Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09.09.2016р. Після реєстрації шлюбу сторони проживали у батьків відповідача у квартирі №14 будинку №9 по м-ну Ювілений у м. Вараш Рівненської області (далі квартира №14). Під час спільного проживання в даній квартирі за спільні кошти подружжя було проведено косметичний ремонт: замінено вхідні та міжкімнатні двері, вікна, поклеєно шпалери, облаштовано ванну кімнату, санвузол, балкон, постелено лінолеум та виконано шпатлювання і фарбування стелі. Крім того, сторони придбали в квартиру №14 меблі та електроприлади. Спірне майно перебуває в квартирі №14. Загальна вартість спільного майна, включаючи вартість ремонтних робіт, становить 60934 грн. В теперішній час сторони проживають окремо, а спільно користуватися майном не мають можливості, тому [PERSON] просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.12.2016р., поділити спільнонажите майно, виділивши у її власність: телевізор марки «LG» - вартістю 5000 грн., тюнер 500 грн., пральну машину марки «Samsung» - 2606 грн., шафу-купе 3100 грн., набір кухонних меблів «Марта» - 3000 грн., люстру діодну 800 грн., стіл компютерний 500 грн., на загальну суму 15506 грн. У власність [PERSON] позивач просить виділити: комплект передпокійних меблів вартістю 1800 грн., мікрохвильову піч марки «Мидеа-Горизонт» - 1833 грн., тюль на вікна 560 грн., диван 3500 грн., чайник марки «Maestro» - 500 грн., пилосмок марки «Zelmer» - 1400 грн., пластикові вікна в кількості 2 штуки 3500 грн., балконний блок та раму 4600 грн., двері вхідні 1920 грн., двері міжкімнатні в кількості 4 штуки 2500 грн., лінолеум 5700 грн., шпалери 1570 грн., шпаклівку 1080 грн., карнизи, плінтуси на стелю та підлогу, клей, водоемульсійну фарбу 2000 грн., ванну, сантехнічне обладнання 1900 грн., тумбу з умивальником та дзеркалом 800 грн., посудомийну раковину 400 грн., оздоблювальну плитку, клей для плитки 2365 грн., вартість оплати найманим майстрам за виконання ремонтних робіт 7500 грн. Всього майна для [PERSON] виділити на суму 45428 грн. [PERSON] просить стягнути в її користь грошову компенсацію різниці у вартості ? частки у спільному сумісному майні в розмірі 14961 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю. В своїх поясненнях підтримувала обставини, викладені у позовній заяві, зазначала про те, що спірне майно було придбане сторонами в шлюбі, дещо подароване на весіллі, а також придбане за гроші, подаровані подружжю на весіллі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю. З його пояснень слідує, що спільно в шлюбі з позивачем було придбано пральну машину. Але відповідач із квітня 2015р. до 30.06.2016р. перебував на службі в зоні АТО, ключ від квартири мала позивач, коли він повернувся, то квартира пустувала і пральної машини не було в квартирі. Де вона поділася [PERSON] не відомо. Так же невідоме й місцезнаходження телевізора. Відповідач не визнавав придбання решти майна, окрім пральної машини, за спільні з позивачем кошти, посилаючись, що все куплено за гроші його батька. Ремонтні роботи в квартирі теж проведені батьком відповідача та відповідачем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] підтримував пояснення [PERSON] Зазначав також, що він є власником квартири №14. Матеріали для ремонту зазначеної квартири куплені за його кошти. В проведенні ремонту допомагав його племінник, двоюрідний брат. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про задоволення частково позову про поділ спільнонажитого подружжям майна. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2012р. до 09.09.2016р. Позивач стверджувала, що спірне майно перебуває у квартирі №14, де проживали разом [PERSON] та [PERSON] після завершення ремонту квартири і до призову відповідача на військову службу. З інформаційної довідки №74522754 слідує, що власником квартири №14 є [PERSON] З обставин справи вбачається, що відповідачем не оспорюється придбання спільно із позивачем у період шлюбу лише пральної машини марки «Samsung» вартістю 2606 грн. і це також підтверджено копією товарного чека №6137 від 01.11.2013р. Суд також визнає доведеним доказами, зокрема показаннями свідка [PERSON], придбання сторонами у період шлюбу шафи-купе - вартістю 3100 грн. та набору кухонних меблів «Марта» - вартістю 3000 грн. Свідок [PERSON] давала показання про те, що зазначені речі сторони в неї придбали в 2013р. із розстрочкою платежу. Першу суму оплатили обоє, а решту коштів доплачувала [PERSON] Такі показання свідка [PERSON] не спростовані іншими доказами, і враховуючи, що цей свідок є особою, не заінтересованою у результатах вирішення справи, то суд визнає її показання достовірними і покладає в основу судового рішення. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], наданими в суді також підтверджено придбання сторонами в період шлюбу телевізора марки «LG» - вартістю 5000 грн. з тюнером вартістю 500 грн. Показання цих свідків не спростовані доказами, є послідовними і не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відносно інших речей: люстри діодної, стола компютерного, комплекту передпокійних меблів, мікрохвильової печі марки «Мидеа-Горизонт», тюлі, дивану, чайника марки «Maestro», пилосмока марки «Zelmer», пластикових вікон в кількості 2 штуки, балконного блоку та рами, дверей вхідних, дверей міжкімнатних в кількості 4 штуки, лінолеуму, шпалер, шпаклівки, карнизів, плінтусів на стелю та підлогу, клею, водоемульсійної фарби, ванни, сантехнічного обладнання, тумби з умивальником та дзеркалом, посудомийної раковини, оздоблювальної плитки, клею для плитки позивачем не подано до суду достатніх доказів та не доведено безсумнівно набуття такого майна сторонами в період шлюбу, а також вартості зазначеного майна. Показання свідків з боку позивача [PERSON], [PERSON] в цій частині заперечуються показаннями свідка [PERSON] Тому, докази позивача у виді показань свідків (які є її близькими родичами і можуть бути заінтересованими у результатах вирішення спору), щодо набуття спірних речей під час шлюбу не є переконливими, оскільки не підтверджуються іншими доказами. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд відхиляє представлені позивачем письмові докази, що подані на підтвердження обставин придбання спірного майна під час шлюбу: копії товарного чеку від 11.03. 2013р. та гарантійного талону на двері металеві, - оскільки із товарного чеку не вбачається особи покупця, а гарантійний талон є сумнівним через суперечливі записи в ньому (вказано про згоду [PERSON] з умовами гарантії, а засвідчувальний підпис вчинено [PERSON], - що визнано нею в суді); копії гарантійного талону до пилосмока марки «Zelmer» - з якої не слідує даних про особу покупця; копії гарантійного талону до мікрохвильової печі з якої не вбачається даних про дату придбання та особу покупця; копії замовлення №234-175 конструкцій (віконних блоків) так як датою формування замовлення зазначено 11.12.2016р., тобто час після розірвання шлюбу сторін; копії аркуша паперу із записами про речі оскільки відповідач заперечив обставину вчинення ним таких записів, а позивачем така обставина іншими доказами не доведена. Отримання послуги з виконання ремонтних робіт в квартирі №14 на суму 7500 грн., що була б оплачена сторонами справи, теж в суді не доведено доказами. З показань свідка [PERSON] слідує, що за ремонтні роботи з нею розраховувалася мати позивача, оплативши 5000 грн. Крім того, виходячи із нормативного визначення поняття майно (ст.190 ч.1 ЦК України) до майна не належить отримана послуга. Тому, судом не встановлено підстав для врахування при поділі майна сторін вартості вказаної послуги. При вирішенні спору суд керується тим, що нормами сімейного законодавства (ст.71 ч.1, 2 СК) передбачено поділ майна між подружжям в натурі, неподільна річ присуджується одному з подружжя. Позивач не довела в суді доказами, що пральна машина марки «Samsung», телевізор марки «LG» з тюнером є в сторін на час розгляду справи. Тому, це майно не може бути включене до складу такого, що підлягає поділу. В суді також не встановлено обставин, що свідчили б про те, хто саме із сторін приховав ці речі чи розпорядився ними на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, а це унеможливлює врахування вартості зазначеного майна при поділі майна подружжя. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Ст.70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Отже, відповідно до проаналізованих доказів та обставин, суд вбачає підстави для поділу в рівних частках майна, щодо якого в суді доведеного його набуття сторонами в період шлюбу та, що є на час розгляду справи: шафи-купе і набору кухонних меблів «Марта». У задоволенні позову про поділ решти майна, яке суд визнав таким, що немає підстав віднести до спільної сумісної власності сторін та існування якого на час вирішення справи не доведено, необхідно відмовити. Вирішуючи питання про присудження конкретного майна сторонам, суд враховує, що кухонні меблі були придбані з розрахунком їх встановлення у квартирі батька відповідача, тому доцільно такі меблі виділити [PERSON], шафа-купе в такому разі виділяється позивачу. Тому суд, виходячи із засад рівності часток подружжя в спільному майні, вбачає підстави для присудження [PERSON] майна на загальну суму 3100грн., а [PERSON] на суму 3000грн. Одночасно слід стягнути із позивача різницю у вартості часток в сумі 50грн. ((3100- 3000) : 2 =50). Позов [PERSON] задоволено на 19, 67%. Отже, в користь [PERSON] належить стягнути 108, 42 грн. судових витрат.

Outcome: partial