overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду надійшов позов Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 196 від 02.07.2019 року. 11.03.2021 року у справі було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача були задоволені щодо вимог про стягнення з [PERSON] на користь КС «ЛВК»: - простроченої заборгованості по кредиту по січень 2021 року включно у розмірі 5 877, 60 грн., -заборгованості по відсотках з застосуванням процентної ставки 54 % річних за весь час прострочення позичальником платежів за серпень 2019 року -січень 2021 року в сумі 2 666, 05 грн., -заборгованості по відсотках з застосуванням процентної ставки 90% річних за весь час прострочення позичальником платежів за жовтень 2019 - січень 2021 року в сумі 2 467, 52 грн. та суми судового збору у розмірі 2102 гривні. Представником КС «ЛВК» було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо нерозглянутої вимоги щодо дострокового стягнення суми залишку по кредиту за лютий 2021 року - липень 2021 року за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 196 від 02.07.2019 року, у сумі 3 587, 61 грн. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення з таких підстав. Суд, ухвалюючи рішення по справі, не вирішив питання щодо однієї з позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, позивачем в позову було заявлено вимогу про дострокове стягнення суми залишку по кредиту за лютий 2021 року - липень 2021 року за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 196 від 02.07.2019 року, у сумі 3 587, 61 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] по справі свої зобов`язання в установлені терміни не виконував, допускаючи прострочення платежів, що призвело до виникнення заборгованості. Враховуючи вище вказане, суд вважає за необхідне достроково стягнути з відповідача суму залишку по кредиту за лютий 2021 року - липень 2021 року за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 196 від 02.07.2019 року, у сумі 3 587, 61 грн. Таким чином, оскільки суд не вирішив це питання в заочному рішенні, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про дострокове стягнення з відповідача на користь позивача залишку по кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

До суду надійшов позов кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство», у якому позивач просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно борг у сумі: 25013,21 грн., з них 17976,95 грн. заборгованість по сумі кредиту та 7036,26 грн. заборгованості по нарахованих процентах за Договором, на користь позивача, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Хмельницьке кредитне товариство» було укладено кредитний договір № 170/14 від 08.08.2014 року (далі - Договір), згідно якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 20000 гривень на строк 36 місяців з 08.08.2014 року по 25.08.2017 року з виплатою відповідачем процентів на користь позивача з розрахунку 42 % річних. 08.08.2014 року позивач згідно умов Договору надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 20 тисяч гривень, що підтверджується випискою ПАТ «ВіЕс Банк» від 08.08.2014 року. Для забезпечення виконання відповідачем зобовязань згідно Договору укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] № 170/14 А від 08.08.2014 року , договір поруки між позивачем і [PERSON] № 170/14 Б від 08.08.2014 року та договір поруки між позивачем і [PERSON] № 170/14 В від 08.08.2014 року. Відповідно до п. 4.1.2 Договору відповідач зобовязаний погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що зазначається в Додатку № 1 до Договору. Однак в порушення умов п. 1.1 Додатку № 1 Договору відповідач не здійснює сплату кредиту та процентів за користування кредитом з 26.01.2015 року, тому позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

До суду надійшов позов кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство», у якому позивач просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно борг у сумі: 19079,57 грн., з них 14347,50 грн. заборгованість по сумі кредиту та 4732,07 грн. заборгованості по нарахованих процентах за Договором, на користь позивача, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Хмельницьке кредитне товариство» було укладено кредитний договір № 184/14 від 19.08.2014 року (далі - Договір), згідно якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 15000 гривень на строк 36 місяців з 19.08.2014 року по 21.08.2017 року з виплатою відповідачем процентів на користь позивача з розрахунку 48 % річних. 19.08.2014 року позивач згідно умов Договору надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 15 тисяч гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 468 від 19.08.2014 року. Для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань згідно Договору укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] № 184/14 А від 19.08.2014 року та договір поруки між позивачем і [PERSON] № 184/14 Б від 19.08.2014 року. Відповідно до п. 4.1.2 Договору відповідач зобов'язаний погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що зазначається в Додатку № 1 до Договору. Однак в порушення умов п. 1.1 Додатку № 1 Договору відповідач не здійснює сплату кредиту та процентів за користування кредитом з 19.01.2015 року, тому позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду надійшов позов кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство», у якому позивач просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно борг у сумі 29487,10 грн., з них 24056,52 грн.-- заборгованість по сумі кредиту та 5430,58 грн. заборгованості по нарахованих процентах за договором, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Хмельницьке кредитне товариство» було укладено кредитний договір № 56/14 від 17.04.2014 року (далі - Договір), згідно якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 30000 гривень на строк 36 місяців з 17.04.2014 року по 17.04.2017 року з виплатою відповідачем процентів на користь позивача з розрахунку 42 % річних. 17.04.2014 року позивач згідно умов Договору надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 30 тисяч гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 210 від 17.04.2014 року. Для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань згідно Договору укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] № 56/14 А від 17.04.201року та договір поруки між позивачем і [PERSON] № 56/14 Б від 17.04.2015 року. Відповідно до п. 4.1.2 Договору відповідач зобов'язаний погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що зазначається в Додатку № 1 до Договору. Однак в порушення умов п. 1.1 Додатку № 1 Договору відповідач не здійснює сплату кредиту та процентів за користування кредитом з 24.04.2015 року, тому позивач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

До суду надійшов позов кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство», у якому позивач просив стягнути з [PERSON] борг у сумі: 5773,21 грн., з них 4357,72 грн. заборгованість по сумі кредиту та 1415,49 грн. заборгованості по нарахованих процентах за Договором, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Хмельницьке кредитне товариство» було укладено кредитний договір № 16/14 від 31.01.2014 року (далі - Договір), згідно якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 10000 гривень на строк 24 місяці з 31.01.2014 року по 01.02.2016 року з виплатою відповідачем процентів на користь позивача з розрахунку 42 % річних. 31.01.2014 року позивач згідно умов Договору надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 10 тисяч гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 62 від 31.01.2014 року. Відповідно до п. 4.1.2 Договору відповідач зобовязаний погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що зазначається в Додатку № 1 до Договору. Однак в порушення умов п. 1.1 Додатку № 1 Договору відповідач не здійснює сплату кредиту та процентів за користування кредитом з 01.04.2015 року, тому позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

До суду надійшов позов кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство», у якому позивач просив стягнути з [PERSON] борг у сумі 7406,75 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість по сумі кредиту та 4406,75 грн. заборгованості по нарахованих процентах за договором, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Хмельницьке кредитне товариство» було укладено кредитний договір № 119/14 від 20.06.2014 року (далі - Договір), згідно якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 30000 гривень на строк 24 місяці з 20.06.2014 року по 20.06.2016 року з виплатою відповідачем процентів на користь позивача з розрахунку 48 % річних. 20.06.2014 року позивач згідно умов Договору надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 3000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 339 від 20.06.2014 року. Відповідно до п. 4.1.2 Договору відповідач зобовязаний погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що зазначається в Додатку № 1 до Договору. Однак в порушення умов п. 1.1 Додатку № 1 Договору відповідач не здійснює сплату кредиту та процентів за користування кредитом з 21.07.2014 року, тому позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON], [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Позов мотивований тим, що 27.02.2012 р. в м. Запоріжжя з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. [PERSON] керувала автомобілем ВАЗ-2109, державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.04.2012 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [PERSON], державний номер [NUMBER], який належав [PERSON]. Розмір заподіяних збитків становить 31905 грн. 92 коп. відповідно до Звіту судового експерта № 58 від 04.05.2012 р. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Договірних зобовязань між позивачем, потерпілою особою та відповідачами не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач платіжним дорученням здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26588 грн. 27 коп.,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

До суду надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Позов мотивований тим, що 08.01.2015 р. на перехресті вул. Леніна та вул. Радянська Запорізького району Запорізької області в с. Григорівка з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.02.2015 р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «ПЕЖО 308», державний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належав [PERSON] Розмір заподіяних збитків становить 11918 грн. 40 коп. відповідно до Звіту товарознавчої експертизи № 15 від 18.02.2015 р. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач платіжним дорученням здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9932 грн. 00 коп.,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

До суду надійшов позов ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «РІКОЕ УКРАЇНА», у якому позивач просить стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 6088,35 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.07.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі позивач) та ТОВ Фірма «Люстдорф» (далі страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 0231/17-Т/Ц7, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Sсаnіа Р400», д.н.з. [NUMBER] . 05.09.2017 року о 19 годині 30 хвилин в місті Києві, по вул. Пирогівський шлях, 135, мала місце ДТП за участю застрахованого автомобіля «Sсаnіа Р400», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - відповідач). Внаслідок даної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки «Sсаnіа Р400», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до актів виконаних робіт № 8К-1706522 від 06.10.2017 року та № 5К-1706517 від 29.09.2017 року становить 26265,98 грн та 15604,32 грн, що в сумі становить 41870,30 грн. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] , який керував автомобілем «Sсаnіа Р400», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/18679/17 від 25.09.2017 року. Відповідно до страхового акту № 006.00925917-1 від 18.09.2017 року та № 006.00925917-2 від 10.10.2017 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 27391,92 грн та 6978,38 грн, що в сумі становить 34370,30 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ«СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 34370,30 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 902680 від 19.09.2017 року та № 905912 від 11.10.2017 року. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Volvo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом № АК/5183512 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

До суду надійшов позов представника [PERSON] [PERSON]., в якому вона просила визнати дійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], свої вимоги обґрунтувала тим, що 27.04.1999 року згідно договору купівлі-продажу № Н/99-01519, посвідченого регіональною універсальною біржею «Александр-Н», [PERSON], яка діяв в своїх інтересах а також в інтересах [PERSON], продав, а позивач придбала вказану квартиру, право власності на яку було зареєстровано на підставі цього договору в КП ОМБТІ та РОН. Представник позивача [PERSON] [PERSON]. звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність. На адресу суду надійшла заява [PERSON], в який вона підтвердила обставини продажу квартири її батьком та вказала про відмову звернення до нотаріуса для належного оформлення договору. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно в порядку ч.3 ст. 76 ЦПК України, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив, що 27.04.1999 року згідно договору купівлі-продажу № Н/99-01519, посвідченого регіональною універсальною біржею «Александр-Н» [PERSON], яка діяв в своїх інтересах а також в інтересах [PERSON], продав, а [PERSON] придбала [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН (а.с. 5-6). Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Стаття 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу [ADDRESS], покупець сплатив продавцю обумовлену суму - тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляюся від нотаріального посвідчення угоди. З урахування встановлених фактів суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 224 ЦК України, статей 17, 48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

До суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості спожитої електричної енергії. Позивач просить стягнути з відповідача вартість необлікованої електричної енергії в сумі 4437,52 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідачем укладено договір щодо користування електричною енергією у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань у період з 01.03.2017 р. по 20.09.2017 р. виникла заборгованість в обсязі 3264 кВт, яка складає 4437,52 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подала. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідачем [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 4372072/3407 від 11.03.2014 р. у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 9.4 Договору споживач електричної енергії зобов`язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. Згідно п. 14 Договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку кожного поточного місяця за платіжними документами. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.03.2017 р. по 20.09.2017 р. спожито 3264 кВт/год., заборгованість несплату яких складає 4437,52 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки [PERSON] не сплатила вартість необлікованої електричної енергії, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати вартості спожитої електричної енергії, не спростував обставин, на які посилається позивач як підстави позовних вимог чи наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

До суду надійшов уточнений позов керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів та повернення земельної ділянки. 27.04.2021 року у справі було винесено рішення, яким позовні вимоги позивача були задоволені. При оформленні справи було встановлено, що судом при винесенні рішення не було вирішено питання відносно розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення з таких підстав. Суд, ухвалюючи рішення по справі, не вирішив питання розподілу судових витрат. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до платіжних доручень №2328 від 19.09.2019 року та №4 від 18.12.2020 року, які містяться в матеріалах справи Лозівська міська рада та Лозівська місцева прокуратура понесли судові витрати, які складаються з судового збору. Перевіривши всі матеріали справи, зважаючи на те, що прокуратурою та Лозівською міською радою у справі сплачено судовий збір за подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, враховуючи те, що уточнені позовні вимоги задоволено, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат з відповідача на їх користь. Таким чином, оскільки суд не вирішив це питання у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Outcome: approved