Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

До суду із позовом до відповідачів звернулась [PERSON] посилається на таке. На адресу позивача надійшов лист №512028 від 01.02.2016 р. за яким відповідач ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» пропонувала їй викупити власну квартиру [ADDRESS]. З копії доданих до цього листа вбачається, що 28.11.2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, який зареєстрований 30.11.2012 р. з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» 01.10.2015 року зареєстрував за собою право власності на квартиру позивача. Підставою для реєстрації прав власності за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вказано іпотечний договір від 18.09.2008 р., який позивачем було укладено з ВАТ «СВЕДБАНК». Рішення нотаріуса про реєстрацію права власності за відповідачем ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», де нотаріус перевищив свої повноваження оскаржено в адміністративному порядку (справа №808/726/16). Крім того, 29.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано обтяження на квартиру [ADDRESS] у вигляді «заборони на нерухоме майно, номер запису про обтяження 12832037 дата та час державної реєстрації 29.12.2015 р. Підставою виникнення обтяження вказано: договір іпотеки від 29.12.2015 р., предметом якої стало забезпечення боргових зобовязань відповідача ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» перед РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД на суму 1810000 доларів США. Вважає, що спірна квартира не могла бути предметом договору іпотеки, оскільки відповідач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не є належним власником цього нерухомого майна. Просила визнати недійсним договір іпотеки за номером №4923, 4924 від 29.12.2015 р. номер запису про іпотеку №12832573, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], що був укладений між іпотекодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» та РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД. В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси за довіреністю [PERSON], яка позов підтримала. Відповідач РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не направив свого представника, заперечень на позов не надав. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» за довіреністю [PERSON] проти позову заперечував. В письмових запереченнях відповідач вказав, що 18.08.20108 року між [PERSON] та ВАТ «Сведобанк» був укладений кредитний договір №0710/0808/55-037 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 70000 доларів США. 18.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «СВЕДБАНК» був укладений іпотечний договір №0710/0808-55-037-Z-1. відповідно до цього договору забезпеченням виконання зобовязання виступає квартира [ADDRESS]. 28.11.2012 року на підставі договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечним договором від 08.11.2012 р., право вимоги заборгованості за кредитним договором №0710/0/808/55-037 від 18.08.20108 р. та право вимоги за іпотечним договором №0710/0808-55-037-Z-1 від 18.08.2008 р. відступлено Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС». Відповідно до витягу з Державного реєстру іпотек №39112447, 30.11.2012 року були внесені зміни до Державного реєстру іпотек щодо відступлення прав. Про відступлення права вимоги на адресу позивача 14.12.2012 року був направлений лист із повідомленням про відступлення права вимоги із зазначенням суми заборгованості. Між [PERSON] та ВАТ «СВЕДБАНК» під час укладення договору іпотеки №0710/0808-55-037-Z-1 від 18.08.2008 р. було погоджено право іпотеко держателя на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. На теперішній час договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» припинені у звязку з набуттям останнім права власності на предмет іпотеки. 01.10.2015 р. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про реєстрацію права власності на квартиру 28 по вул.. Малиновського, б. 38 в м. Запоріжжя. 29.12.2015 року між ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД укладено договір іпотеки, предметом якого стало забезпечення боргових зобовязань ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» перед РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД на суму 1810000 доларів США. В забезпечення виконання за даним договором зобовязань на майно ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було зареєстровано обтяження. Одним з предметів обтяження є квартира 28 в б. 38 по вул.. Малиновського в м. Запоріжжя. Зважаючи на те, що сторони є вільними в укладанні договору іпотеки, а [PERSON] не є стороною договору іпотеки від 29.12.2015 року, вважається, що позивач не має права оскаржувати дійсність даного правочину. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні ним обставини. 18.08.20108 року між [PERSON] та ВАТ «Сведобанк» був укладений кредитний договір №0710/0808/55-037 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 70000 доларів США. 18.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «СВЕДБАНК» був укладений іпотечний договір №0710/0808-55-037-Z-1. Відповідно до цього договору забезпеченням виконання зобовязання виступає квартира [ADDRESS]. 28.11.2012 року на підставі договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечним договором від 08.11.2012 р., право вимоги заборгованості за кредитним договором №0710/0/808/55-037 від 18.08.20108 р. та право вимоги за іпотечним договором №0710/0808-55-037-Z-1 від 18.08.2008 р. відступлено Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС». Відповідно до витягу з Державного реєстру іпотек №39112447, 30.11.2012 року були внесені зміни до Державного реєстру іпотек щодо відступлення прав. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» 01.10.2015 року зареєстрував за собою право власності на квартиру позивача. Підставою для реєстрації прав власності за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вказано іпотечний договір від 18.09.2008 р., який позивачем було укладено з ВАТ «СВЕДБАНК». 01.10.2015 р. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про реєстрацію права власності на квартиру 28 по вул.. Малиновського, б. 38 в м. Запоріжжя. 29.12.2015 року між ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД укладено договір іпотеки, предметом якого стало забезпечення боргових зобовязань ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» перед РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД на суму 1810000 доларів США. В забезпечення виконання за даним договором зобовязань на майно ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було зареєстровано обтяження. Предметом обтяження за цим договором є квартира 28 в б. 38 по вул.. Малиновського в м. Запоріжжя. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2016 року визнане протиправним та скасоване рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Малиновського, б. 38 кв. 28 за товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», індексний номер 24963057 від 01.10.2015 р. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС право власності на цю квартир, що здійснена 01.10.2015 р. номер запису про право власності 11430784. Зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша\~статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв'язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції\~ЦК України\~наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті\~215,\~216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей\~15,\~16 ЦК України, а також статей\~1,\~2-4,\~14,\~215 ЦПК України\~кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя\~статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. За цим позовом [PERSON] намагається визнати недійсним договору іпотеки за номером №4923, 4924 від 29.12.2015 р. номер запису про іпотеку №12832573, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], що був укладений між іпотекодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» та РІНГБЕЛЛ ЛІМІТЕД, стороною якого вона не є. Суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що [PERSON] не може оспорити договір стороною, якого вона не є, оскільки за своєю правовою природою договір іпотеки не є правочином щодо відчуження майна, тому такий договір може бути визнано недійсним, зокрема, на підставі ст. ст.\~203,\~215 ЦК України. Згідно із ч. ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зважаючи на те, що під час укладання договору іпотеки за номером №4923, 4924 від 29.12.2015 р. право власності у іпотекодавця - товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» на квартиру №28 в б. 38 по вул.. Малиновського в м. Запоріжжя виникло на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру (номер запису про право власності 11430784), яке в подальшому скасоване рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2016 року є підстави для визнання недійсним цього договору іпотеки. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 551,21 грн., який на підставі ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved