Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] матері [PERSON] і складається з житлового будинку, загальною площею 64,3 кв. м., житловою площею - 25,2 кв. м., позначеного в технічному паспорті літерою А-1, літньої кухні - Б, погребу вхідного - В, сараю - Г, сараю - Д, сараю -Ж, літнього душу - И, вбиральні - Й, воріт огорожі - №1, огорожі - №2, колодязю питного - №3, що знаходиться в [ADDRESS], а також із земельної ділянки загальною площею 0,37 га: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 0,27 га, розташованої за адресою с.Сергіївка Гадяцького району Полтавської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно довідки виданої виконкомом Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 16.05.2016 року за № 682 підтверджено, що будинковолодіння в [ADDRESS], згідно по господарської книги №2, особовий рахунок [NUMBER], станом на 01.07.1990 року відноситься до типу колгоспного двору і належало його батькам [PERSON] та [PERSON] Земельна ділянка площею 0,37 га за вищевказаною адресою передана для обслуговування житлового будинку - 0,27 га, належить [PERSON], що також підтверджує копія державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.12.1996 року, оригінал якого втрачено. Як свідчить витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку - 0,10 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,27 га, яка знаходиться на території с. Сергіївка Гадяцького району та належить [PERSON], нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 28547,24 грн. [INFO] його батько [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.03.1994 року зроблено відповідний актовий запис за №13. Після його смерті, відкрилася спадщина на майно, що йому належало, зокрема, на ? частину житлового будинку в [ADDRESS]. Станом на [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним була зареєстрована [PERSON], дружина померлого. Інших зареєстрованих станом на [INFO] не значилося, що підтверджується довідкою виконкому Краснознаменської сільської ради від 25.03.2016 року №372. Отже, спадщину після смерті батька [PERSON], а саме ? частину вищезазначеного житлового будинку, фактично прийняла мати , як спадкоємець першої черги по закону та фактично стала власником всього будинку. 21.11.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла позивачеві. Цей заповіт зареєстровано Краснознаменською сільською радою за №55 та станом на 14.01.2008 року він не змінений та не відмінений. [INFO] померла мати позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 20.06.2006 року зроблено відповідний актовий запис №17. Згідно довідки виконкому Сергіївської сільської ради від 16.05.2016 року №681, померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] за адресою [ADDRESS]. Інших зареєстрованих станом на [INFO] не значилося. В шестимісячний термін позивач звернувся до Гадяцької державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав на майно померлої [INFO] матері [PERSON] та отримав відмову, тому вимушений був звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Представник відповідача Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позовних вимог позивача, просив справу розглянути без представника сільської ради. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Надав до суду лист, в якому просив цивільну справу розглядати без участі представника нотаріальної контори, проти позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до довідки Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №682 від 16.05.2016 року будинковолодіння в [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відноситься до типу колгоспного двору. Були зареєстровані в даному господарстві: [PERSON] голова двору, [PERSON] - дружина. Земельна ділянка 0,36 га приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві сумісної власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.03.1994 р. зроблено запис № 13, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 30.03.1994 року. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 25.03.2016 р. № 372 померлий [PERSON], був зареєстрований та проживав на день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована [PERSON] Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 333 від 27.07.2016 р. після померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем [PERSON], прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, у тому числі 1/2 частину зазначеного колгоспного двору, та в результаті набула права власності на все домоволодіння по [ADDRESS]. [INFO]. померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 20.06.2006 року зроблено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.06.2006 року. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 21.11.1995 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради народних депутатів Гадяцького району Ілляшенко Н.В., [PERSON], зробила заповітне розпорядження, згідно якого: жилий будинок, що знаходиться в с. Краснознаменка Гадяцького району Полтавської області з допоміжними господарськими будівлями, майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла у власність [PERSON]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 21.07.2016 р. № 215/02-31 заповіт, складений 21.11.1995 року Краснознаменською сільською радою Гадяцького району Полтавської області за реєстром № 55 [PERSON] дійсний. Другий екземпляр заповіту знаходиться у справах виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 16.05.2016 р. № 681 померла [PERSON], була зареєстрована та проживає на день смерті [INFO]. за адресою [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] була зареєстрована сама. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно пояснень Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Жук Т.П. № 333 від 27.07.2016 р., після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі фактичного прийняття. 08.06.2016 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] (земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Відомості про інших спадкоємців відсутні. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.1950 року, [PERSON] народився [INFO], про що 06.01.1944 року зроблено відповідний актовий запис № 3, батьками зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до технічного паспорту від 25.12.2015 р. який було виготовлено ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON], домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку загальною площею 64,3 кв. м., житловою площею 25,2 кв. м, позначеного в технічному паспорті літерою А-1, літньої кухні - Б, погребу вхідного -В, сараю - Г, сараю -Д, сараю - Ж, літнього душу - И, вбиральні - Й, воріт огорожі - № 1, огорожі - № 2, колодязю питного - №3. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. та набув права власності на зазначене домоволодіння. Відповідно до ксерокопії державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] від 16.12.1996 р., що знаходиться в матеріалах справи, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради [PERSON] є власником земельної ділянки площе 0, 37 га у межах згідно з планом, яка розташована с. Краснознаменка Гадяцького району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування жилого будинку - 0,10 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,27 га. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 21.06.2016 р. № 31-1608-99.3-695/2-16 [PERSON] дійсно виготовлявся державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 16.12.1996 р. за № 40 : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,10 га (кадастровий номер не визначений); для ведення особистого селянського господарства - 0,27 га (кадастровий номер не визначений). Видати дублікат державного акту на право приватної власності на землю на померлого громадянина не можливо. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, судом встановлено, що зазначена земельна ділянка, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, також входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] З урахуванням зазначено, враховуючи той факт, що судом не встановлено інших спадкоємців, то суд приходить до висновку, що [PERSON] також успадкував право власності на вищезазначену земельну ділянку. Згідно пояснень Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Жук Т.П. № 315 від 15.06.2016 р. після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] 26.09.2014 року. До складу спадкового майна, входить житловий будинок у [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, на які відсутні правовстановлюючі документи. Видати свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв'язку з тим, що відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. та набув права власності на зазначене домоволодіння та земельну ділянку, що належали померлій на праві власності, та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння , що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved