Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що згідно заповіту від 18.02.2016 року [PERSON] заповів йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.1998 року. Однак в зазначеному свідоцтві прізвище спадкодавця було зазначено як « [PERSON] ». Зазначав, що встановлення факту необхідно для прийняття спадщини. Представник [PERSON] надав заяву в якій просив розглядати справу без їх участі та задовольнити вимоги. Представник Сурсько-Литовської сільської рада в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко Ольга Петрівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в свідоцтві про спадщину за законом від 23 січня 1998 року, серії НВ0512565, зареєстроване в реєстрі за № 2-161, посвідчене державним нотаріусом Дніпропетровської державної районної нотаріальної контори, видане на ім`я [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сурсько - Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 117, та заповіту від 18.02.2016 року, який посвідчено секретарем виконкому Сурсько-Литовської сільської ради, прізвище спадкодавця на український мові зазначено як « [PERSON] ». Зазначений в свідоцтві будинок зареєстрований в КП «БТІ» на праві приватної власності за спадкодавцем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину законом від 23 січня 1998 року, серії НВ0512565, зареєстроване в реєстрі за № 2-161, що підтверджується листом КП «БТІ» № 434 від 09.04.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення договору купівлі - продажу квартири. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати своє право на розпорядження своїм нерухомим майном. Оцінюючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що свідоцтво про спадщину за законом від 23 січня 1998 року, серії НВ0512565, зареєстроване в реєстрі за № 2- 161, посвідчене державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Юрченко Л.Л., належить [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на викладене, заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved