Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

До суду звернулася позивач із позовною заявою до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що знаходиться у спільній власності. В обґрунтування позову зазначає, що вона та відповідач є співвласниками земельної ділянки, площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №746638, кадастровий номер земельної ділянки 5621255100:01:003:0427, вартістю 155537,48 грн. та земельної ділянки площею 0,0617 грн для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №746639, кадастровий номер земельної ділянки 5621255100:01:003:0428, вартістю 46499,00 грн. Окрім того, зазначає, що їм з відповідачем належав на праві спільної часткової власності, по Ѕ кожній, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та був розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5621255100:01:003:0427, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241626480. Проте, будинок та прибудинкові споруди перебували без догляду, в аварійному стані тривалий час , що призвело до їх руйнування, а під час поточної технічної інвентаризації вони були остаточно знесені, що підтверджується довідкою ТОВ «БТІ-ЕКСПЕРТ» №002/21ф від 11.01.2021 року Частка кожного із співвласників складає по 1/2 частині. На теперішній час частка в майні, яка належна позивачу, не виділена в натурі, що завдає їй незручності у користуванні та розпорядженням своїм майном. Вирішити питання виділу в натурі часток за домовленістю сторін та укласти відповідний нотаріальний договір не представляється можливим, так як її пропозиції добровільного поділу спільного майна в натурі відповідач залишила без розгляду, тому вона були змушена звернутись за захистом свого права до суду. Ухвалою суду від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.08.2021 року розгляд цивільної справи відкладено до 15.09.2021 року. Судом зроблено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування такої фізичної особи. Згідно отриманої судом інформації відповідач з 15.11.2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представники позивача - [PERSON] та адвокат Рудик В.Р. в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просили виділити позивачу у натурі у приватну власність із нерухомого майна- земельних ділянок, її частку відповідно до Варіанту №2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 29.04.2021 року №65/21.Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241626480 позивачу на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №746638, виданого на ім`я [PERSON] 31.05.2012 року, позивач та відповідач є співвласниками земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки її кадастровий номер 5621255100:01:003:0427, вартість 155537,48 грн. Крім того, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії №746639, виданого на ім`я [PERSON] 31.05.2012 року, позивач та відповідач є співвласниками земельної ділянки площею 0,0617 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки її кадастровий номер 5621255100:01:003:0428, вартість 46499,00 грн. З довідки ТОВ «БТІ-ЕКСПЕРТ» №002/21/ф від 11.01.2021 року вбачається, що під час проведення поточної технічної інвентаризації житлового будинку [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок (загальна площа 72,2 кв.м. , житлова площа 47,0 кв.м. ) та надвірні будівлі та споруди було знесено. На земельній ділянці кадастровий номер 5621255100:01:003:0427 - будівлі та споруди відсутні. Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової земельно- технічної експертизи від 29.04.2021 року №65/21 можливо надати варіанту розподілу в натурі (виділу Ѕ ділянки для [PERSON] ) земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , кадастровий номер 5621255100:01:003:0427 та земельної ділянки площею 0,0617 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер 5621255100:01:003:0428 та запропоновано два варіанти їх виділу (поділу). Позивач просить виділити їй в натурі у приватну власність частини земельних ділянок відповідно до варіанту 2 вказаного висновку, а саме: із земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 5621255100:01:003:0427, частину земельної ділянки, площею 750 квадратних метрів, з наступними геометричними розмірами по периметру, в метрах (по ходу годинникової стрілки), починаючи від фасадної по вулиці Данила Галицького у смт Гоща Рівненського району Рівненської області : 20,73; 21,62; 8,45; 8,47; 18,66; 35,34 (м); із земельної ділянки площею 0,0617 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5621255100:01:003:0428, частину земельної ділянки, площею 308 квадратних метрів (0,0308 га), з наступними геометричними розмірами по периметру, в метрах (по ходу годинникової стрілки), починаючи від фасадної по вулиці Князя Володимира у смт Гоща Рівненського району Рівненської області : 9,57; 32,15; 9,40; 32,94 (м). Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 358 цього ж Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Позивач зазначає, що неодноразово в 2019-2020 роках зверталась до відповідача з письмовими пропозиціями поділити в натурі нерухоме майно, як об`єкт права спільної власності, що підтверджується копіями листів від 30.04.2019 року, 23.07.2019 року та 21.07.2020 року на ім`я [PERSON] та копіями фіскальних чеків. Проте, її пропозиції відповідачу вчинити дії щодо розподілу земельних ділянок, що перебувають у їхній спільний власності, останньою залишено без розгляду. Як випливає з положень ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Тобто, для вирішення питання про виділ в натурі частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, основним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки. Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Приймаючи до уваги те, що позивачем було надано суду висновок щодо технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1 ч. 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належатьвитрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1 та ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом установлено, що 06.04.2021 року [PERSON] було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 1021640 з адвокатом Рудиком В.Р. в Гощанському районному суді, апеляційному, касаційному суді та угоду №06-16/04-21 про надання юридичної допомоги, відповідно до п.1.1 якої адвокат зобов`язався виконати підготовку позову та представляти інтереси [PERSON] в суді щодо розподілу земельної ділянки. Пунктом 1.6 вказаної угоди передбачено розмір винагороди(гонорару) адвоката за надані послуги - 5000 грн. Із квитанції до прибуткового касового ордера від 07.04.2021 року вбачається, що позивачем оплачено правову допомогу адвоката Рудика В.Р. у розмірі 5000 грн. Суд вважає, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 5000 грн. співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі наведеного, та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Крім того, як вбачається з рахунку від 09.04.2021 року позивачем було сплачено судовому експерту Сапуновій А.І. за замовлення №65/с за надання останньою висновку судової земельно-технічної експертизи 4000 грн., які також підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Згідно квитанції №0.02154578498.1 від 09.06.2021 року позивачем при зверненні до суду було оплачено судовий збір у розмірі 1010,20 грн., що підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved