Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області подано зазначений позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] ; визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що на праві приватної власності йому належить Ѕ частина житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Єнютіною В.Є.. Друга половина будинку не оформлена у встановленому законом порядку, оскільки після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , ніхто спадщину не прийняв. Позивач зазначає, що у вказаному будинку зареєстровані його брати: 04.06.1982 року - [PERSON] та 21.08.1992 року - [PERSON] . У 1991 році [PERSON] переїхав до іншого житлового приміщення в м. Харків. Адреса його місця проживання невідома. У 2005 році [PERSON] , також переїхав до іншого місця проживання. З того часу і до теперішнього часу відповідачі в будинку за вищезазначеною адресою не проживають, їх особистих речей там не має. Позивач вказує, що він вимушений оплачувати комунальні платежі за відповідачів, які зареєстровані, але не проживають в спірному будинку, що для нього є значною грошової сумою, враховуючи те, що він отримує лише пенсію, інших доходів не має. Також зазначає, що позбавлений можливості оформити субсидію через наявність реєстрації відповідачів в будинку. Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає здійсненню його права власності, тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2018 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрито та справа призначена до розгляду по суті. Справу розглянуто за відсутності сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання неодноразово не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, крім того, відповідачу [PERSON] направлялася судова повістка за фактичним місцем проживання, вказаним позивачем, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Представник третьої особи Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутнісіть, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Єнютіною В.Є.. Як вбачається з картки реєстрації особи , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Зазначена інформація, а саме реєстрація [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується також відомостями відділу обліку та моніторінгу інформації про місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, сформованими станом на 30 жовтня 2018 року. Актом перевірки депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Курган В.І. від 22 вересня 2018 року підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зареєстровані але за місцем реєстрації не проживають з 2005 року по теперішній час. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів, у належній йому частині будинку, порушує його права, як власника, оскільки він змушений сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, що є порушенням його прав. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає його такими, що втратив право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов`язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS] , їх реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають тривалий час, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved