Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказано, що відповідачка [PERSON], яка доводиться сестрою позивачу та є громадянкою РФ, від своєї матері [PERSON] отримала земельний сертифікат за договором дарування серії АВН № 312063 від 25 липня 2000 року. На підставі вказаного сертифікату відповідачка [PERSON] оформила державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482500:15:004:0017, земельна ділянка [NUMBER]). Згідно доручення, відповідачка [PERSON] уповноважила відповідачку [PERSON] оформити документи на дарування вказаної земельної ділянки позивачу, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки його сестра [PERSON], яка має у власності відповідну земельну ділянку та є на даний час громадянкою РФ, вчинила відповідну довіреність, якою уповноважила [PERSON] оформити документи на дарування вказаної земельної ділянки на його ім'я. З вказаним питанням вони звернулися до нотаріальної контори, де їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з чим вони звернулися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважає, що вказана земельна ділянка має належати позивачу. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, разом з матеріалами позову до суду було надано заяву від імені останньої про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали позовної заяви, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 070211 [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.19). Згідно паспорту громадянина РФ [NUMBER] [PERSON] на даний час є громадянкою РФ (а.с.13). Згідно доручення, вчиненого 25 вересня 2012 року, відповідачка [PERSON] уповноважила відповідачку [PERSON] оформити документи на дарування вказаної земельної ділянки позивачу (а.с.20). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно п. а ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Саме на вказану норму закону позивач посилається у своєму позові як на підставу задоволення позовних вимог. Тобто у даному випадку, підставами виникнення правовідносин є вчинення відповідного договору дарування. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідачкою [PERSON] було вчинено доручення, за яким відповідачка [PERSON] уповноважила відповідачку [PERSON] лише оформити документи на дарування вказаної земельної ділянки позивачу. Відповідного договору дарування позивачем до суду надано не було. У судовому засіданні із показів сторін по справі було встановлено, що договір дарування сторонами не укладався, пояснити, на підставі чого позивач вважає себе власником земельної ділянки, останній не зміг. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача не виникло право власності на підставі відповідного договору дарування на земельну ділянку, яка є предметом позовних вимог. При таких обставинах, враховуючи у сукупності вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11 ЦК України, п. а ч. 21 ст. 81 ЗК України,

Outcome: dismissed