Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся [PERSON] з позовом до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідача Тернопільська обласна державна адміністрація, в якому просить зобов'язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради забезпечити жилою площею [PERSON] протягом року з дня, коли рішення суду вступить в законну силу відповідно до норм враховуючи склад його сім'ї з 6 чоловік. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Пояснили, що [PERSON], підпадає під вимоги п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи»: - особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, які потребують поліпшення житлових умов, надається жила площа у вигляді окремої кімнати. Вказали, що той факт, що позивач знаходиться на квартирному обліку більш ніж 09 років, тобто з 30.07.2008 року, є грубим порушенням норм чинного законодавством України та конституційних прав позивача. Вважають, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправною відмову відповідача в наданні житла позивачу та забезпечити позивача житловою площею. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Пояснив, що надання житла позивачу без дотримання порядку черговості суперечить чинному законодавству України і порушує права інших осіб, включених до таких списків раніше. Зазначив, що при виконавчому комітеті позивач перебуває як особа, яка потребує позачергового забезпечення житлом під №244 та не має привілейованого права на отримання житла перед іншими особами, які перебувають в даному списку. Також вказав, що з огляду на існування державної програми по забезпеченню чорнобильців житлом та здійснення її фінансування, в списках осіб на отримання житла перед позивачем перебуває на обліку ще п'ять сімей. А тому, вважає, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради не порушив право на житло позивача. Представник Тернопільської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без участі представника та прийняти об'єктивне рішення у даній справі. У письмових поясненнях щодо позову пояснив, що видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансуються в межах коштів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, тобто, виконання Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повністю залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету. У 2014-2018 роках, кошти на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Законами України «Про Державний бюджет України» не передбачалися. Заслухавши пояснення та дослідивши письмові докази Судом встановлено наступні обставини. У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. Як вбачається зі змісту довідки №2771, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 05.05.2017 року, станом на 29.12.2012 року [PERSON], згідно обліку технічної інвентаризації в м.Тернополі - власник 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності і зареєстрована за ним на підставі розпорядження органу приватизації №3311 від 30.06.1993 року. Поряд з цим, згідно довідки №67 від 22.01.2018 року, виданої ДП «Фаворит3», гр.[PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] і займає житлову площу 29.8 кв.м., з 2 кімнат на 3 поверсі 5-поверхового будинку (тип власності - приватизована). Власником особового рахунку цієї житлової площі є гр.[PERSON], яка є дружиною позивача; склад сім'ї - 6 чоловік. У відповідності до листа Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17 серпня 2017 року №8933/08, [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради з 30.07.2008 року в позачерговому списку за №244, в контрольному списку ЧАЕС І категорії за №22, складом сім'ї 3 осіб. У листі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 07 лютого 2017 року №410/01-00, направленого на адресу Тернопільської громадської організації інвалідів - ветеранів органів внутрішніх справ «Чорнобильський щит» Всеукраїнської Чорнобильської спілки інвалідів МВС України, зазначено список сімей, які віднесені до категорії І та перебувають на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, серед яких також є позивач. Пунктом 10 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого1991 року № 796-ХІІ, зі змінами та доповненнями (надалі Закон №796) передбачено, що позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України. Відповідно до п.38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Відповідно до п.1 ст.43 Житлового кодексу України, громадянам, які перебувають на обліку потребують поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З цього вбачається, що всі особи, які потребують поліпшення житлових умов і знаходяться в черзі перед позивачем, мають такі ж права, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1198 (надалі Порядок №1198) визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відтак, на думку суду, існування державної програми по забезпеченню чорнобильців житлом та здійснення її фінансування дасть правові підстави на забезпечення чорнобильців житлом, в межах даної категорії. Виходячи із системного аналізу нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, надання житла без дотримання порядку черговості, суперечить чинному законодавству і порушує права інших осіб, включених до цього списку раніше, незважаючи на тривалість перебування на квартирному обліку. При цьому, у відповідності до п.1 Порядку надання додаткової жилої площі особам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами, дітям-інвалідам, які потребують особливого догляду, та сім'ям, що втратили годувальника з числа осіб, віднесених до категорії 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1996 року №1589 (надалі Порядок №1589), додаткова житлова площа надається особам, віднесеним до категорії 1, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункт 10 частини першої статті 20 Закону); 2) сім'ям, що втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа громадян, віднесених до категорії 1 (пункт 10 частини першої статті 20 Закону); 3) сім'ям, у складі яких є діти, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду (пункт 7 частини третьої статті 30 Закону). Суд приймає до уваги доводи Тернопільської обласної державної адміністрації, що у 2014-2018 року кошти на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Законами України «Про Державний бюджет України» не передбачалися. Суд не приймає до уваги Лист №567/2/76-18/295 від 12.07.2018 року Міністерства соціальної політики України, оскільки в ньому не міститься інформація щодо позивача, а має роз'яснювальний характер щодо пільг для громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, Судом не береться до уваги клопотання в.о. голови ТГО «Чорнобильський щит», оскільки дана організація не є учасником даної адміністративної справи, та її дії чи бездіяльність не можуть впливати на права та охоронювані законом інтереси в межах адміністративного провадження у даній справі. Також Судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивач має привілейоване право на отримання житла перед іншими особами, що мають такий же як і він правовий статус - учасник ліквідації аварії на ЧАЕС. (!) До того ж, Судом не здобуто, а позивачем не надано доказів того, що Виконавчий комітет Тернопільської міської ради у якийсь спосіб порушив права позивача, шляхом надання відмови на звернення позивача про надання житла, оскільки диспозицією п. 10 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено обов'язок саме місцевих рад, а не виконавчих комітетів (створюваних міською радою виконавчих органів, що є підконтрольними і підзвітними відповідній міській раді) щорічно виділяти 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності) для забезпечення житлових потреб певних категорій осіб. Разом з тим зважаючи на змагальність, як основоположний принцип цивільного процесу, із наданих позивачем доказів Судом не встановлено, що Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, як окрема юридична особа, окрім як виконання обов'язку ведення списків осіб потребуючих поліпшення житлових умов - має у власності чи у віданні комунальний житловий фонд, із збудованого в м. Тернополі, або має вплив на іншу юридичну особу - Тернопільську міську раду, з метою спонукати до передачі 15% збудованого житла для реалізації приписів п. 10 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Також суд зазначає, що у відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. А тому суд не є тим органом, що вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції інших органів. Вирішення питання про забезпечення житловою площею громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до компетенції органів державної виконавчої влади. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed