Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Лисівської сільської ради про визнання права власності на спадщину. У своїй позовній заяві позивач вказує, що [INFO] помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно померлого, а саме на земельну частку (пай) площею 3,19 га, розташовану на території Лисівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, що належить йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю. Але оригінал вказаного державного акта був втрачений. Позивач в шестимісячний термін звернулася до Гадяцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина, але оскільки оригінал державного акта на право приватної власності на землю втрачений, тому на даний час неможливо отримати дублікат вказаного документа і переоформити земельну ділянку через органи нотаріату, тому вона звернулася до суду з позовом про визнання права на спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Лисівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Лисівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадщину, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. У відповідності до свідоцтва про народження, померлий [PERSON] був сином позивача [PERSON], яка після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу. У довідці виконавчого комітету Лисівської сільської ради Гадяцького району № 489 від 24.12.2014 року зазначено, що померлий [PERSON] був зареєстрованим та проживав станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS], на день його смерті разом з ним була зареєстрована мати [PERSON]. Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] не значилось. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 037731 від 11.02.2003 року, [PERSON] на підставі рішення 4-ї позачергової сесії 24 скликання Лисівської сільської ради народних депутатів від 24 вересня 2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,19 га, що розташована на території Лисівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі Полтавської області від 25.12.2014 року № 1608-04-1659/2-14 зазначено, що на ім`я [PERSON] дійсно отримано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ІІІ-ПЛ № 037731, який видавався на підставі рішення 4-ї позачергової сесії 24 скликання Лисівської сільської ради від 24 вересня 2002 року. Площа земельної ділянки становить 3,19 га. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за № 146 від 11.02.2003 по Лисівській сільській раді. Крім того, у повідомленні Держземагентства у Гадяцькому районі Полтавської області від 05.02.2015 № 9-1608-0.2-128/2-15 зазначено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 037731 площею 3,19 га дійсно видавався покійному [PERSON], дублікат зазначеного вище Державного акта видати неможливо у зв`язку зі смертю власника зазначеної земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка належної померлому [PERSON] на підставі Державного акту земельної ділянки становить 86306 (вісімдесят шість тисяч триста шість) грн. 36 коп., про що свідчить Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (паю) від 23.12.2014 року № 1270. Відповідно до письмових пояснень Гадяцької державної нотаріальної контори на зверненння [PERSON] з питанням оформлення спадкових прав на майно померлого [INFO] [PERSON], до складу якого входить земельна ділянка, що знаходиться на території Лисівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку з цим у нотаріуса немеє можливості видати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно. У повідомленні Гадяцької державної нотаріальної контори також зазначено, що після померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Першої Лохвицької державної нотаріальної контори від 28.01.2015 року, спадкова справа спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], заведена Гадяцькою державною нотаріальною конторою 26.12.2012 року. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачає, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved