Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання вказавши, що дочка [PERSON] навчається на другому курсі Вінницького Національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, а відповідач є її батьком, проте не надає коштів на її утримання в добровільному порядку після досягнення нею повноліття. Посилаючись на ст. ст. 180, 182, 199-200 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], в розмірі ? частини усіх його видів заробітку щомісячно на час її навчання до 01.07.2019 року. В подальшому змінивши свої позовні вимоги надала до суду письмову заяву у відповідності до якої просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до часу закінчення навчання дочкою. В судове засідання позивач не зявилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, направивши до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та не заперечує стосовно задоволення позову. Третя особа в судове засідання не зявилася. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовим и матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, актовий запис № 95 від 28 серпня 1996 року вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, де в графі «батько» вказаний відповідач. Згідно копії виконавчого листа виданого Новомиргородським районним судом Кіровоградської області відповідач сплачував аліменти на користь позивачки утримання дочки [PERSON], у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до настання дочкою повноліття. Із довідки Вінницького Національного медичного університету ім. М.І. Пирогова витікає, що повнолітня дочка сторін є студентом денної форми навчання ІІ курсу медичного факультету № 1 за спеціальністю «лікувальна справа» та продовжить навчання до 01 липня 2019 року. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України: ч. 1 якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. ч. 2 право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Розмір аліментів визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач не приймає участь у наданні матеріальної допомоги на утримання дочки після досягнення нею повноліття у добровільному порядку. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище відповідача; 3) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.191, 201 СК України аліменти на дитину (дочку, сина) присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у розмірі, в якому просить позивач на що відповідач не заперечував, що підтверджується його письмовою заявою. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 гривень, від сплати якого позивач був звільнений у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved