Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обгрунтування заяви вказала, що 21 лютого 2015 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом РАЦС Обухівського міського управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 45. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] Позивачка разом з малолітньою диною проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Також позивачка в даний час не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, і їй самій важко утримувати дитину. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. У зв'язку із наведеним просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 780 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її утримання, аліменти у розмірі 1000 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною 3-х річного віку. 28.08.2018 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON], про розірвання шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що Шлюбне життя з [PERSON], не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Спору про майно між сторонами на даний час немає. Під час підготовчого судового засідання, зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Позивачка (відповідачка) [PERSON], в судове засідання з'явилася, збільшила заявлені вимоги та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її утримання, аліменти у розмірі 1000 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною 3-х річного віку. Також зустрічний позов визнала в повному обсязі, згідна на розірвання шлюбу та просила після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею та залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач (позивач) [PERSON] в підготовче судове засідання з'явився, заявлені вимоги визнав частково та пояснив, що згіднийсплачувати аліменти на утримання сина у розмірі. 780 грн., щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. А стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини вимоги не визнав в повному обсязі. Також надав суду відзив на позовну заячу в якому вказав, що він проживає разом моя [PERSON], [INFO], яка є непрацездатною, а саме вона являється інвалідом 3 (третьої) групи у зв'язку з загальним захворюванням опорно-рухового апарату та перебуває на його утриманні. Тому просив відмовити у позовній вимозі [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна мати. Також [PERSON] зазначає, що він здійснював виконання свого батьківського обов'язку по утриманню сина. З квітня 2018 року після того, як дружина разом з сином переїхала проживати до своїх батьків, він надавав допомогу на утримання сина, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» TS206739 від 23.07.2018 про поповнення картки [PERSON] на суму 990 грн. Також [PERSON] посилається у своєму відзиві на те, що [PERSON] є батьки працездатного віку, які також можуть надавати матеріальну допомогу позивачці. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що з 21 лютого 2015 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видане відділом РАЦС Обухівського міського управління юстиції у Київській області, від 21 лютого 2015 року. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] [INFO] Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвом про народження. В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося відповідачем по справі, що дитина перебуває на повному утриманні матері [PERSON] Також в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що на даний час офіційно ніде не працює та має нерегулярний мінливий дохід. В своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] заначає, що він надавав допомогу на утримання сина, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» TS206739 від 23.07.2018 про поповнення картки [PERSON] на суму 990 грн. Однак в судовому засіданні не було здобуто підтвердження того, що дана банківська картка належить [PERSON] Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу утримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 780 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в судовому порядку Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно довідки №21 від 27.08.2018 року, яка видана Державним підприємством «Санаторій «Конча-Заспа» вбачається, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку. Також згідно довідки №24/156 від 16.08.2018 року яка видана Рівненським обласним спеціалізованим диспансером радіаційного захисту населення, вбачається, що [PERSON] хворіє «Цукровим діабетом» та потребує постійного лікування. Відповідно до ст. ст.12,81 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, однак це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та дружини, можливостей відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною 3-х річного віку. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання. Дитину залишити проживати з матір'ю. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просити залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка за первісним позовом звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача. А також оскільки в первісному позові міститься дві вимоги майнового характеру то з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 409,60 коп. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору [PERSON] не ставить. Поряд з тим, рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial