Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Жолоб»юк Степан Васильович звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 4550 доларів США та 19200 грн. і судові витрати, мотивуючи тим, що згідно розписки від 12 квітня 2009 року відповідач позичив в нього 5 000 доларів США, та 20 000 гривень з 12 квітня 2009 року по 12 жовтня 2009 року. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач борг повністю не повернув у визначений строк. Тільки 11 червня 2010 року повернув 100 Євро, 01.09.2010 року 200 доларів США, пізніше 50 доларів та 800 грн., 27 вересня 2013 року 200 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить стягнути борг з відповідача в сумі в сумі 4550 доларів США, 19200 грн. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Просить, застосувати строки позовної давності. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами 12 квітня 2009 р. був укладений договір позики, за яким позичальник отримав від позикодавця 5 000 доларів США, та 20 000 гривень, які зобов'язувався повернути до 12 жовтня 2009 року. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач борг повністю не повернув у визначений строк. Тільки 11 червня 2010 року повернув 100 Євро , 01.09.2010 року 200 доларів США, пізніше 50 доларів США та 800 грн., 27 вересня 2013 року 200 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.4). Відповідачем повністю кошти не повернуто до сьогоднішнього дня в сумі 4550 доларів США та 19200 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Заява відповідача про застосування строків позовної давності до задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу. З поданої розписки, показань свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивачу у вересні 2013 року повернуто 200 доларів США. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 617 грн. 50 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 264, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved