Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури Шерстяних О., який діє в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 30.03.2018 року близько 15 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», р.н.з. [NUMBER] та рухаючись на вказаному автомобілі по вул..Головна, що в с.Оноківці, Ужгородського району з с. Кам`яниця, Ужгородського району у напрямку м. Ужгорода, та проїжджаючи повз будинку №120 , що по вул.. Головна , в с . Оноківці не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги «Правил дорожнього руху України», а саме: п.18.1 за яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека в результаті чого, не дотримавшись вище вказаного пункту правил дорожнього руху, не впорався з керуванням допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який в той час переходив нерегульований пішохідний перехід справа наліво відносно руху автомобіля. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, гемартрозу правого кульшового суглобу, компресійний перелом тіла L1 I ст.., перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням та залишений на лікуванні в ЦМКЛ м.Ужгород. Згідно висновку судово-медичній експертизі потерпілого [PERSON] , а також даних оригіналу медичної картки стаціонарного хворого з травматологічного відділення ЦМКЛ за №3328/261 заповненої на його імя, під час госпіталізації його в травматологічного відділення у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, компресійний прелом L1, розрив медіальної бічної зв`язки лівого колінного суглобу.Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля (бампер, фара, крило) з послідуючим наданням тілу значного прискорення, падіння його і ударом об підлеглу тверду поверхню і потягли за собою розлад здоровя на трок більше 21дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 30.03.2018 року і виникли під час ДТП, і характерні для наїзду на пішохода (з контактуванням в ділянку правої гомілки). З технічної точки зору згідно висновку судової автотехнічної експертизи №10/121 від 11.05.2018 року причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля «Volkswagen Passat», р.н.з. [NUMBER] [PERSON] , який не дотримався вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] з 30.03.2018 року по 16.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні центральної міської клінічної лікарні м.Ужгорода, яка фінансується за кошти відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.При цьому витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] склали 21702,25 грн. (згідно калькуляції №2 від 16.05.2018 року в розрахунку 461,75 грн. за один день перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні). Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від.12.06.2018 року, що набрав законної сили 13.07.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення вироку складав 3 400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. У зв`язку з тим, що витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі особою, яка вчинила кримінальне правопорушення і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я на рахунок юридичної особи, якій належить останній, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] кошти, витрачені центральною міською клінічною лікарнею м. Ужгород на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 21 702,25 грн. на користь держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради та перерахувати їх на відповідний рахунок. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутні. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, просить розглянути справу у його відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.03.2018 року близько 15 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», р.н.з. [NUMBER] та рухаючись на вказаному автомобілі по вул..Головна, що в с.Оноківці, Ужгородського району з с.Камяниця, Ужгородського району у напрямку м.Ужгорода, та проїжджаючи повз будинку №120, що по вул.. Головна , в с .Оноківці не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги «Правил дорожнього руху України», а саме: п.18.1 за яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека в результаті чого, не дотримавшись вище вказаного пункту правил дорожнього руху, не впорався з керуванням допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який в той час переходив нерегульований пішохідний перехід справа наліво відносно руху автомобіля. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, гемартрозу правого кульшового суглобу, компресійний перелом тіла L1 I ст.., перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням та залишений на лікуванні в ЦМКЛ м.Ужгород. Згідно висновку судово-медичній експертизі потерпілого [PERSON] , а також даних оригіналу медичної картки стаціонарного хворого з травматологічного відділення ЦМКЛ за №3328/261 заповненої на його імя, під час госпіталізації його в травматологічного відділення у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, компресійний прелом L1, розрив медіальної бічної зв`язки лівого колінного суглобу.Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля (бампер, фара, крило) з послідуючим наданням тілу значного прискорення, падіння його і ударом об підлеглу тверду поверхню і потягли за собою розлад здоров`я на трок більше 21дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 30.03.2018 року і виникли під час ДТП, і характерні для наїзду на пішохода (з контактуванням в ділянку правої гомілки). З технічної точки зору згідно висновку судової автотехнічної експертизи №10/121 від 11.05.2018 року причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля «Volkswagen Passat», р.н.з. [NUMBER] [PERSON] , який не дотримався вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] з 30.03.2018 року по 16.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні центральної міської клінічної лікарні м.Ужгорода, яка фінансується за кошти відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.При цьому витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] склали 21702,25 грн. (згідно калькуляції №2 від 16.05.2018 року в розрахунку 461,75 грн. за один день перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні). Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від.12.06.2018 року, що набрав законної сили 13.07.2018 року року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення вироку складав 3 400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Так, з наявного в матеріалах справи листа №929/01-5 від 20.11.2018 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 30.03.2018 року по 16.05.2018 року. З наявної в матеріалах справи калькуляції видатків на лікування хворого [PERSON] , №2 від 16.05.2018 року, виданої Центральною міською клінічною вбачається, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого склали 21 702,25 грн. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно із «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахування кількості ліжко днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Із наявного в матеріалах справи Розрахунку вартості одного ліжко-дня по ЦМКЛ станом на 16.05.2018 року вбачається, що вартість одного ліжко-дня у травматологічному відділенні складає 461,75 грн. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 18 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. У відповідності до п.4 зазначеного вище Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровця на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Встановлено, що Центральна міська клінічна лікарня м. Ужгорода фінансується за рахунок коштів Відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст. ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Таким чином, судом встановлено, що витрати, які здійснила з вини [PERSON] , ЦМКЛ м. Ужгорода на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути відшкодовані особою, що вчинила кримінальне правопорушення, та зараховані до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, так як невідшкодування вказаних коштів порушує як економічні інтереси держави, так і соціальні інтереси держави, оскільки відшкодовані суми коштів спрямовуються для подальшого фінансування діяльності закладів охорони здоров`я. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що із [PERSON] підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] на користь держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради. У відповідності дост.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: approved