Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON], який є її чоловіком та батьком відповідачів, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 15,20 умовних кадастрових гектар у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с.Привілля Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а також земельна ділянка площею 9,57 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідачі після смерті [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, про що вчинили відповідні заяви. У зв'язку з тим, що вона є єдиною спадкоємицею майна померлого, однак з об'єктивних причин не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, вона змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі надали заяву, згідно якої позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля», розміром 15,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.13). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.03.2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільської сільської ради (а.с.14). Зазначене також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 07.09.2017 року №9-12-0.2-3717/2-17 (а.с.33-36) Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 26.03.2015 року серії І-ВЛ №239130, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Троїцького районного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та позивач [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.12). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними синами спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 01.12.1991 року та від 10.07.1993 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть від 26.11.2012 року серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №16 (а.с.10). Відповідно до копії довідки №532 від 11.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON], який помер [INFO], на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49133296 від 18.09.2017 року, наданою приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочкою Е.Г. Заповіт померлим не складався, згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №49133303 від 18.09.2017 року (а.с.38-41). 18.12.2016 року відповідачі вчинили на користь позивача [PERSON]заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст., ст.1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після чого, райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, а відповідачі відмовились від прийняття спадщини на її користь, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, той факт, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст.392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268,1274, ЦК України, ст..81 ЗК України,

Outcome: approved