Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

До суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 13.02.2010 р. він одружився з [PERSON] За час їх спільного подружнього життя ними було отримано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. В 2014 р. померла його дружина і він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було повідомлено про те, що вона не може включити до спадкового майна 1/2 частину квартири, що належала його покійній дружині, оскільки право власності на цю частину перейшло на підставі договору довічного утримання від 28.05.2012 р. до [PERSON] Вказує, що відповідач свої зобов'язання по довічному утриманню його покійної дружини взагалі не виконувала і фактично переклала їх на нього, у зв'язку з чим починаючи з жовтня 2013 р. і по фактичний день смерті його дружини, ним особисто проводилось її повне утримання. У зв'язку з цим просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 28.05.2012р. між [PERSON] та [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив обставини, наведені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представники, одна з яких є представником третьої особи [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказували, що спірний договір припинив свою дію, у зв'язку із смертю [PERSON], а позивач не є правонаступником по договору довічного утримання та не може бути позивачем по даній справі, оскільки не був стороною даного договору чи третьою особою, на користь якої було укладено договір. Крім того, відповідач належним чином виконувала обов'язки по договору довічного утримання, на що не скаржилась [PERSON], отже в задоволенні позову просили відмовити. Треті особи в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), якій на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 077139 (а.с. 5) належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 28.05.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалась довічно утримувати [PERSON] Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Згідно з ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача. Оскільки договір довічного утримання від 27.05.2012 р. припинив свою дію у зв'язку із смертю відчужувача [PERSON], його не може бути розірвано. Крім того, позивач не є стороною зазначеного договору довічного утримання чи третьою особою, на користь якої було укладено такий договір, тому він не має право на ініціативу розірвання договору. Суд також відмовляє у скасуванні державної реєстрації договору довічного утримання, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про розірвання договору. У зв'язку із відмовою у задоволенні позову суд стягує з позивача на користь відповідача понесені останньою судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed