Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк звернулось до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення квартири у розмірі 2694,25грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1269,92грн. та трьох відсотків річних у розмірі 81,12грн., мотивуючи дані вимоги тим , що відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 12/53. У звязку із фактичним наданням комунальних послуг за вказаною адресою на імя відповідача [PERSON] позивачем було відкрито особовий рахунок на якому обліковуються нарахування з централізованого опалення та постачання гарячої води, здійсненні споживачем оплати, наявна заборгованість, а також інша інформація. У періоді з серпня 2013 по вересень 2015, за наявних фактичних договірних відносин, в умовах відсутності оформленого письмового договору про надання комунальних послуг, відповідач отримав комунальну послугу з централізованого опалення на загальну суму 2694,25грн. Разом з тим, незважаючи на те, що відповідач письмовий договір про надання комунальних послуг не уклав, він фактично користувався комунальною послугою з централізованого опалення та в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання та споживання комунальних послуг, свої зобовязання з оплати спожитих послуг не виконав, а тому за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 2694,25грн. Житловий будинок, в якому розташована квартира відповідача, обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з системою опалення квартири відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, №12. Дана квартира у порядку, встановленому чинним законодавством України, від мереж централізованого опалення не відключена. Факт постачання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у наведених вище періодах до квартири відповідача підтверджується [PERSON] про включення теплоустановок у даному житловому будинку. Тому, позивач ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк звернулось до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] за період з серпня 2013 по вересень 2015 заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 12/53 у розмірі 2694,25грн., інфляційні нарахування у розмірі 1269,92грн., три відсотки річних у розмірі 81,12грн.; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився , про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , надав до суду заяву , в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням у газеті «Луганщина.ua» від 27.09.2017р., про причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача в поданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 25.10.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно із пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до підпункту 1 пунтку 30 Правил, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З матеріалів справи вбачається, що факт постачання послуги з централізованого опалення за період з серпня 2013 по вересень 2015 до квартири відповідача [PERSON], яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 12/53, підтверджується [PERSON] про включення теплоустановок у даному житловому будинку №000001297 від 13.10.2013 та №0070 від 28.10.2014, №0070 від 22.10.2015. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №82466270 від 15.03.2017р. вбачається, що право власності на квартиру за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 12/53 зареєстроване за [PERSON] З виписки по особовому рахунку відповідача №3780 та розрахунку заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою надання послуги: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 12/53, вбачається, що позивачем була надана послуга відповідачу з централізованого опалення та постачання гарячої води у повному обсязі, проте відповідач фактично користувався послугою з централізованого опалення та постачання гарячої води та, в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання комунальних послуг, свої зобов'язання по проведенню оплати спожитих комунальних послуг не виконав, а тому за відповідачем є наявна заборгованість у розмірі 2694,25грн. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов'язання. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 81,12грн. та встановлених інфляційних нарахувань у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе перед позивачем зобов'язань в розмірі 1269,92грн., а наданий позивачем розрахунок суд вважає виконаним відповідно до діючого законодавства, що разом з сумою боргу становить 4045,29грн. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Суд зауважує, що оскільки відповідачем [PERSON] не виконані зобов'язання з оплати комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, позивач має право в судовому порядку вимагати стягнення нарахованої заборгованості, зокрема, за відсутності укладеного письмового договору. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення квартири у розмірі 2694,25грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1269,92грн. та трьох відсотків річних у розмірі 81,12грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи про сплату судового збору у сумі 1600грн. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1600грн.

Outcome: approved