Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Гінгуляк Ю.В., діючи в інтересах держави в особі Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області, 23.03.2017 року звернувся до суду з вищезазаначеним позовом. Посилається на те, що згідно вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено їм покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з двохрічним іспитовим строком . Згідно вищезазначеного вироку встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] 21.09.2016 року, діючи спільно та умисно, заподіяли потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: синців чола справа, чола зліва, верхнього та нижнього повіка лівого ока, верхнього та нижнього повіка правого ока, спинки носу, лівої вушної раковини, правої вушної раковини, нижньої губи зліва, передньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого плеча в проекції реберної дуги по правій передньо-пахвинній лінії, передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, по верхньому краю правої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні правого зап`ястя з переходом на тильну поверхню китиці, по верхньому краю лівої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, в проекції другого ребра по лівій біляхребтовій лінії, задньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні верхньо-серединної третини лівого плеча, лівої долоні біля основи першого пальця, саден задньої поверхні верхньо-нижньої третини плеча, в проекції п`ятого-шостого ребер по правій задньо-пахвинній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень Внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Сокирянська центральна районна лікарня» Чернівецької області в період з 21.09.2016 року по 30.09.2016 року (9 ліжко-днів). Загальна вартість суми витрат на лікування склала 2865,60 грн. Однак, в добровільному порядку сума витрачених коштів на лікування відповідачами [PERSON] та [PERSON] не відшкодована. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області витрати, понесені на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 2865,60 грн., а також стягнути судові витрати по справі. У попередньому судовому засіданні представник Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Бандуряк Ю.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у попередньому судовому засіданні повністю визнали позовні вимоги, а також наведені у позовній заяві обставини. Наслідки визнання позову їм зрозумілі. У відповідності до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. З наведених в позовній заяві обставин встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15.02.2017 року відпвоідачів [PERSON] та [PERSON] було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, зокрема, в умисному заподіянні 21.09.2016 року потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді синців чола справа, чола зліва, верхнього та нижнього повіка лівого ока, верхнього та нижнього повіка правого ока, спинки носу, лівої вушної раковини, правої вушної раковини, нижньої губи зліва, передньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого плеча в проекції реберної дуги по правій передньо-пахвинній лінії, передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, по верхньому краю правої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні правого зап`ястя з переходом на тильну поверхню китиці, по верхньому краю лівої лопатки, в проекції задньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, в проекції другого ребра по лівій біляхребтовій лінії, задньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні верхньо-серединної третини лівого плеча, лівої долоні біля основи першого пальця, саден задньої поверхні верхньо-нижньої третини плеча, в проекції п`ятого-шостого ребер по правій задньо-пахвинній лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я (єдиний унікальний номер 719/352/16-к, номер провадження 1-кп/719/1/17). Внаслідок отримання вищезазначених тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Сокирянської ЦРЛ Чернівецької області в період з 21.09.2016 року по 30.09.2016 року (9 ліжко-днів), вартість проведеного за рахунок лікарні лікування становила 2865,60 грн. Однак, у добровільному порядку сума витрачених коштів на лікування потерпілого [PERSON] відповідачами [PERSON] та [PERSON] не відшкодована. Частиною першою ст.1206 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частин другої та третьої, четвертої постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи , яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідно бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. За таких обставин, судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному об`ємі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно з відповідачів підлягають стягненню дохід держави судові витрати у розмірі 640 грн. з кожного. На підставі ч.ч. 1,3 Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» та

Outcome: approved