Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2 700,00 грн. щомісячно. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу у сторін народилася донька, позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в свою чергу не надає коштів на утримання спільної дитини в достатньому розмірі, а тому позивач вважає, що відповідач має щомісячно сплачувати аліменти на підставі рішення суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти задоволення позовних вимог в розмірі 800,00 грн. Відповідач зазначає, що рішенням суду поділено спільне майно подружжя - автомобіль, яким він підробляв на таксі та після його продажу (він був відчужений за заниженою ціною) він не отримав коштів ще й заборгував позивачу 942,66 грн. За кредитним договором, як зазначив в запереченнях відповідач, існує заборгованість в розмірі 6 000 000,00 грн. Крім того він несе витрати на телефонний зв'язок, із його заробітної плати вираховується по 15% на погашення судового збору в сумі 551,20 грн., боргу в сумі 942,66 грн. та 300,00 грн. за організацію виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, представників відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2000 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.01.2017 року шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про народження, батьками дитини зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач в судовому засіданні пояснила, що батько дитини надавав матеріальну допомогу на утримання спільної дитини в розмірі 2 700 - 2 600,00 грн., проте останні місяці зменшив суму до 800,00 грн., яка є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини з врахуванням її віку. Представники відповідача в судовому засіданні не заперечували, що дійсно відповідач надавав кошти на утримання дитини в розмірі 2 400,00 - 2 700,00 грн., починаючи з грудня 2015 року, а з липня 2017 року він має можливість надавати лише 800,00 грн. щомісячно, оскільки його доходів недостатньо для сплати 2 700,00 грн. щомісячно. Як вбачається з матеріалів справи, працюючи в ПрАТ «F&C REALTY» позивачу нараховувалась заробітна плата в розмірі 3 970,00 грн. в період з січня 2016 року по вересень 2017 року. В запереченнях відповідач зазначав, що він підробляв в службі таксі та кошти, які заробляв надавав на утримання дитини. Проте суду не було надано доказів на підтвердження зазначених обставин. Позивач в судовому засіданні категорично заперечила проти вказаної обставини та пояснила, що відповідач ніколи в таксі не працював. Також суду не надані докази, що за Кредитним договором від 25.05.2005 року [PERSON] має заборгованість, як зазначено в його запереченнях. Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що після припинення спільного проживання з позивачем, відповідач, маючи власні заощадження сплачував кошти на утримання дитини в розмірі 2 700,00 грн. Водночас позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідачу офіційно виплачується заробітна плата саме в такому розмірі, який зазначений в довідці, проте ще значна сума видається в «конверті». На час припинення спільного проживання з відповідачем, його «додаткова» заробітна плата становила приблизно 15 тисяч гривень, а тому він має можливість сплачувати на утримання дитини суму, яка зазначена в позовній заяві. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає кошти позивачу на утримання дитини в розмірі достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування), відповідач має офіційне постійне місце роботи, є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, позивач суду не довела щомісячні витрати на дитину в розмірі 5 400,00 грн.,враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, визначає аліменти в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 05 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved