Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся прокурор Хмельницького району з вказаним позовом в якому зазначив, що за результатами вивчення інформації, наданої Держземагенством у Хмельницькому районі було встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області № ХМ/6825084500:02:017/00001268, № ХМ/6825084500:02:017/00001271, № ХМ/6825084500:02:017/00001270, № ХМ/6825084500:02:017/00001267 та № ХМ/6825084500:02:017/00001269 від 24 березня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було надано дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населеного пункту на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та перебувають у державній власності, загальною площею 10 га по 2 га кожній особі. Наказами Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 15.10.2014 року № 22-5309/14-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», від 15.10.2014 року № 22-5311/14-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», від 15.10.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок площами по 2 га на кожну особу, загальною площею 6 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. На підставі вказаних наказів 30.10.2014 року здійснено державну реєстрацію права власності на наступні земельні ділянки: -за заявою [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6825084500:02:017:0048; -за заявою [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6825084500:02:017:0050; -за заявою [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6825084500:02:017:0049. Зазначив, що передача вказаних земельних ділянок відбулася з порушенням діючого законодавства, оскільки спірні земельні ділянки передані у власність відповідачам із земель резервного фонду; відповідачі не були членами ВСК «Країна Рад», не зайняті у соціальній сфері с. Масівці Масівецької сільської ради Хмельницького району та не проживають на території Масівецької сільської ради. Разом з тим, на території вказаної сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність. За таких обставин позивач вважає незаконним та таким, що суперечить земельному законодавству, зокрема ст. 25 Земельного кодексу України та п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, оспорювані накази Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 24.03.2014 року та 15.10.2014 року, оскільки наданням у власність відповідачів земельних ділянок порушено виключний перелік осіб, які мають право на отримання землі із резервного фонд. Просив їх скасувати, а також скасувати рішення реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 30.10.2014 року № 7514557, 7512645, 7513290 про державну реєстрацію права власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки. В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив його задовольнити. надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області в судове засідання не зявився. Надав суду письмові заперечення, в яких, посилаючись на безпідставність позовних вимог просив у позові відмовити. Зазначив, що виділення спірних земельних ділянок відбувалося у межах діючого Земельного законодавства та жодних порушень закону при цьому не відбулося. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також треті особи: [PERSON], [PERSON] та представник реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності незявившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 24.03.2014 року № ХМ/6825084500:02:017/00001268, № ХМ/6825084500:02:017/00001271, № ХМ/6825084500:02:017/00001270, № ХМ/6825084500:02:017/00001267 та № ХМ/6825084500:02:017/00001269 відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були надані дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Масівцької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Наказами Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 15.10.2014 року № 22-5309/14-14-СГ, №22-5311/14-14-СГ та № 22-5307/14-14-СГ були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 6 га для ведення особистого селянського господарства на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (площами по 2 га кожному) та передано їх у власність. На підставі вказаних наказів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали державні акти про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6825084500:02:017:0050, 6825084500:02:017:0048 та 6825084500:02:017:0049 відповідно. Відповідно до довідки Головного управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницькій області № 10-2204-0.4-5926/2-15 від 22.04.2015 року земельні ділянки з кадастровими номерами 6825084500:02:017:0050, 6825084500:02:017:0048, 6825084500:02:017:0049, 6825084500:02:017:0051, 6825084500:02:017:0055, 6825084500:02:017:0053, 6825084500:02:017:0057, 6825084500:02:017:0056, які розташовані на території Масівецької сільської ради відносяться до земель резервного фонду. Згідно інформаційної довідки, наданою Масівецької сільської ради №198 від 23.04.2015 року встановлено, що у 1996 році було проведення роздержавлення ВСК «Країна Рад» село Масівці, яке здійснював земельний відділ Хмельницької райдержадміністрації, в наслідок чого було утворено відповідний резервний фонд земель загальною площею 203 га. Рішенням 15 сесії Масівецької сільської ради ХХІІІ скликання від 28.12.2001 року працівникам соціальної сфери села в кількості 51 чол. Було виділено землі резервного фонду площею 75 га для ведення особистого підсобного господарства з розрахунку 1,50 га на кожну особу. На даний час із списку не отримали земельні ділянки 9 чоловік. Громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були членами ВСК «Країна Рад» та не були зайняті у соціальній сфері села Масівці, на території сільської ради не проживали і не проживають. Згідно ч. ч. 1, 2 статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. В силу п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ч. 4 ст. 25 Земельного кодексу України, площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд. Частинами 9, 10 ст. 25 Земельного кодексу України визначено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Пунктом 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» зазначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. З вищенаведених правових норм слідує, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Разом з тим, створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Реалізація вказаними особами права на отримання у власність (користування) земельної ділянки здійснюється ними добровільно, а саме: за їх клопотанням. Таким чином, резервний фонд земель підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних та комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти та охорони здоров'я та пенсіонерам з їх числа, які проживають у сільській місцевості та лише які мають право на подачу клопотання про виділ землі з резервного фонду. Встановлено, що на території сільської ради проживають такі громадяни, які ще не отримували земельні ділянки у власність, а тому рішення про надання земельних ділянок з резервного фонду особам, які до такого переліку не відносяться, не відповідає вимогам Закону. Оскільки реєстрація права власності на спірні земельні ділянки була здійснена на підставі рішення органу, яке було видано з порушенням вимог закону, така реєстрація за відповідачами підлягає скасуванню. З огляду на викладене позовні вимоги в частині скасування наказів Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність; наказів Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання спірних земельних ділянок у власність відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та скасування державної реєстрації права власності спірних земельних ділянок за останніми є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про повернення спірних земельних ділянок у державну власність суд зазначає, що оскільки державна реєстрація права власності спірних земельних ділянок за відповідачами скасована, у звязку з чим їх правовий режим відновлено та повинен здійснюватися уповноваженим для того органом державної влади у встановлений земельними законодавством спосіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову в цій частині судом не вбачається.

Outcome: partial