Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину. В обґрунтування позову посилається на те, що на час ліквідації колгоспного двору у домоволодінні позивачів, що знаходиться в с.Качанове Гадяцького району по вул. Центральній, 68, окрім них, проживала [PERSON], яка є матірю [PERSON] Оскільки вони були членами колгоспного двору, то всі отримали по ? його частині, але документально нічого не оформлялося і свідоцтво про право власності вони не отримували. За життя [PERSON] зробила заповіт, яким все своє належне майно заповіла дочці [PERSON] 08.11.2007 року [PERSON] померла і [PERSON] прийняла спадщину. По закінченню шестимісячного терміну їй було видано свідоцтво про право на спадщину на земельний пай. Присадибна земельна ділянка загальною площею 0,40 га , яка розташована за адресою вул. Центральна, 68 в с.Качанове не приватизована і віднесена до земельного фонду сільської ради. При зверненні до нотаріуса, позивачам було відмовлено в оформленні спадкових прав за причини відсутності правовстановлюючих документів на помешкання. Тому, позивачі були змушені звернутися до суду. У судове засідання позивачі не зявилися, надали до суду заяви, в яких просять суд розглянути справу без їхньої участі. Також зазначили, що позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що проти позовних вимог позивача не заперечує, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просили розглядати справу без участі представника нотаріальної контори . Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності\~не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи,\~приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 25.07.2017 року № 499 будинковолодіння в с. Качанове Гадяцького району Полтавської області по вул. Центральна, 68 згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 866 станом на 01.07.1990 року відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: голова двору [PERSON], члени двору : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Земельна ділянка 0,40 га на якій розташований вищезазначений обєкт нерухомого майна не приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по вул. Центральна, 68 в с. Качанове станом на 01.07.1990 року належало [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, тобто по ? частині кожному. Судом встановлено, що 08.11.2007 року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 12.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис №15, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 079403. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 25.07.2017 року № 500 [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на 08.11.2007 року за адресою с. Качанове по вул. Центральна,68 Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] за даною адресою була зареєстрована разом [PERSON], [PERSON] Інших зареєстрованих станом на 08.11.2007 року за даною адресою не значилося. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 06.03.2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все належне їй майно заповіла дочці [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 10. Цей заповіт станом на 23.11.2009 року не змінено і не відмінено, про що свідчить копія заповіту. Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 244 від 23.08.2017 р., після померлої 08.11.2007 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто звертався, спадкова справа №191/2011 заведена на підставі фактичного прийняття. 08.04.2011 року видавалося свідоцтво про право на спадщину на пайову земельну ділянку на імя дочки померлої [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], що померла 08.11.2007 року. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки ? частина зазначеного домоволодіння входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], що належало їй на праві приватної власності, як голові колгоспного двору, враховуючи, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] набула права власності на ? частину вищевказаного домоволодіння після смерті [PERSON] Відповідно до технічного паспорту від 14.12.2009 р. який було виготовлено ДП «ІНВЕНТАРИЗАТОР» за замовленням [PERSON] житловий будинок № 68 вул. Жовтнева, с. Качанове складається з житлового будинку загальною площею 70,2 кв. м., житловою площею 43,2 кв. м., позначений в технічному паспорті літерою А-1, сараю Б, сараю В, літньої кухні Г, погрібу Д. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2017 року, [PERSON], державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 68 , який знаходиться по вул. Центральній в с. Качанове Гадяцького району Полтавської області, після смерті [PERSON], яка померла 08.11.2007 року, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої 08.11.2007 р. та набула право власності на ? частину зазначеного домоволодіння, що належало померлій на праві власності, та з врахуванням того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по ? частині вказаного домоволодіння, та відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved