Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Токмацьку районну державну адміністрацію Запорізької області, як орган опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З 2008 року дитина весь час проживає з позивачем. Відповідач весь цей час життям сина не цікавиться, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з ним. Дитина не знає свого батька, оскільки з 2008 року жодного разу його не бачила. Вважає, що дані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. У зв`язку з чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник органу опіки та піклування Хлібець М.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.12.2007 по 10.03.2015 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10.03.2015 розірвано. Однак фактично шлюбні відносини були припинені у 2008 році. В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2008. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08.02.2015 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Станом на 01.03.2019 відповідач має заборгованість по аліментам, стягуваним на користь позивача на утримання сина за виконавчим листом у справі №311/4468/15-ц, виданим Василівським районним судом Запорізької області 30.03.2016, у сумі 38517,00 гривень, що підтверджується листом Токмацького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 18.02.2019. За наявну заборгованість по аліментам відносно [PERSON] Токмацьким міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.03.2018. Як вбачається з матеріалів справи малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачем створено необхідні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку для малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Запорізької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №95 [PERSON] , [INFO] , навчається у школі з 5-А класу. Вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько учня не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться навчанням дитини та не відвідує школу. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 18.03.2019, [PERSON] , [INFO] , відвідує амбулаторію з січня 2017 року. На прийом до лікарів звертається тільки мати [PERSON] . Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Нормами ст.157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 та п.16 Постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , що підтверджено належними та допустимими доказами. Вказана обставина є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved