Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернулася [PERSON] із позовомдо Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа- Харківська районна рада Харківської області в якому вона просила суд стягнути з відповідача суми витрат на відновлення ії будинку у розмірі оцінки будинку відповідними службами та суми витрат майна, побутової техніки, особистих речей ії сімї, сплатити за неї у газову службу за підключення ії домоволодіння до газової мережі після пожежі, сплати вартість нового газового лічильника та витрати на оплату судового збору і інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона, разом із своїм сином - [PERSON], [INFO], інвалідом дитинства, являються співвласниками будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Бабаї вул. Островського, 11. 12 квітня 2016 р.? близько 18 год. 00 хв., ії будинок був вщент зруйнований вогнем в результаті короткого замикання електромережі про що до позову надала відповідний акт пожежників. На думку позивача, службова халатність і недбальство Голови Бабаївської селищної ради [PERSON] призвела до того, що з березня 2015 р. вулиця на якій вона мешкає зяяла проваллям і на неодноразові звернення жителів вулиці депутата вулиці [PERSON] до селищної ради, особисто до голови селищної ради результатів не дала. В наслідок цього, на думку позивача [PERSON] пожежні машини не змогли вчасно добратися до будинку і будинок на ії очах згорів вщент. Вона вважає, що своєчасне прибуття пожежних машин гарантувало би 50 % збереження будинку та майна яке в ньому знаходилося, але, машини просто застряли у провалі, а потім, внаслідок того що вулиця вузька машини завантажені водою змушені були заднім ходом здавати на початок вулиці в по сусіднім вулицям добиратися до місця пожежі. Особливість вулиці- крутий схил, особливо від стадіону, тому швидкість руху машин була обмежена, а в цей час будинок згорів. Провалля зяяло до вересня 2016 р., доки вуличний депутат [PERSON] за свої гроші не відремонтував проблемну частину вулиці. Із посиланням на ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 40, ст. 55, ст. 56 Конституції України, ст. 14, ст. 22 закону України «Про державну службу», ст. 3 п. 5 закону України від 23.06.2005 р. № 2709-IV, ст. 367 ЦПК України позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій позов і просила його задовольнити. Представник відповідача Бабаївської селищної ради до суду не зявився, а ії Голова - [PERSON] направив до суду свої заперечення від 22.02.2017 р. № 02-17/140 разом із додатками, суть яких зводиться до того, що жителі вулиці Островського не зверталися до Бабаївської селищної ради з питання ремонту провалля, яке утворилося в результаті ремонтних робіт у трубопроводах, про що свідчить журнал реєстрації вхідних документів та журнал реєстрації письмових звернень селищної ради з вересня 2015 р. по вересень 2016 р. Крім того, на думку відповідача - доводи на які посилається [PERSON] у своєму позові не відповідають дійсності. Зокрема, згідно з наявною інформацією, 30.06.2015 р. до селищної ради надійшло депутатське звернення [PERSON] щодо втручання у ситуацію що склалася навколо дорожнього покриття по вулиці Островського в селищі Бабаї та необхідності порушення клопотання перед КП «Теплові мережі» Харківського району щодо ремонту та заміни частини водогону, що ними обслуговується. Бабаївською селищною радою, а саме заступником селищного голови [PERSON], відповідно до вимог чинного законодавства, 02.07.2015 р. вказане звернення було пере направлено до КП «Теплові мережі» Харківського району з проханням надати допомогу у вирішенні вказаного питання. З поставленого позивачкою питання щодо того, що пожежні машини не змогли своєчасно дістатись до пожежі, яка відбулась у домоволодінні 11 по вул. Островського у сел. Бабаї, то відповідач висловив свої заперечення, що на його думку, відповідно до акту про пожежу від 12.04.2016 р., складеного представниками Харківського РУ ГУ ДСНС України, причиною пожежі було коротке замикання електропроводки. Окрім цього, у даному акті відсутні будь-які зауваження представників Харківського РУ ГУ ДСНС України щодо незабезпечення Бабаївською селищною радою належного підїзного шляху до обєкту пожежі. У звязку із цим, на думку відповідача, викладені в позовній заяві доводи не відповідають дійсності, а позов є необґрунтованим та безпідставним. (а.с. 41-47) Представник третьої особи - Харківської районної ради Харківської області у судове засідання не зявився та направив до суду заяву у якій просив розглядати вказану справу без участі представника Харківської районної ради Харківської області, свого ставлення до позову не висловив. (а.с. 51) Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ч. 1, ч. 2 ЦК України: «Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.» Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Сторонами визнаний незадовільний стан дороги по вулиці Островського в селищі Бабаї і наявність провалля, і, у звязку із цим суд вважає вказану обставину не підлягаючою доказуванню допитом свідків на яких посилалася з цього приводу позивач [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем [PERSON] акту про пожежу від 12 квітня 2016 р. складеного уповноваженою посадовою особою пожежної охорони, причина пожежі «коротке замикання електропроводки». Відповідно до ст. 55 ч. 6 Цивільного захисту населення: «Обовязок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.» Із пояснень відповідача вбачається, що провалля на вулиці Островського в селищі Бабаї виникло «внаслідок ремонтних робіт, що проводив КП «Теплові мережі» Харківського району щодо заміни частини водогону, що ними обслуговується.» Згідно із ст. 60 ч. 4 ЦПК України: «Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.» Суд вважає, що позивачем [PERSON] не вказано передбачених законом правових підстав виникнення цивільних обов'язків у відповідача щодо відшкодування наслідків пожежі, в належному їй на праві приватної власності будинку, внаслідок бездіяльності саме Бабаївської селищної ради та його голови - [PERSON] щодо ремонту дороги по вулиці Островського в селищі Бабаї. Недоведеним, на думку суду, являється і обовязок Бабаївської селищної ради та ії голови [PERSON] по відшкодуванню шкоди, яка виникла внаслідок ремонтних робіт, що проводив КП «Теплові мережі» Харківського району щодо заміни частини водогону, що ними обслуговується. Окрім цього, позовні вимоги не конкретизовані посиланням на вартісну грошову оцінку шкоди, яку просить відшкодувати позивач [PERSON] Суд вважає, що покладення відповідальності на відповідача за наслідки пожежі лише на підставі неприйняття заходів Бабаївською селищною радою щодо ремонту ділянки дороги по вулиці Островського, де проводила роботи теплопостачальна організація, за наявності виникнення пожежі внаслідок короткого замикання електропроводки належної позивачу [PERSON], не відповідає принципу верховенства права і законній переслідуваній меті щодо справедливості судового рішення при вирішення питання майнової відповідальності за наслідки цієї пожежі. Статтею 6 ч. 1 п. 2), п. 10) закону України «Про страхування» від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР (із змінами та доповненнями) передбачено добровільне страхування від нещасних випадків та страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ. Бабаївська селищна рада, відповідно до вказаного закону, не являється страхувальником і не укладала із [PERSON] договору страхування, відповідно до якого вона б мала право на страхову виплату за рахунок коштів територіальної громади Бабаївської селищної ради. Окрім цього, відповідно до ст. 61 ч. 1 закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 р. № 28-/97-ВР (із змінами та доповненнями):«Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з\~Бюджетним кодексом України.» Згідно із ст. 64 ч. 1, ч. 4, ч. 5 вказаного закону: «Видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет. Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного\~Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування. Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.» Згідно із ст. 3 Бюджетного кодексу України: «Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається з 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року». Статтею 7 ч. 1 п. 8) Бюджетного кодексу України встановлений принцип цільового використання бюджетних коштів, відповідно до якого бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Відповідно до ст. 26 ч. 1 п. 23), п. 27), п. 30), п. 42) «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 р. № 28-/97-ВР (із змінами та доповненнями): «Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету та прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету; прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.» Згідно із ст. 28 ч. 1 п. а) п.п.1), п. 3, п. 4) вказаного закону: «До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; встановлення за узгодженим рішенням відповідних рад порядку використання коштів та іншого майна, що перебувають у спільній власності територіальних громад; здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.» Статтею 34 ч. 1 вказаного закону встановлені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення, до яких належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення; 2) вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги інвалідам, ветеранам війни та праці, сім'ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, інвалідам з дитинства, багатодітним сім'ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва; 5) подання відповідно до законодавства одноразової допомоги громадянам, які постраждали від стихійного лиха.» Таким чином, згідно діючого законодавства, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад мають право, а не обовязок, в межах коштів місцевого бюджету, належних територіальній громаді, вирішувати, відповідно до встановленої законом процедури, питання щодо надання допомоги за рахунок цього бюджету, а повноваження голови селищної ради щодо вирішення вказаних в позові питань не являються дискреційними. Враховуючи, що позивач [PERSON] являється погорільцем, суд вважає за можливе, враховуючі доброзичливі звичаї українського народу та майновий стан позивача [PERSON], відповідно до ст. 7 ч. 1 абз. 2 ЦК України, ст. 8 ч. 2 закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, звільнити ії від сплати державного мита передбаченого цим законом. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: dismissed