Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] 24 березня 1997 року за договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Тягній Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 703, набула у власність квартиру, що розташована в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 04 вересня 1997 року позивач уклала шлюб та змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка - [PERSON] . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Луганськ у 2014 році позивач покинула своє постійне місце проживання, у зв`язку з чим втратила оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначене нерухоме майно. На даний час позивач вирішила продати вищезазначену квартиру, однак без правовстановлюючих документів вказане зробити не представляється можливим. Відновити у позасудовому порядку правовстановлюючі документи на квартиру позивач не має змоги. Позивач через свого представника просить суд визнати за нею право власності на квартиру у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на неї. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялись про місце та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що дійсно 04 вересня 1999 року позивач уклала шлюб, в результаті якого її прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] 24 березня 1997 року за договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Тягній Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 703, набула у власність квартиру, що розташована в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-12). На вказане нерухоме майно було виконано технічний паспорт (а.с. 13-16) та домову книгу (а.с. 17-20), проведено оцінку майна (а.с. 27-61). На даний час оригінали правовстановлюючих документів на квартиру було втрачено. Відновити таку документацію позивач не має можливості. Через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спірне майно, але із-за незалежних від неї обставин не може у повному обсязі користуватися своїм правом розпорядження на таке майно, у зв`язку з чим, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 16, 20, 328, 331, 391, 392 ЦК України,

Outcome: approved