Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Заступник Прокурора Київського району м.Одеси звернувся до суду з позовом в інтересах Фонду Державного майна України, у якому просить вилучити у [PERSON] 8/10000 частин будівель санаторію ім.Горького, що розташовані по [ADDRESS], передати зазначене майно Фонду державного майна та визнати право власності на 8/1000 частин будівель санаторію ім.Горького за державою в особі Фонду державного майна України. У судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав у повному обсязі. Представник Фонду Державного майна України у судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши представника прокуратури Київського району м.Одеси, дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позов задоволенню не підлягає. Позивач посилається на то, що на підставі договору дарування від 16 лютого 2006 року 8/1000 частин будівель санаторію ім.Горького, що знаходиться у [ADDRESS], належать на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №260. [PERSON] право на належну йому нерухомість зареєстрував в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відчужувачем 8/1000 частин будівель колишнього санаторію ім.Горького виступав громадянин [PERSON], якому зазначена нерухомість належала на підставі договору дарування від 06.08.2004 року. Заступник прокурора Київського району м.Одеси вважає, що зазначені договори дарування є нікчемними і не створюють юридичних наслідків. На обґрунтування своїх доводів позивачева сторона посилалась на наступне: 8 квітня 2004 року у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу №5113167/2004-12-а, за умовами якого ДП «Клінічний санаторій ім.Горького» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» (продавець) продав, а ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофздравниця» (покупець) купив будівлю їдальні, резервуар для води, електропідстанцію, танцювальний майданчик, зовнішню тепломережу, мережу водопроводу, систему водовідведення, асфальтове покриття, одноповерхові будівлі літ.»Х,Ц,У1,У2,УЗ,У4, Ц1,Ц2,И», що розташовані у [ADDRESS]. В подальшому ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок «України» продало 179/1000 частин будівель і споруд санаторію ім.Горького ТОВ «МАРС», а ТОВ «МАРС» зробило відчуження 8/1000 частин будівель і споруд громадянину [PERSON] Посилаючись на ст.ст.215,220 ЦК України заступник прокурора Київського району стверджує, що договір від 8.04.2004 року щодо відчуження будівель і споруд санаторію ім.Горького, укладений юридичними особами, є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений. Внаслідок вищевказаних правочинів порушено право власності держави на об'єкти санаторно-курортного призначення. Фонд державного майна України є державним органом, основним завданням якого є захист майнових прав України на її території та за кордоном, здійснення прав розпорядження майном державних підприємств у процесі їх приватизації, створення спільних підприємств, здійснення повноважень щодо організації та проведення приватизації майна підприємств, яке перебуває у загальнодержавній власності. Відповідно до вимог ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підтвердження своїх вимог позивач у якості доказів надав копію договору купівлі- продажу від 08.04.2004 року з копією акту прийому-передачі, договір дарування від 16.02.2006 року і витяг з реєстру про реєстрацію прав власності [PERSON] на нерухоме майно. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов Заступника Прокурора Київського району м.Одеси не підлягає задоволенню з таких підстав: Згідно ч1 ст.60 ЦПК визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.215 та 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У даному випадку заступник прокурора району стверджує, що порушені інтереси Фонду державного майна. Разом з тим у позовній заяві зазначено, що « 23.12.1991 року Рада федерації профспілок України, яка є правонаступником Ради Федерації незалежних профспілок України присвоїла та передала у власність ЗАТ «Укрпрофздравниця» об'єкти санаторію ім.Горького». З ухвали господарського суду Одеської області від 4 квітня 2012 року, винесеної по справі за позовом Прокурора Київського району в інтересах держави до виконкому Одеської міськради, ПрАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва та визнання права власності вбачається, що 25.10.2000 року ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» було отримано свідоцтво про право власності на будівлі загальною площею 14449 кв.м. за адресою м.Одеса вул.Фонтонська дорога,165 (справу по суті до сьогодні не вирішено). Тобто, на момент звернення заступника прокурора району до суду з цим позовом ПрАТ «Укрпрофздравниця» було правомірним власником усіх будівель і споруд санаторію ім.Горького. Суду не надано доказів, що будівлі і споруди санаторію ім.Горького перебувають в веденні Фонду держмайна. Сторона позивача ані в позові, ані в поясненнях не визначилась, які саме будівлі і споруди санаторію ім.Горького складають 8/1000 частин, що належать [PERSON], яка площа цих будівель. Суд не отримав відповіді від представника позивача на питання: в якому стані знаходиться спірне нерухоме майно, чи зазнало змін це майно у період з 2006 року по 2011 рік. З огляду на викладене позов заступника Прокурора Київського району м.Одеси про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину є недоведеним.

Outcome: dismissed