Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він був сином [PERSON], який помер 2 травня 2016 року, після смерті якого нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 126/2016 року. 6 квітня 2016 року батько склав заповітне розпорядження, яким заповів все своє майно відповідачу [PERSON]. Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству, тому що він не був підписаний батьком. Складення даного заповіту не відповідало внутрішній волі батька, оскільки напис і підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Позивач просить визнати заповіт, складений 6 квітня 2016 року [PERSON], зареєстрований [PERSON] сільською радою Ставищенського району Київської області за № 9 недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення (а. с. 34-35), посилаючись на те, що заповіт відповідає вимогам закону, складений і підписаний саме спадкодавцем [PERSON], розпорядження за даним заповітом відповідало його волі. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Ставищенська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, Треті особа [PERSON] подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, Ставищенська районна державна нотаріальна контора у відсутність її представника. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, [PERSON] сільської ради [PERSON] проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону, складений і підписаний саме спадкодавцем [PERSON], розпорядження за даним заповітом відповідало його волі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] сільська рада та перевіривши письмові докази, вважає, що в позові позивачів слід відмовити. З матеріалів спадкової справи (а.с. 40-45) встановлено, що 2 травня 2016 року в с. Красилівка Ставищенського району Київської області помер [PERSON] (а.с. 42). Після його смерті до Ставищенської нотаріальної контори в шестимісячний термін подала заяву про прийняття спадщини відповідач [PERSON] (а. с. 40) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1 як спадкоємцець за заповітом, посвідченим секретарем Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області 6 квітня 2016 року за реєстровим № 9 (а. с. 42 зв.). Вказаний заповіт відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти) є чинним (а.с. 41). Заповіт написаний секретарем сільської ради із слів [PERSON] за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. В заповіті від імені [PERSON] власноручно написано, що заповіт записано з його слів та прочитано ним вголос, відповідає його волі і підписаний ним особисто. 13 червня 2016 року до вказаної нотаріальної контори звернувся із заявою про прийняття спадщини позивач [PERSON] син спадкодавця (а.с. 40 зв., 43). Листом від 22 листопада 2016 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що у спадковій справі знаходиться вищевказаний заповіт від 06.04.2016 р., після смерті [PERSON] [PERSON] належним чином прийняла спадщину, подавши відповідну заяву, додавши до цього всі необхідні документи (в.т.ч., заповіт від 06.04.2016 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1233 вказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 1234 зазначеного Кодексу право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Згідно ч. 1 ст. 1247 вищевказаного Кодексу заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Частинами 2, 3 даної статті встановлено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 зазначеного Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 вказаного Кодексу. В судовому засіданні позивач уточнив підстави недійсності заповіту, зазначивши, що вищевказаний заповіт є недійсним, оскільки підписаний іншою особою (не його батьком). Відповідно до висновку № 12628/17-32/12629/17-33 судово-почеркознавчої експертизи від 23.11.2017 року (а. с. 156-161) рукописні записи у відповідних рядках у заповіті від 06.04.2016, що складений від імені [PERSON] на імя [PERSON], - виконані самим [PERSON]; підпис від імені [PERSON] в графі „ПІДПИС: у даному заповіті - виконаний самим [PERSON]. В судовому засіданні при вирішенні питання про те, які документи слід надати експертам для дослідження із зразками підписів спадкодавця, позивач не заперечував факт складання, написання рукописного тексту в документах (наданих експерту) та підписання даних документів його батьком. У відповідності з ч. 1-3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно ч. 3 даної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. У відповідності з частинами 1, 2 ст. 1257 вказаного Кодексу заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 3 статті 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наполягаючи на своїх доводах, позивач вказує, що вищевказаний заповіт є недійсним, оскільки підписаний іншою особою (не його батьком) і заповіт не відповідає волі спадкодавця. Проте належних доказів про вчинення в заповіті підпису та напису іншою особою суду не надано, так як у заповіті зазначено, що дієздатність особи перевірено, а згідно вищевказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи рукописні записи у відповідних рядках у оспорюваному заповіті та підпис від імені [PERSON] - виконані особисто спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, норми ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним слід відмовити, оскільки належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність підстав для скасування вказаного заповіту позивач суду не надав.

Outcome: dismissed