Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Заявник [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Бережанське об?єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, звернувся до суду із заявою у якій просить встановити юридичний факт приналежності йому правовстановлюючого документу трудової книжки серії [NUMBER] . В обгрунтування заяви зазначив, що на даний час має право на призначення пенсії за віком. Він звернувся із відповідною заявою до пенсійного фонду, на яку йому надано відповідь, із якої вбачається, що записи у його трудовій книжці не можуть бути прийняті до уваги у зв?язку із відсутністю відтиску печатки органазації, яка вперше вносила записи на титульній сторінці трудової книжки. Відтак, заявник не може реалізувати своє право на отримання пенсії, задля цього потрібно встановити факт приналежності йому трудової книжки. У підготовче судове засідання заявник [PERSON] не з?явився. Його представник - адвокат Горський О.І. подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності сторони заявника. У підготовче судове засідання представник заінтересованої особи Бережанського об`єднаного УПФ Тернопільської області Дарморіс О.М. не з?явилася, подала суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує, справу просила розглянути без участі представника пенсійного фонду; також подано відзив на заяву. Відповідно до положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги відзив на заяву представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено наступне. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 березня 2002 року Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області, заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Мечищів Бережанського району Тернопільської області. Як вбачається із трудової книжки заявника серії [NUMBER] , заведеної 16 серпня 1976 року на ім?я « [PERSON] », на її першій сторінці відсутній відтиск печатки організації, якою вперше вносилися записи про початок трудової діяльності заявника. Згідно записів у вказаній трудовій книжці, заявник [PERSON] розпочав свою трудову діяльність 16 серпня 1976 року з посади машиніста автокрана. 05 травня 1977 року [PERSON] звільнений з роботи у зв?язку із призовом до Радянської армії. Згідно довідки Бережанського об?єднаного міського військового комісаріату Тернопільської області №74 від 25 травня 2018 року, [PERSON] проходив військову службу з 07 травня 1977 року по 28 травня 1979 року. Як вбачається із довідки №49 від 2018 року, виданої ТДВ «Бережаниавтотранс», [PERSON] працював в Бережанському АТП-19031 на посаді водія з 21 липня 1981 року і звільнений 12 лютого 1999 року. Згідно відомостей, що містяться в архівній довідці №179/1/1448 від 31 жовтня 2018 року, «За архівними документами встановлено, що [PERSON] (дано мовою архівних документів, російською) працював у військовій частині [NUMBER] /м.Львів/ прийнятий на посаду «автокрановщик» з 27 червня 1979 року (наказ від 27 червня 1979 року №55, звільнений з посади «крановик» з 28 травня 1981 року (наказ від 01 червня 1981 року №37)». Як вбачається із довідки за вих.№12/09, виданої ліквідатором ТзОВ «Бережани метал-транс») [PERSON] , [INFO] , дійсно 11 грудня 2007 року був прийнятий на роботу в ТзОВ «Бережани метал-транс» на посаду «слюсаря-складальника», 04 січня 2010 року переведено на посаду «складальника виробів із пластмас», а 27 серпня 2010 року звільнено за згодою сторін. Вищенаведені відомості узгоджуються із записами у зазначеній трудовій книжці на ім?я заявника [PERSON] . Суд приймає до уваги позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви [PERSON] і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , заведена 16 серпня 1976 року на ім?я « [PERSON] » фактично належить [PERSON] , [INFO] , як одній і тій самій особі. На підставі наведеного,

Outcome: approved