Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її сина [PERSON]А, померлого 16.03.2016 р, посилаючись на те, що їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в звязку з відсутністю належного правовстановлючого документа на обєкт нерухомості. В судове засідання позивач не зявилась, просила розглядати справу за участі її представника адвоката [PERSON] Представник позивача позовні вимоги збільшив та просив визнати також право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири, яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло та набута нею в порядку приватизації, посилаючись на те, що в свідоцтві про право власності на житло відсутня інформація щодо розпорядження органу приватизації. Третя особа [PERSON] подав до суду позовну заяву до відповідача по справі, яку згодом уточнив, та просив визнати за ним право власності на 1/3 частину спірної квартири, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло та набута ним в порядку приватизації, посилаючись на те, що в свідоцтві про право власності на житло відсутня інформація щодо розпорядження органу приватизації. Представник відповідача - Костянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ПАТ «Костянтинівський завод «Втормет» в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи. Зясувавши позицію позивача та його представника, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, та представника відповідача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази, надані на їх підтвердження у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 листопада 1993 року відділом по приватизації при заводі «Вторчормет», квартира №35, що розташована за адресою: Донецька область м. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 211, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві відсутній запис щодо номеру та дати розпорядження органу приватизації, на підставі якого видано це свідоцтво, а також підпис керівника органу приватизації та печатка. Однак, зазначено, що квартира зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації та записана в реєстраційну книгу за № 106 рп 249, що підтверджується відповідним записом, вчиненим Костянтинівським міським Бюро технічної інвентаризації та завіреним підписом керівника та печаткою. 11 листопада 1993 року складено технічний паспорт на квартиру, де власниками квартири зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки ПАТ «Костянтинівський завод «Втормет» від 26 липня 2016 року № 102, надати довідку про приватизацію квартири завод не має можливості у звязку із відсутністю архіву по приватизації відомчого житла «Вторчормет» (1993-1997р.р.). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» від 21 лютого 2017 року № 129, житловий будинок № 211 по вул. Островського знаходиться на балансі комунального підприємства «Служба єдиного замовника». Будинок був переданий в комунальну власність міста Відкритим акціонерним товариством «Втормет» згідно з рішенням виконкому № ХХ 3/7-12 від 11.11.1998 р. [PERSON] помер 16 березня 2016 року у віці 42 років в м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 938887, актовий запис № 359, складений 16 березня 2016 року відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 1/3 частини вищевказаної квартири. На час смерті разом з померлим проживала його мати [PERSON] та брат [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується довідкою про склад сімї від 04 серпня 2016 року № 1512, виданою КП «Служба єдиного замовника», відповідно до якої зазначені особи на час смерті [PERSON] були зареєстровані з ним за однією адресою: [ADDRESS]. Батьками [PERSON], який народився 27 серпня 1973 року в м. Костянтинівка Донецької області, є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-НО № 255617, актовий запис № 948 від 03 вересня 1973 року у Костянтинівському будинку щастя Донецької області та рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 19 серпня 2016 року, та яким визнано, що [PERSON], який помер 16 березня 2016 року у м. Костянтинівка Донецької області, був рідним сином [PERSON], [INFO], який народився у с. Красний Степ Пристенського району Курської області, та [PERSON], [INFO], яка народилась у с. Нікольський, Шумячського району Смоленської області. [PERSON] на день смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї від 04 серпня 2016 року № 1511, виданою КП «Служба єдиного замовника». Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46681853 від 07 лютого 2017 року у реєстрі відсутня спадкова справа, відкрита після смерті 16 березня 2016 року [PERSON] При зверненні до Костянтинівської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу [PERSON] було відмовлено, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 серпня 2016 року. Відмова обґрунтована тим, що у позивача відсутні розпорядження про приватизацію у свідоцтві про право власності на житло на квартиру [ADDRESS]. Відсутність можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку викликана тим, що відповідно до п.п. 4.18. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно із ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Таким чином, суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації, але через відсутність записів про відповідне розпорядження органу приватизації їх право власності не визнається, отримати належний правовстановлюючий документ наразі не є можливим. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо поділу спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3. Крім того, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину після смерті свого сина шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, тобто правомірно набула право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS], з моменту відкриття спадщини, але позбавлена можливості оформити це право власності у позасудовому порядку в зв'язку з відсутністю належно оформленого правовстановлюючого документу на квартиру, яка входить до складу спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] позбавлені можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права, ними доведено обґрунтованість їх позовних вимог, вибрано належний спосіб захисту, а тому їх вимоги про визнання за ними права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved