Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Заявник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, за участю заінтересованих осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 7/9), Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 26597691, місцезнаходження: м. Одеса, пл. Думська, 1), уточнивши яку просить: встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] на день його смерті - [INFO] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; рахунків в установах філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»: у ТВБВ № 10015/0542, рахунок №[NUMBER] - сума залишку 9834,89 доларів США; у ТВБВ № 10015/0596, рахунок №[NUMBER] (компенсація 1997 року) - сума залишку 3399,90 гривень. Заява обґрунтована тим, що заявник є братом [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] фактично залишилась спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26 квітня 1993 року; квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 31.01.2011 року та витягів про державну реєстрацію прав; рахунків в установах філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10015/0542: рахунок № [NUMBER] - сума залишку 9834,89 доларів США; у ТВБВ № 10015/0596: рахунок №[NUMBER] (компенсація 1997 р.) - сума залишку 3399,90 грн. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживав разом з заявником [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується відповіддю на адвокатський запит адвоката Цимбала С.Ю. від Єврейської благодійної фундації «ХЕСЕД ШААРЕЙ ЦЕОН» № 221 від 14.12.2018 року, де вказано, що з квітня 2006 року по березень 2018 року [PERSON] надавалася патронажна допомога за програмою «Догляд на дому» саме за адресою [ADDRESS], де він і проживав. 12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] його брата [PERSON] , який на день смерті проживав разом з заявником за адресою: [ADDRESS] . 11 лютого 2019 року приватний нотаріус Лічман І. М. відмовила [PERSON] в реєстрації прийняття спадщини у зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 Цивільного кодексу України та роз`яснила про необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав. У зв`язку з цим заявник звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 року прийнята до розгляду та відкрито провадження за заявою [PERSON] з призначенням справи до слухання в порядку окремого провадження. Вище зазначеною ухвалою суду від 20.02.2019 року суддею було витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. (65044, м. Одеса. вул. Пироговська, 7/9) копію належним чином завіреної спадкової справи стосовно майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . 04.03.2019 року на адресу суду на виконання ухвали від 20.02.2019 року надійшла належним чином завірена копія спадкової справи стосовно майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.69-104). У судове засідання заявник не з`явився, подав письмову заяву про підтримання вимог та розгляд справи за його відсутності. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [INFO] народився брат заявника [PERSON] , в графі відомості про батька зазначений [PERSON] , відомості про мати - [PERSON] (а.с.94-95). 30.04.1957 року був укладений шлюб між батьком заявника [PERSON] та [PERSON] , прізвище після шлюбу взято - [PERSON] (а.с.98-99). 15.08.1973 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1153 (а.с.100-102). 03.05.1957 року, під час знаходження у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , народився [PERSON] , який є заявником у справі (а.с.96-97). Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31.03.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3532 (а.с.72). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] його брата [PERSON] , який на день смерті проживав разом з заявником за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). 12.12.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. заведена спадкова справа № 85/2018 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав за адресою: [ADDRESS] . Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Після смерті [PERSON] фактично залишилась спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26 квітня 1993 року; квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 31.01.2011 року та витягів про державну реєстрацію прав; рахунків в установах філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10015/0542: рахунок №[NUMBER] - сума залишку 9834,89 доларів США; у ТВБВ № 10015/0596: рахунок №[NUMBER] (компенсація 1997 р.) - сума залишку 3399,90 грн. (а.с.73-83, 104). 11 лютого 2019 року приватний нотаріус Лічман І. М. відмовила [PERSON] в реєстрації прийняття спадщини у зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 Цивільного кодексу України та роз`яснила про необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав (а.с.14). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявнику свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Так, згідно з довідкою, виданою 06.12.2018 року виробничою дільницею №8 КП «ЖКС «Порто-Франківський» заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.91). Судом також встановлено, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживав разом з заявником [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується відповіддю на адвокатський запит адвоката Цимбала С.Ю. від Єврейської благодійної фундації «ХЕСЕД ШААРЕЙ ЦЕОН» № 221 від 14.12.2018 року, де вказано, що з квітня 2006 року по березень 2018 року [PERSON] надавалася патронажна допомога за програмою «Догляд на дому» саме за адресою [ADDRESS], де він і проживав (а.с.12). Також факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на день його смерті - [INFO] , підтверджується нотаріально посвідченими показами свідків: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , працівника Управління соціального населення в Приморському районі (а.с.11); [PERSON] , [INFO] , працівника Благодійної фундації «ХЕСЕД ШААРЕЙ ЦІОН» (а.с.9); [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , знайомої сім`ї Цитронів (а.с.10). З заяви, поданої до суду [PERSON] встановлено, що після смерті брата [PERSON] він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, продовжує доглядати за вказаним майном, оплачує комунальні послуги, крім того у його володінні знаходяться правовстановлюючі документи на вищезазначене майно. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] з квітня 2006 року і до часу відкриття спадщини - [INFO] , та фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; рахунків в установах філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»: у ТВБВ № 10015/0542, рахунок №[NUMBER] - сума залишку 9834,89 доларів США; у ТВБВ № 10015/0596, рахунок №[NUMBER] (компенсація 1997 року) - сума залишку 3399,90 гривень.

Outcome: approved