при його запуску, які могли призвести до загибелі людей та руйнування заводу. Після допущених порушень позивача було відсторонено від виконання обов`язків оператора котельні. Позивачу була надана можливість готуватися до екзамену, читати літературу, проте він замість цього провокував працівників на конфлікти та потайки записував ці розмови. Вказав, що [PERSON] вів себе неадекватно, спілкувався у підвищеному тоні, кричав, звинувачував в отруєнні та можливому вбивстві. Він особисто супроводжував позивача до лікарні, після чого [PERSON] відвезли додому. Також вказав, що за позивачем неодноразово помічалося порушення правил безпечної експлуатації котлів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 04.12.2019 року він та інші співробітники котельної супроводжував [PERSON] до лікарні, оскільки йому стало погано. У лікарні повідомили, що тяжкий стан позивача не підтвердився, після чого його відвезли до сімейного лікаря. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 04.12.2019 року він відвіз [PERSON] та інших співробітників котельної до лікарні. Вказав, що [PERSON] міг самостійно пересуватися. Після лікарні позивач попросив відвезти його поліклініки № 3, яка розташована на мікрорайоні «Хімік». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] займав посаду оператора котельні (підмінного). За весь період, який позивач працює на підприємстві ТОВ «Руссоль-Україна» він систематично порушував Правила розпалювання котла, залишав котел без нагляду, створював аварійні ситуації у котельні, що фіксувалося у службових записках. Подібні дії позивача могли спричинити вибух, руйнування будівлі котельні та загибель людей у зв`язку із чим його було відсторонено від роботи. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні надали аналогічні пояснення, що викладені вище, вказали, що [PERSON] неодноразово допускав порушення внутрішніх правил та інструкцій підприємства щодо розпалу котла. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що начальник котельні [PERSON] упереджено відносився до [PERSON] , навмисно писав стосовно позивача службові записки про порушення ним внутрішніх інструкцій та правил підприємства та саме ці дії призвели [PERSON] до стресового стану. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] було прийнято до ТОВ «Руссоль-Україна» на посаду оператора котельні (підмінного). За період своєї роботи позивач не навчався, не займався підвищенням своєї кваліфікації, а перебував біля котла, грався в телефоні або читав газету. Вважає, що аварійні ситуації, що сталися на заводі 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року відбувалися з вини [PERSON] . Від надання письмових пояснень за фактами аварійних ситуацій 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року позивач відмовився, пояснюючи тим, що з його боку жодних порушень не було. Вислухавши позивача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 23.01.2019 року [PERSON] прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» на посаду оператора котельні (підмінного), що підтверджується Наказом (Розпорядженням) № 3 від 22.01.2019 року (а.с.57). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» та [PERSON] було укладено трудовий договір, відповідно до якого позивача було переведено на роботу у даному товаристві до цеху енергозабезпечення на посаду оператора котельні (підмінного), проте даний договір не містить дати укладення та підписів сторін (а.с.13). Згідно матеріалів справи [PERSON] пройшов навчання у Донецькій філії Державного підприємства «Інститут підготовки кадрів промисловості» за кваліфікацією «оператор котельні», про що отримав посвідчення № [NUMBER] про право виконання робіт з підвищеною небезпекою від 17.05.2019 року та свідоцтво № [NUMBER] про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації з професією «оператор котельні», пройшов перевірку знань з питань охорони праці (а.с.76-87). [PERSON] був ознайомлений із Інструкцією № 1 з охорони праці правил поведінки та дії при аварійних та техногенних ситуаціях, Інструкцією № 2 «Правила з пожежної безпеки у цехах, відділеннях, складах», Інструкцією № 3 з охорони праці з надання долікарської медичної допомоги потерпілим від нещасного випадку, Інструкцією № 4 з охорони праці з електробезпеки для І групи неелектротехнічного персоналу, Інструкцією з експлуатації парового котла ДЕ-25/14 ГМ при роботі на газовому паливі, Інструкцією № 63 з охорони праці для оператора котельні, Посадовою інструкцією оператора котельні КІІ 8162.2 (а.с.88-136). Відповідно до Наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 15.05.2019 року, [PERSON] з 15.05.2019 року тимчасово було переведено з посади оператора котельні на період відпустки [PERSON] (а.с.59). Відповідно до Наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 10.06.2019 року, [PERSON] на період з 10.06.2019 року по 30.06.2019 року тимчасово було переведено з посади оператора котельні на посаду в.о. майстра на період відпустки [PERSON] (а.с.58). Відповідно до Наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 25.08.2019 року, [PERSON] на період з 25.08.2019 року по 07.09.2019 року тимчасово було переведено з посади оператора котельні на посаду оператора змінного на період відпустки [PERSON] (а.с.60). Відповідно до службових записок начальника котельні [PERSON] від 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року, підмінний оператор котельні [PERSON] порушував робочі інструкції, порядок розпалювання котла, Інструкцію № 63, Інструкцію з експлуатації парового котла ДЕ-25/14ГМ при роботі на природному газі, чим створював аварійні ситуації на підприємстві (а.с.4,4 зворот-5 зворот). Згідно з Актами, складеними посадовими особами ТОВ «Руссоль-Україна», 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень з приводу допущених з його боку порушень робочої інструкції та інструкції № 63 (а.с.148-150). Відповідно до службової записки начальнику відділу охорони праці та виробничого контролю [PERSON] начальник котельні [PERSON] просив надати письмовий висновок про те, чи було порушено правила технічної безпеки та посадової інструкції підмінним оператором котельні [PERSON] 02.05.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року (а.с.146). Згідно зі службовою запискою начальника відділу охорони праці та виробничого контролю Строітелєва А.Г. від 27.11.2019 року, 27.11.2019 року оператор котельні (подмінний) [PERSON] при розпалі коїла ДЕ-25/14ГМ намагався запалити пальник без попередньої продувки, що є порушенням п. 3.4 Інструкції з охорони праці для оператора котельні № 63; п.п. 2 п. 2.2.7, п.п. 2.3.1 п. 2.3 Інструкції з експлуатації парового козла ДЕ-25/14 ГМ при роботі на газовому паливі. Оскільки розпал котла є важливим етапом процесу запуску виробництва на підприємстві під час інциденту в приміщені котельні знаходився головний інженер [PERSON] , який став випадковим свідком подій. Тільки при негайному втручанні начальника котельні [PERSON] вдалося запобігти вибуху, роботи були негайно зупинені, а оператор котельні [PERSON] відсторонений. Халатні дії [PERSON] могли привести до вибуху котла, будівля котельні була б частково зруйнована (а.с.147). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 547 від 27.11.2019 року, на підставі службових записок начальника котельні [PERSON] від 02.09.2019 року, 08.10.2019 року та 27.11.2019 року про порушення оператором котельні [PERSON] робочої інструкції та інструкції з охорони праці, що тягло за собою створення аварійних ситуацій, [PERSON] відсторонено від роботи з 28.11.2019 року. Постійно діючій комісії з перевірки знань з питань охорони праці доручено провести позачергову перевірку знань оператора котельні [PERSON] (а.с.5). На USB-флеш-накопичувачу міститься аудіозапис розмов [PERSON] із працівниками ТОВ «Руссоль-Україна», відповідно до якого позивач просив надати йому можливість навчання на даному підприємстві, повторно надати копії службових записок та наказу про відсторонення від роботи у зв`язку зі зникненням даних документів. Також зафіксовано розмову щодо обставин, які відбувалися напередодні відсторонення [PERSON] від роботи (а.с.14). Відповідно до службової записки начальника котельної [PERSON] від 04.12.2019 року останній вказав, що об 11 годині 15 хвилин підмінному оператору котельні [PERSON] стало погано, після чого його було відправлено до медичної установи. Оскільки котельня є об`єктом підвищеної небезпеки просив призначити [PERSON] позачерговий медичний огляд (а.с.75). Згідно службової записки, за порушення посадових інструкцій та створення аварійних ситуацій підмінний оператор котельні [PERSON] відсторонений від посади підмінного оператора. У штатному розписі котельної інших посад для роботи [PERSON] немає у зв`язку із чим начальник котельної [PERSON] просив надати [PERSON] іншу роботу до позачергової перевірки знань (а.с.66). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 578 від 11.12.2019 року для оператора котельні [PERSON] організовано робоче місце на прохідній підприємства (а.с.65). Згідно з листками непрацездатності [PERSON] перебував на лікарняному у період з 04.12.2019 року по 17.12.2019 року, 18.12.2019 року по 23.12.2019 року, 28.12.2019 року по 10.01.2020 року за загальним захворюванням (а.с.6-8). Як слідує з виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 3079/1610 від 17.12.2019 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 04.12.2019 року по 17.12.2019 року із діагнозом ОСН: ГПМК (від 04.12.2019 року) за ішемічним типом у руслі ПСМА з центральним лівобічним прозопарезом на тлі ГХ ІІІ ст., ЦАС 2-3 ст. СУП: Ангіопатія ОИ (а.с.15). Відповідно до квитанцій та чеків аптечних пунктів [PERSON] було сплачено на медичні препарати грошові кошти у сумі 1976,65 гривень (а.с.10-12). 25.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» та КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» укладено договір № 61 про надання медичних послуг, відповідно до п. 1.1 Розділу І даного договору Лікарня зобов`язується у 2019 році надавати медичні послуги населенню, а відповідач оплатити такі фактично надані медичні послуги (а.с.41-42). Відповідно до переліку працівників ТОВ «Руссоль-Україна» для проходження обов`язкових профілактичних психіатричних оглядів у 2019 році [PERSON] був зобов`язаний пройти обов`язковий профілактичний психіатричний огляд у 2019 році (а.с.44-46). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 580 від 13.12.2019 року «Про організацію чергового медичного огляду» направлено на черговий медичний огляд працівників згідно узгоджених списків (Додатку № 1) до даного наказу. Медичний огляд працівникам необхідно пройти до 27.12.2019 року (а.с.47). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 27 від 27.01.2020 року «Про внесення змін до наказу 580 від 13.12.2019 року» внесено зміни до п. 3 наказу № 580 від 13.12.2019 року, а саме «Медичний огляд працівникам необхідно пройти до 07.02.2020 року» (а.с.48). Як вбачається зі службової записки від 27.01.2020 року, згідно Додатку № 1 до наказу № 580 від 13.12.2019 року станом на 27.01.2020 року [PERSON] не пройшов медичний огляд з поважної причини (а.с.49). Згідно списку осіб, які не придатні на своїй посаді та які підлягають диспансерному обліку значиться оператор котельні [PERSON] (а.с.52 зворот-53 зворот). Відповідно до довідки ЛКК НКП «МКЛ м. Слов`янська» Донецької області № 454/5 [PERSON] за станом здоров`я може виконувати легкий фізичний труд без нічних змін та перегріву. Як вбачається з медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника від 30.01.2020 року, за висновком комісії про стан здоров`я [PERSON] не придатний для роботи за професією «оператор котельні» (а.с.30). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 55 від 10.02.2020 року «Про зміну графіка роботи» встановлено оператору котельні [PERSON] 10.02.2020 року графік роботи з 07 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин з обідньою перервою з 11 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин (а.с.67). Наказом ТОВ «Руссоль-Україна» № 1-00000005-0000000967 від 26.02.2020 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади оператора котельні у зв`язку із неможливістю продовження роботи за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, про що було зроблено запис у трудовій книжці (а.с.9,69). [PERSON] на підставі Заключного Акту за результатами періодичного медичного огляду працівників ТОВ «Руссоль-Україна» від 14.02.2020 року про непридатність до виконання робіт оператора котельні, а також у зв`язку із відсутністю на підприємстві робочих місць, які б відповідали вимогам умов праці без шкоди для здоров`я, було запропоновано вакансії за даними центру зайнятості відповідно до переліку вільних робочих місць, наданого Слов`янським міським центром зайнятості, що підтверджується матеріалами справи (а.с.70-71). Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, документи, що містяться в матеріалах справи (а.с.68, 72-74, 178-184, 205-208, 219) суд як докази не оцінює, оскільки на думку суду дані документи не підтверджують та не спростовують обставин справи. За положеннями статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Статтею 142 КЗпП України визначено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Відповідно до ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ст. 159 КЗпП України, працівник зобов`язаний: - знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; - додержувати зобов`язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; - проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди; - співробітничати з власником або уповноваженим ним органом у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров`ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або посадову особу. Відповідно до ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Статтею 1 Закону України «Про охорону праці» визначено, що охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: - дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; - знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; - проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно з Переліком машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що експлуатуються (застосовуються) на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107, парові та водогрійні котли теплопродуктивністю понад 0,1 МВт відносяться до машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону праці» спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право, зокрема, вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці. Аналіз змісту зазначених норм правових актів свідчить про те, що охорона праці як галузь трудового права має на меті збереження здоров`я та життя працівників та створення безпечних умов для їх роботи. З огляду на право працівника на безпечні умови праці та обов`язок роботодавця щодо створення таких умов для усіх працівників за змістом зазначених правових норм, роботодавець має право та кореспондуючий обов`язок щодо організації і здійснення навчань, інструктажів та перевірки знань з питань охорони праці, а працівник має право та кореспондуючий обов`язок пройти навчання, інструктаж і перевірку знань з цих питань. Згідно зі статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством. Перелік підстав відсторонення працівників від роботи, визначені ст. 46 КЗпП України, не є вичерпним. Тобто, у даному випадку законодавець передбачив інші випадки відсторонення від роботи, до яких, на думку суду, можна віднести порушення працівником законодавства з охорони праці. Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та поясненнями свідків, [PERSON] пройшов навчання, інструктаж з роботи із паровим котлом, отримав посвідчення № 419 про право виконання робіт з підвищеною небезпекою від 17.05.2019 року та свідоцтво № [NUMBER] про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації з професією «оператор котельні», пройшов перевірку знань з питань охорони праці, був ознайомлений із внутрішніми інструкціями ТОВ «Руссоль-Україна», які стосуються його напрямку роботи, проте неодноразово порушував дані робочі інструкції, порядок розпалювання котла, Інструкцію № 63, Інструкцію з експлуатації парового котла ДЕ-25/14ГМ при роботі на природному газі, інструкцію з охорони праці, чим створював аварійні ситуації на підприємстві. 27.11.2019 року під час виконання своїх службових обов`язків [PERSON] допустив порушення, які могли спричинити вибух парового котла ДЕ-25/14ГМ, що призвело би до загибелі людей та руйнування будівлі котельні, що понесло би за собою тяжкі наслідки. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що відсторонення [PERSON] від роботи було проведено у відповідності до чинного трудового законодавства України. Разом із тим, реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких повивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Статтею 233 КЗпП України, передбачені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Зокрема, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП, у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк; передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору; якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав; оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін. Згідно п. 11 абз. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про застосування наслідків її спливу зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем під час відсторонення позивача від роботи не було порушено його прав та вимог трудового законодавства, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав їх необґрунтованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , то сплачений ним судовий збір по справі у сумі 1681,60 гривень, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed