Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27 листопада 1988 року між сторонами було зареєстровано шлюб в районному відділі РАСУ смт. Петропавлівка Дніпропетровської області за актовим записом №106 . Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON],[INFO] , який є повнолітнім. З 2005 року позивач та відповідач стали проживати окремо навіть в інших населених пунктах, спільне господарство не ведуть. Між позивачем та відповідачем по справі вже тривалий час припинені шлюбні відносини через взаємне непорозуміння та різні погляди на життя та вирішення сімейних питань. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін, між ними відсутнє нормальне спілкування, веденням сумісного домашнього господарства не займаються, фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися на протязі останніх років . Кожен із сторін живе своїм особистим життям. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією розірвати шлюб у добровільному порядку шляхом надання відповідної заяви до відділу реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи, те що їх діти є повнолітніми, про те відповідач по справі відмовлялася у добровільному порядку вирішувати дане питання. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання позивачка не зявилась надала заяву про розгляд справи в їі відсутність просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі , та стягнути з відповідача по справі витрати понесені нею щодо сплати судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотань про перенесення слухання справи від нього не надходило. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 27 листопада 1988 року було зареєстровано шлюб в Районному відділі РАЦС в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області за актовим записом № 106 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27 листопада 1988 року серія ІV- КИ № 307529 . З 2005 року позивач та відповідач стали проживати окремо навіть в інших населених пунктах, спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей у них немає. Між позивачем та відповідачем по справі вже тривалий час припинені шлюбні відносини через взаємне непорозуміння та різні погляди на життя та вирішення сімейних питань. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін,між ними відсутнє нормальне спілкування, веденням сумісного домашнього господарства не займаються, фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися на протязі останніх років. Збереження сім'ї неможливо і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України та, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved