Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] а з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 23 грудня 2016 року між сторонами був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалось. Причина тому - різність характерів та психологічна несумісність. Сторони по-різному дивляться на життя, на взаємні права та обов`язки подружжя, на шляхи вирішення їхніх сімейних проблем та на виховання дитини. Не останньою причиною також є агресивна поведінка відповідача, до якої він вдається при вирішенні будь-яких сімейних суперечностей. Поводиться при цьому грубо, провокує сварки, допускає рукоприкладство. На цьому ґрунті у них виникали всі суперечки, що призвели до руйнування шлюбних відносин, які остаточно припинились близько трьох місяців тому. З того часу вони не ведуть спільного господарства, перестали підтримувати, поважати і розуміти один одного. Зазначене спричинило охолодженню їхніх взаємин та викликало байдужість у ставленні сторін один до одного. Усі спроби з боку позивача відновити подружні взаємини та врятувати їхню сім`ю виявились у минулому безуспішними. Відповідач своєї поведінки не змінює. Разом вони не проживають. Наміру зберегти шлюб у них обох немає. Зазначене і спричинило її звернення до суду з даним позовом, оскільки перелічені вище обставини взаємин з відповідачем є для неї істотними. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Після розірвання шлюбу бажає відновити собі дошлюбне прізвище « [PERSON] » Просить: розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Одеси, громадянкою України, та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Умані Черкаської області, громадянином України, який зареєстровано 23 грудня 2016 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1686; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] »; судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою судді від 29.09.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідач 22 жовтня 2020 року отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши позовну заяву та докази, надані позивачем, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позов подано [PERSON] , [INFO] . Написання по батькові позивача « [PERSON] » підтверджується даними паспорта громадянина України № [NUMBER] , копію якого позивач додала до позовної заяви та засвідчила на відповідність оригіналу власним підписом. До позовної заяви в якості доказу реєстрації шлюбу між нею та відповідачем позивач додала оригінал свідоцтва про шлюб, виданого 23 грудня 2016 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серії [NUMBER] . Проте, згідно вказаного свідоцтва про шлюб, шлюб був зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Тобто, в якості дружини у свідоцтві про шлюб зазначена особа, по батькові якої - « [PERSON] », що не співпадає з даними по батькові позивача. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що написання по батькові позивача не співпадає з написанням по батькові особи, яка зазначена в якості дружини у свідоцтві про шлюб, наданому позивачем в якості доказу на підтвердження позовних вимог, а також відсутні докази того, що позивач та особа зазначена у свідоцтві про шлюб, є однією і тією ж особою, суд вважає, що позивач не підтвердила доказами факт реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем. Відповідно, відсутні правові підстави для розірвання шлюбу, реєстрація якого не підтверджена. У зв`язку з викладеним позов задоволенню не підлягає. На підставі статті 105, 110 СК України,

Outcome: dismissed