Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

До суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернувся [PERSON].Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчений Гедіковою Г.І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за р.№103. Вказана квартира належить позивачу в цілому та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 03.02.2017 року, що підтверджується витягом № 79550660. Відповідно до п.5 зазначеного договору купівлі-продажу відповідач зобов'язувався звільнити квартиру до 03.02.2017 року та знятися з реєстрації місця проживання до 03.03.2017 року. Однак відповідач залишається зареєстрований у квартирі та в усній формі відмовляється зніматись з реєстраційного обліку. Факт реєстрації відповідача підтверджується довідкою, виданою ОСББ «Автозаводська №42» 05.05.2017 року № 05-05/17/3, в якій зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно акту про не проживання, відповідач [PERSON], не проживає в зазначеній квартирі з серпня 2016 року. Жодних правових підстав для проживання та реєстрації у вищевказаному житловому приміщенні і майнових прав щодо квартири у відповідача немає. В квартирі він не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. Відмова від зняття з реєстрації створює перешкоди у здійсненні права власності позивачу, який не може вільно користуватись квартирою та щомісячно йому нараховуються додаткові комунальні послуги. У зв'язку з чим позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 36, розташованою за адресою: [ADDRESS]. . В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, повістками направленими рекомендованими листами, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що також підтверджується копією витягу з державного реєстру права власності на нерухоме майно № 79550660 від 03.02.2017 року. Згідно п.5 вищезазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язувався звільнити квартиру до 03.02.2017 року та знятися з реєстрації місця проживання до 03.03.3017 року (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що до теперішнього часу відповідач по справі [PERSON], зареєстрований у квартирі, власником якої є позивач (а.с. 9, 10). Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що наявність реєстрації відповідача в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, перешкоджає йому в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, вимагає від нього додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Отже, відновити порушені права власника та усунути перешкоди в користуванні власністю цілком можливо шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. У зв'язку з наведеним суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Так як, позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за доцільне її не розглядати.

Outcome: approved