Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 26 квітня 2006 року померла бабуся позивачки [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,7330 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 022068, а також у вигляді майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЛУ № 045566. Батько позивачки [PERSON] від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] відмовився на користь позивачки, про що вчинив відповідну заяву, однак у встановлені законом строки не посвідчив її нотаріально. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що 26 квітня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 059449. [PERSON] доводиться сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 339011. [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 046544. Таким чином, [PERSON] доводиться [PERSON] рідною бабусею. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,7330 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 022068, а також у вигляді майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЛУ № 045566. [PERSON] від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] відмовився на користь позивачки, про що вчинив відповідну заяву, однак у встановлені законом строки не посвідчив її нотаріально. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлого за законом пятої черги, оскільки відповідач від прийняття спадщини відмовився на користь позивачки, так як позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1265, 1268, 1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved