Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] (надалі - [PERSON].) з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом - [PERSON].) про визнання збудованої цегляної перегородки з улаштуванням дверного блоку між квартирами № [ADDRESS] незаконною; зобов'язання власника кв. [NUMBER] [PERSON] невідкладно знести збудовану цегляну перегородку з улаштуванням дверного блоку в коридорі загального користування; стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.; визнання договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р. недійсним. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним, з урахуванням клопотання про доповнення вимог у позовній заяві (а.с. 100-101) та заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 155). Так, позивач за первісним позовом вказує, що власниками [ADDRESS] у коридорі загального користування між дверима квартир [NUMBER], [NUMBER] збудовано цегляну перегородку з улаштуванням дверного блоку, внаслідок чого, перекрито безперешкодний доступ до щита врахування електроенергії. Враховуючи, що дії (бездіяльність) відповідача є прямим порушенням протипожежних правил, що наражають на небезпеку, позивач за первісним позовом просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 05.10.2017 р. судом відкрито провадження у справі № 333/5572/17 за наведеним вище позовом [PERSON], справу призначено до розгляду. Ухвалою від 20.12.2017 р. судом замінено неналежного відповідача - [PERSON] на належного відповідача - [PERSON]. Ухвалою від 20.12.2017 р. судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Водограйна-8» [ADDRESS] 19.02.2018 р. позивачем за первісним позовом заявлено клопотання про необхідність направлення запиту та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Вказаним клопотанням позивач за первісним позовом просить суд направити ФОП [PERSON], як особі, що проводила інвентаризацію та склала технічний паспорт, судовий запит, в якому поставити наступні питання: - чи ознайомлювалась вона при складанні технічного паспорту на квартиру [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS] з інвентаризаційною справою на цю квартиру № 47899/109578? - чи було їй відомо, що частина приміщень квартири, у т.ч. коридор площею 4,5 кв.м. мають статус самочинно переобладнаних? - чому у виготовленому нею технічному паспорті відсутній штамп про самочинно переобладнанні приміщення? - які саме документи вивчались при складані технічного паспорту? - чи оглядалась нею квартира, на яку складався технічний паспорт? - чи може бути законним перепланування приміщень загального користування та приєднання їх до конкретних квартир, якщо не вирішено питання перенесення наявних у цьому приміщенні засобів обліку електроенергії, які належать іншим мешканцям багатоквартирного будинку? Також, вказаним клопотанням просить суд залучити до участі у справі фізичну особу-підприємця [PERSON] в якості третьої особи. Оскільки наведене вище клопотання необґрунтовано якими нормами чинного ЦПК України передбачені повноваження суду на направлення відповідних судових запитів та яким чином рішення у справі може вплинути на права або обов'язки ФОП [PERSON] щодо однієї зі сторін у цій справі, судом відмовлено у задоволенні наведеного вище клопотання позивача за первісним позовом через необґрунтованість. Також, позивачем за первісним позовом заявлено клопотання від 19.02.2018 р. про призначення будівельно-технічної експертизи, яким остання просила суд призначити будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: -чи має статус самочинно переобладнаного приміщення приєднана до квартири [ADDRESS] коридору загального користування площею 4,5 кв.м.? -у разі якщо зазначене приміщення втратило статус самочинно переобладнаного, встановити на підставі яких документів це відбулось? -чи може бути визнаним законним оформлення перепланувань, що привело до збільшення площі квартири на підставі виготовлення ФОП технічного паспорту та без отримання рішення виконавчого комітету Запорізької МР щодо такого перепланування, яке передбачено Порядком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Запорізької МР від 23.11.2011 р. № 505/5? -чи може бути законним перепланування приміщень загального користування та приєднання їх до конкретних квартир, якщо не вирішено питання перенесення наявних у цьому приміщенні засобів обліку електроенергії, які належать іншим мешканцям багатоквартирного будинку? Розглянувши наведене вище клопотання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1). У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч. 2). При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3). Як вбачається із наведеного вище клопотання, останнє не містить визначення експертної установи, якій позивач просить суд призначити проведення експертизи, а також позивачем за первісним позовом не зазначено, хто саме із сторін у цій справі буде нести витрати, пов'язані з проведенням експертизи. Представник позивача в судовому засіданні також не надав відповідних пояснень з цього приводу. У зв'язку з чим, враховуючи, що представник відповідача заперечив проти призначення експертизи у цій справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом від 19.02.2018 р. про призначення будівельно-технічної експертизи через необґрунтованість. Також, позивачем за первісним позовом заявлено клопотання від 19.02.2018 р. про винесення окремої ухвали щодо направлення матеріалів до органу досудового розслідування, який має визначити наявність складу злочину під час «узаконення» перепланування та включення частини приміщення загального користування до договору купівлі-продажу окремої квартири та у разі встановлення складу злочину, встановити та притягнути до кримінальної відповідальності винних, причетних осіб. Представник відповідача за первісним позовом заперечила проти задоволення наведеного вище клопотання позивача за первісним позовом. Статтею 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч. 1). В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5). Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч. 6). Враховуючи, що станом на час розгляду заявленого позивачем за первісним позовом клопотання, судом не вирішено спір по суті та, відповідно, не встановлено порушення законодавства при переплануванні та включенні частини приміщення загального користування до договору купівлі-продажу квартири, судом відмовлено у задоволенні заявленого клопотання. Також, відмовляючи у задоволенні заявленого клопотання, суд виходив з того, що [PERSON] не позбавлена можливості самостійно звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою, якщо остання вбачає в діях певних осіб склад кримінального правопорушення. 19.02.2018 р. на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [NUMBER] в [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] перенести засіб обліку електроенергії з приміщення літерою А-9 № 1, площею 4,5 кв.м. квартири [ADDRESS] на сходову клітку піді'їзду житлового будинку [ADDRESS] за власний кошт. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.215 р. належить квартира [ADDRESS]. Згідно наданого продавцем технічного паспорту до площі квартири [ADDRESS] входив також коридор площею 4,5 кв.м. Про те, що на час придбання нерухомості приміщення літера А-9 № 1 площею 4,5 кв.м. приєднана частина коридору загального користування не мала статусу самочинного будівництва підтверджується п.п. 1.1., 3.1. договору купівлі-продажу від 12.08.2015 р. Таким чином, оскільки засоби обліку електричної енергії [PERSON] знаходяться на території розташування приміщення літера А-9 № 1 площею 4,5 кв.м., що належить позивачу за зустрічним позовом, [PERSON] зазначає про порушення її права вільного володіння та користування нерухомістю. Також, вказує, що представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомив про можливість перенесення засобів обліку електроенергії на сходову клітку за рахунок побутового споживача. З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом просить позов задовольнити. Ухвалою від 19.02.2018 р. судом прийнято до розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зобов'язання вчинити певні дії. Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у первісному позові, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити повністю, про що зазначив у відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с. 83-97). Представник відповідача проти первісних позовних вимог заперечила повністю, про що зазначила у відзиві на позовну заяву, зустрічні позовні вимоги просила суд задовольнити. Представник третьої особи 1 надав суду відповідні пояснення щодо предмету спору у цій справі. Представник третьої особи 2 в ході розгляду справи зазначила, що перенесення засобу обліку електроенергії з приміщення літерою А-9 № 1, площею 4,5 кв.м. квартири [ADDRESS] на сходову клітку піді'їзду житлового будинку [ADDRESS] можливо лише на підставі проектної документації, яка розробляється представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» за заявою заінтересованої сторони. Третя особа 3 та третя особа 4 в судові засідання жодного разу не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Третя особа 5 в судові засідання не з'явилась, направила на адресу суду на виконання вимог ухвали від 17.09.2018 р. копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. укладено та посвідчено договір купівлі-продажу від 20.08.2015 р. за реєстровим № 2308. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42598369 від 20.08.2015 р. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м (а.с. 124, т. 1). Також, матеріали справи свідчать, що право спільної часткової приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в розмірах 1/3 частки та 2/3 частки належить [PERSON] та [PERSON] відповідно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.05.2009 р. № 22853519. Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За змістом ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Як вбачається з матеріалів справи, листом від 11.08.2017 р. № 01/1.1.-15/4754 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (ГУ ДСНС України у Запорізькій області) повідомляє [PERSON], що 08.08.2017 р. за результатом виходу за адресою: [ADDRESS] встановлено, що мешканцями квартири [NUMBER] у коридорі загального користування на другому поверсі улаштовано тамбур, чим порушено вимоги п. 2.37. глави 2 розділу ІІІ НАПБ А.1.001-2014 «Правила пожежної безпеки України», а саме: допущено захаращування шляхів евакуації меблями, обладнанням, різними матеріалами тощо. Крім того, улаштований тамбур обмежує доступ до електрощитової та перешкоджає відключенню електроенергії на випадок можливої пожежі, що в свою чергу порушує вимоги глави 2 розділу VІІІ Правил пожежної безпеки в Україні. Листом від 11.08.2017 р. № 01/1.1.-15/4753 ГУ ДСНС України у Запорізькій області вказує директору ОСББ «Водограйна-8», що улаштований тамбур обмежує доступ до електрощитової та перешкоджає відключенню електроенергії на випадок можливою пожежі, що в свою чергу порушує вимоги глави 2 розділу VІІІ Правил пожежної безпеки в Україні. На підставі викладеного, пропонує ОСББ «Водограйна-8», як балансоутримувачу забезпечити безперешкодний доступ до електрощитової для своєчасного відключення електроенергії на випадок можливої пожежі, а також забезпечити усунення вищезазначених порушень Правил пожежної безпеки в Україні та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій щодо утримання шляхів евакуації в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] Листом від 05.09.2017 р. № 25-03/06-1205 Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Запорізькій області рекомендує [PERSON], враховуючи заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини ОСББ «Водограйна-8», ініціювати на загальних зборах розгляд питання щодо неможливості доступу комутаційного апарату для зняття напруги з електрообладнання квартири та показів лічильника обліку електричної енергії з метою прийняття відповідного рішення у встановленому законодавством порядку. Листом від 22.08.2017 р. № 007-45/13299 ПАТ «Запоріжжяобленерго» за наслідками розгляду звернення [PERSON] щодо вільного доступу до засобу обліку електричної енергії за адресою: [ADDRESS] повідомляє, що внутрішньо будинкові мережі знаходяться на балансі ОСББ, створеного мешканцями будинку, а тому дане питання знаходиться в межах компетенції правління ОСББ. [PERSON] (позивач за первісним позовом) заявлено вимоги про визнання збудованої цегляної перегородки з улаштуванням дверного блоку між квартирами № [ADDRESS] незаконною та зобов'язання власника кв. [NUMBER] [PERSON] невідкладно знести збудовану цегляну перегородку з улаштуванням дверного блоку в коридорі загального користування. Частиною 1 ст. 376 ЦК України унормовано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регламентовано Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76. Так, пунктом 1.4.1. вказаних вище Правил передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. За змістом п. 1.4.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків (п. 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій). Відповідно до п. 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Пунктом 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Згідно з п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. За змістом п. 3.7.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних, технічних та інших заходів, спрямованих на попередження пожеж, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для швидкого виклику пожежних підрозділів та успішного гасіння пожеж. Згідно з п.п. 3.7.7., 3.7.8. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, у разі реконструкції, перепланування, капітального ремонту приміщень, будинків необхідно дотримуватись протипожежних вимог, визначених нормативними документами в галузі будівництва. Розпочинати вищевказані роботи дозволяється лише за наявності проектної документації. Не дозволяється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у т.ч. венткамери, електрощитові) для зберігання устаткування, меблів, вибухопожежонебезпечних матеріалів та інших небезпечних предметів (п. 3.7.12. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій). Нормативно-методичне забезпечення діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна регламентується Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001 р. № 582/5773 (надалі - Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна). Відповідно до п. 1.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, технічна інвентаризація проводиться, зокрема, перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту. Пунктом 1.4. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна проводиться суб'єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 554 «Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури». На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Згідно з п. 1.5. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об'єкт нерухомого майна на весь час його існування та зберігається в органі державної реєстрації прав за місцезнаходженням такого об'єкта. Пунктом 2 вказаної вище Інструкції встановлено, що до об'єктів, які підлягають технічній інвентаризації, належать, зокрема, багатоквартирні житлові будинки. За змістом п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, при виявленні об'єктів, які відповідно до цієї Інструкції вважаються об'єктами самочинного будівництва, суб'єкт господарювання зобов'язаний повідомити про це органи державного архітектурно-будівельного контролю, а для квартир багатоквартирних житлових будинків - також місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування за формою згідно з додатком 19. Після одержання суб'єктом господарювання інформації про прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва у примітку раніше проставленого штампа уноситься запис номера та дати документа про прийняття в експлуатацію. Указані записи в технічних паспортах скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання. Наявність самочинного будівництва не є перешкодою для видачі виготовлених матеріалів замовникові. 24.05.2018 р., на виконання вимог ухвали суду від 19.02.2018 р., на адресу суду надійшли копії матеріалів інвентаризаційної справи № 47899/109578 на квартиру [ADDRESS]. Розглянувши матеріали інвентаризаційної справи за № 47899/109578, судом встановлено, що відповідно до акту поточних змін (а.с. 38, т. 2), складеного техніком Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.01.2010 р. за наслідками обстеження в натурі квартири [ADDRESS], у вказаній квартирі встановлені наступні поточні зміни: приєднана частина коридору загального користування (…). Про наявність об'єктів самочинного будівництва до квартири [ADDRESS] також свідчить план поверху ІІ будинку літера А-9 по [ADDRESS] від 10.12.2012 р. (а.с. 56, т. 2). Вбачається, що листом від 12.12.2012 № 5550 Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації повідомило районну адміністрацію Запорізької міськради по Комунарському району, що в будинку № [ADDRESS] в квартирі [NUMBER] обладнанні допоміжні приміщення, зокрема, приєднана частина коридору загального користування площею 4,5 кв.м. За змістом листу районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 15.02.2018 р. (а.с. 98, т. 1), особи ([PERSON] та [PERSON].) з питання оформлення перепланування квартири [ADDRESS] до районної адміністрації не звертались. Як встановлено судом, станом на час розгляду цієї справи в суді, матеріали інвентаризаційної справи за № 47899/109578, не містять жодних доказів на підтвердження прийняття в установленому законом порядку в експлуатацію об'єкта самочинного будівництва - частини коридору загального користування площею 4,5 кв.м. приєднаної до квартири [ADDRESS]. Так, в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], виготовленого ТОВ «ЗМБТІ», станом на 10.12.2012 р. (що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи), відсутній відповідний запис щодо номера та дати документа про прийняття об'єкта в експлуатацію, скріпленого підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на переобладнання чи перепланування спірного об'єкту нерухомого майна, а також докази на підтвердження того, що роботи з приєднання спірної частини коридору проводились з дотриманням протипожежних вимог, визначених нормативними документами в галузі будівництва та розпочинались за наявності проектної документації. За таких обставин, суд дійшов висновку, що приєднана частина коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS] є об'єктом самочинного будівництва в розумінні норм ст. 376 ЦК України та положень наведеної вище Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. Як встановлено судом в ході розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, здійснене переобладнання коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS] призводить до порушень Правил пожежної безпеки в Україні, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та прав власників інших квартир у спірному багатоквартирному будинку оскільки обмежує доступ до електрощитової та перешкоджає відключенню електроенергії на випадок можливої пожежі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] (позивач за первісним позовом) вимоги про визнання збудованої цегляної перегородки з улаштуванням дверного блоку між квартирами № [ADDRESS] незаконною та зобов'язання власника кв. [NUMBER] [PERSON] невідкладно знести збудовану цегляну перегородку з улаштуванням дверного блоку в коридорі загального користування є нормативно обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами. У зв'язку з чим, задовольняються судом в цій частині повністю. Також, [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. від 20.08.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2308. Підставою заявленої вимоги є порушення при укладенні договору вимог чинного законодавства щодо безпідставного включення до договору неналежної продавцю власності. Статтею 3 ЦК України передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ін. актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч. 1). Нормами ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи за № 47899/109578, 23.02.2010 р. [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 23.02.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. та зареєстрованого в реєстрі № 757. За умовами вказаного вище договору купівлі-продажу, загальна площа квартири становила - 33,43 кв.м., житлова площа - 17,0 кв.м (т. 2, а.с. 61). В той же час, за договором купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р., що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2308 [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] (Продавець) передала (продала) у власність [PERSON] (Покупець) квартиру загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до 1.2. договору зазначеного вище договору купівлі-продажу, вказана квартира належить Продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Масловець Л.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 23.02.2010 р. за реєстровим № 757. Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності № 10878296, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 707682323101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42596281, виданим державним реєстратором приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. 20.08.2015 р. Відсутність заборони, арешту та іпотеки на відчужувану квартиру перевірено за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.08.2015 р. Відсутність обтяження рухомого майна (податкової застави) перевірено за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 20.08.2015 р. Пунктом 2.1. вказаного вище договору передбачено, що продаж квартири вчинюється на суму 418 308 грн., які Покупець сплатив Продавцю повністю до підписання цього договору шляхом перерахування на поточний рахунок (…). Згідно з п. 3.1. договору, Продавець гарантує, що прихованих недоліків квартира не має та повідомляє про відсутність самовільного перепланування, реконструкції квартири, а Покупець підтверджує, що йому цей факт відомий та на момент огляду відчужуваної квартири недоліки або дефекти, що перешкоджали б її використанню за цільовим призначенням, самовільного перепланування, реконструкції не було виявлено, технічні характеристики квартири відповідають даним технічного паспорта. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваної квартири Покупець не має і приймає її в технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Відповідно до п. 5.1. договору, право власності на придбану квартиру виникає у Покупця у відповідності до ст. 182, п. 4 ст. 334 ЦК України, тобто з моменту проведення державної реєстрації цього права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після підписання цього договору. 05.10.2018 р. на адресу суду, на виконання вимог ухвали суду від 17.09.2018 р., надійшли копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. укладено та посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.08.2015 р. за № 2308. Так, із наданих документів слідує, що для укладення наведеного вище договору купівлі-продажу приватному нотаріусу був наданий, зокрема, технічний паспорт, виготовлений ФОП [PERSON] станом на 19.08.2015 р. Розглянувши технічний паспорт, виготовлений ФОП [PERSON] станом на 19.08.2015 р., судом встановлено, що останній виготовлений ФОП [PERSON] без виходу на об'єкт нерухомості та на відміну від технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ЗМБТІ», станом на 10.12.2012 р., в розділі «План квартири» взагалі не містяться дані про наявність самочинно збудованої площі до квартири [ADDRESS]. Також вбачається, що при укладенні спірного правочину купівлі-продажу квартири між [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] жодних доказів на підтвердження зареєстрованого права власності за [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] на приєднану частину коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS] приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. надано не було. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу майна належить власникові майна. За таких обставин, оскільки приєднана частина коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS], станом на час укладення оспорюваного правочину, була об'єктом самочинного будівництва та не зареєстрована в установленому законом порядку на праві приватної власності за [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON], суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо передачі у власність [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] [PERSON] зазначеної вище частини коридору загального користування за договором купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р. за реєстр. № 2308. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 217 ЦК України унормовано, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання частково недійсним п. 1.1. договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. від 20.08.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2308 в частині передання (продажу) [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] у власність [PERSON] (Покупця) частини коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS]. При цьому, розглянувши інші умови договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. від 20.08.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2308, суд не вбачає недодержання сторонами цього правочину в момент його вчинення вимог, які є необхідними для визнання решти умов правочину судом недійсним. У зв'язку з чим, заявлена [PERSON] вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р. за № 2308 задовольняється судом частково, а саме: судом визнається частково недійсним п. 1.1. вказаного договору купівлі-продажу квартири в частині передання (продажу) [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] у власність [PERSON] (Покупця) частини коридору загального користування площею 4,5 кв.м. до квартири [ADDRESS]. У задоволенні інших вимог про визнання недійсними решти умов договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р. судом відмовляється через недоведеність. Також, позивачем за первісним позовом заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5). Оскільки позивачем за первісним позовом не доведено та не підтверджено зібраними у справі доказами протиправності поведінки [PERSON] по відношенню до [PERSON], суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) моральної шкоди в сумі 30 000 грн. У зв'язку з чим, у задоволені первісного позову в частині заявленої стягнення моральної шкоди судом відмовляється. Оскільки судом визнано незаконною збудовану цегляну перегородку з улаштуванням дверного блоку між квартирами № [ADDRESS], зобов'язано позивача за зустрічним позовом невідкладно знести спірну перегородку та визнано частково недійсним п. 1.1. договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 р. за № 2308, суд дійшов висновку, про відсутність підстав щодо зобов'язання [PERSON] перенести засіб обліку електроенергії з приміщення літерою А-9 № 1, площею 4,5 кв.м. квартири [ADDRESS] на сходову клітку піді'їзду житлового будинку [ADDRESS] за власний кошт. У зв'язку з чим, у задоволенні зустрічних позовних вимог судом відмовляється. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 632 грн. 40 коп. покладається судом на відповідача за первісним позовом.

Outcome: partial