Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу та його брату [PERSON] на підставі договору дарування від 20.03.2017 року на праві спільної часткової власності належить трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку прописаний його батько - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ОСББ «Івана Мазепи» від 12.11.2018 року, хоча фактично з 2011 року у вищевказаній квартирі не проживає. Факт його не проживання підтверджується актом обстеження житлових умов про фактичне проживання від 12.11.2018 року, а також поясненнями свідків. На даний час його батько проживає за іншою адресою. Оскільки відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але фактично не проживає з 2011 року, а також в зв`язку зі значним підвищенням тарифів, позивач вимушений платити значно більші комунальні послуги, що йому робити матеріально важко, адже має невеликі доходи. На його законні вимоги знятися з реєстрації в добровільному порядку відповідач не реагує. На цих підставах просив суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити та пояснив, що вже 11 років його батько, відповідач у справі, проживає в Російській Федерації і не збирається повертатись в Україну. Квартиру батько подарував їм з братом і вони стали за дану квартиру відповідати. Проте, коли є необхідність сплачувати комунальні послуги, то сплачують за трьох осіб, які зареєстровані. Так як відповідач не хоче проживати у квартирі, а комунальні послуги за нього сплачуються, тому виникла необхідність зняти відповідача з реєстрації у належній позивачу та його брату квартирі. Законний представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та пояснила, що відповідач жодної допомоги синам не надає, у тому числі фінансової. Вже тривалий час як відповідач виїхав з України і повертатись не має бажання, так як не сплачує аліменти і думає, що його потім з України не випустять. Раніше відповідач був єдиним власником квартири, з приводу проживання в якій виник спір, і яку потім подарував синам. Третя особа [PERSON] також просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні позивач надав суду письмове клопотання відповідача, засвідчене нотаріусом нотаріального округу міста Мурманськ Мурманської області Російської Федерації, в якому відповідач просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Суд у судовому засіданні, враховуючи клопотання відповідача, ухвалив провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 20.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Імбері Я.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 514, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82835498 від 20.03.2017 року та № 82835782 від 20.03.2017 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою з 2011 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 12.11.2018 року ОСББ «Івана Мазепи», актом обстеження житлово-побутових умов від 12.11.2018 року та актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 12.11.2018 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою з 2011 року. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Тому позов підлягає до задоволення. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved