Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

\~ Заступник прокурора м. Вінниці в інтересах Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, мотивуючи його тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2014 р. у справі №127/4177/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підстав ст. 1 п. «в» Закону України\~ «Про амністію у 2014 році». При розгляді справи судом встановлено, що 09.12.2013 р. приблизно о 20-00 год. [PERSON], керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Рено Меган», р/н [NUMBER], рухаючись по вул. 30-річчя Перемоги у напрямку вул. Стахурського м. Вінниці, порушив Правила дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода [PERSON], що перетинав проїзну частину вулиці по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, після чого був доставлений до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні реанімації з 09.12.2013 р. по 06.01.2014 р. та в нейрохірургічному відділенні - з 06.01.2014 р. по 18.02.2014 р. Згідно довідок Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги загальна вартість перебування у лікарні [PERSON] складає 44986,02 грн. [PERSON] в добровільно зазначені витрати не відшкодував. Просить стягнути кошти з відповідача на підставі ст. 1206 ЦК України. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просять його задоволити. Представник позивача надав письмові пояснення. (а.с. 39-40) Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає, що він є неналежним відповідачем, оскільки на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди його відповідальність була застрахована в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», а тому відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязок відшкодувати витрати на лікування потерпілого несе саме страхова компанія. Крім того, на думку відповідача, ст. 1206 ЦК України, в якій йдеться про обовязок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, суперечить ст. 49 Конституції України, відповідно до якої у державних і комунальних закладах медична допомога надається безкоштовно. Надав письмові заперечення. (а.с. 27-34) Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження №127/4177/14-к, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2014 р. у справі №127/4177/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підстав ст. 1 п. «в» Закону України\~ «Про амністію у 2014 році». (а.с. 7-10) Вироком суду встановлено, що 09.12.2013 р. приблизно о 20-00 год. [PERSON], керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Рено Меган», р/н [NUMBER], рухаючись по вул. 30- річчя Перемоги у напрямку вул. Стахурського м. Вінниці, в районі АЗС «ОККО», наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, не врахував, що перед вищезазначеним нерегульованим пішохідним переходом зменшив швидкість інший транспортний засіб, що рухався у попутному напрямку в лівій смузі руху, продовжив рух далі, в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], що перетинав проїзну частину вулиці по даній розмітці нерегульованого пішохідного переходу із ліва на право по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], відповідно до висновку судово-медичного експерта № 238, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - перелому кісток основи черепа по типу розходження швів, забою головного мозку важкого ступеню з формуванням вогнищ забою у лівій півкулі головного мозку, травматичного субдурального нашарування крові над лівою гемісферою головного мозку, травматичного інтравентикулярного крововиливу в порожнину правого бокового шлуночка, двостороннього перелому нижньої піелепи зі зміщенням, забійної рани підборіддя, забійної рани нижньої губи, перелому кісток носа зі зміщенням уламків, розриву шкіри лівого слухового проходу, які належать до тяжких тілесних ушкоджень. [PERSON] порушив вимоги пп. 4.16 (a), 8.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини, позначеної нерегульованим пішохідним переходом, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вимог Правил дорожнього руху України обвинуваченим [PERSON] знаходяться в причинному звязку з наслідками. (а.с. 7-10) З довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01/26/286 від 26.02.2014 р. вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні в відділенні реанімації та анестезії №1 з 09.12.2013 р. по 06.01.2014 р. Вартість лікування хворого складає 35446,04 грн. (а.с. 5) Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01/26/286 від 26.02.2014 р. [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 06.01.2014 р. по 18.02.2014 р. Вартість лікування хворого складає 9539,98 грн. (а.с. 6) Відповідно до ст. 1206 ч. 1 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ст. 1206 ч. 3 ЦК України). Згідно ст. 1191 ч. 2 ЦК України держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. №545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Відповідно до п. 2 цього Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості\~ ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. За таких обставин суд дійшов до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Твердження відповідача про те, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належним відповідачем у справі має бути ПАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]»\~ є безпідставним. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований\~ на\~ забезпечення\~ відшкодування\~ шкоди, заподіяної життю, здоров'ю\~ та\~ майну\~ потерпілих\~ при\~ експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Ст. 1 Закону визначає, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Позов подано в інтересах Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, яка\~ не була потерпілим та учасником ДТП, дія Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на\~ правовідносини сторін не поширюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 449,86 грн. судового збору.

Outcome: approved