Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючої 1-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням суду від 07.10.1996 року був визнаний недієздатним, 29.08.2016 року поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» у примусовому порядку. З метою визначення психічного стану [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнта в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку щодо необхідності продовження примусової госпіталізації, оскільки на даний час [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого неспроможний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для нього і оточуючих. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] мовному контакту недоступний, в судовому засіданні пояснень не надав. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Особа, яка надає правову допомогу [PERSON] та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 1996 року [PERSON] визнаний недієздатним (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Ковпаківської районної ради від 26 листопада 1996 року опікуном над [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.6). Рішенням міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 28.02.2018 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект» (МКХ-10). По своєму психічному стану не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (себе обслуговує з допомогою персоналу, коло інтересів обмежене задоволенням фізіологічних потреб. Соціально дезадаптований, майже весь час лежить в ліжку, байдужий до оточуючого. Ліки приймає під контролем персоналу, потребує стороннього догляду та нагляду). Пацієнт вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих (відчуває слухові галюцинації, під впливом яких сам з собою розмовляє, неадекватно сміється, злісний, погано спить, збуджений, конфліктує з оточуючими хворими, не виконує інструкцій, злісний, бє себе кулаками по голові, наносить самопошкодження, на зауваження не реагує). Враховуючи безперервний перебіг хвороби, стабільний дефект, порушення мислення у вигляді паралогії, розірваності, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/1108 від 01.03.2018 року [PERSON] психічно хворіє з 1974 року. Багаторазово лікувався в даній лікарні, є інвалідом другої групи безстроково. Госпіталізації за останні три роки: з 14.08.14 р. по 24.07.15 р., з 27.07.15 р. по 18.03.15 р., з 21.03.16 р. по 25.08.16 р., з 29.08.16 р. по теперішній час (а.с.12). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для нього і оточуючих.

Outcome: approved