Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

З 12.01.2017р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (суддя Наумова О.С.) перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.06.2017р. вищевказана справа прийнята до провадження у зв,язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. (а.с. № 64). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 29.12.2012р. у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 1736. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з грудня 2016 р., з того ж часу сторони проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги та через що постійно виникали сварки з різних питань життя та побуту. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Представник позивачки [PERSON] ( діє на підставі довіреності від 10.01.2017р.) в наданій суду заяві від 31.07.2017р. позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Крім того, представник позивачки до суду надав заяву [PERSON] від 09.07.2017р., в якій остання також просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» (а. с. № 69) Відповідач [PERSON] в наданій до суду 31.07.2017р. заяві, проти задоволення позову не заперечував, період (грудень 2016р.) припинення шлюбних стосунків, який вказаний позивачкою визнав в повному обсязі, проте вважав, що причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада дружини. Просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести рішення суду в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 70). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.12.2012р. у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 1736 (а.с. № 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. №7). З огляду на те, що будь-яких доказів того, що причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада з боку позивачки відповідачем не надано, суд вважає, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з грудня 2016 р., тобто більше пів року тому, і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп.( а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved