Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що до вересня 2013 року її мати [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO]. А потім, через стан здоровя останньої, вона забрала її на постійне місце проживання до місця свого постійного проживання в квартиру [INFO] „Д в м. Севастополь Автономної республіки Крим. Реєстрації свого місця проживання мати не змінювала. 6 квітня 2014 року [PERSON] померла. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка кадастровий номер 3224283200:03:006:0162 (№3224283200:03:006:0151) площею 0,78 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій [PERSON] та земельна ділянка кадастровий номер 3224283200:03:006:0077 площею 0,78 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій [PERSON] 12 жовтня 2017 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання документів, які б підтверджували факт своєчасного прийняття спадщини. Оскільки факт смерті спадкодавці відбувся на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона позбавлена можливості отримати в житлово-експлуатаційній організації або відповідному органі місцевого самоврядування та надати нотаріусу довідку про те, що вона, як спадкоємець, на день смерті спадкодавця проживала разом із цим спадкодавцем. Позивач постійно проживала з матірю [PERSON], з вересня 2013 року по 6 квітня 2014 року, по місцю свого проживання за вищевказаною адресою, а тому спадщину прийняла, оскільки не відмовилася від неї. Вартість вищевказаних земельних ділянок становить по 37395,12 гривень за кожну. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 6 квітня 2014 року матері [PERSON], на вищевказані земельні ділянки. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с.101). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув. Сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі їх представника (а.с. 100). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 6 квітня 2014 року померла мати позивача [PERSON] (а.с. 10, 11, 12, 22-23). До спадкового майна померлої належать земельні ділянки, площею 0,7800 га, кожна, розташовані на території [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224283200:03:006:0162 (колишній №3224283200:03:006:0151), яка належала спадкодавці згідно державного акта серії КВ № 046759на право власності на землю, виданого 24 липня 2004 року, на підставі розпорядження Ставищенської РДА № 239 від 23 березня 2004 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1648 та кадастровий номер 3224283200:03:006:0077, яка належала спадкодавці згідно державного акта серії ЯЛ № 851800 на право власності на землю, виданого 20 травня 2011 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 426 від 10 лютого 2009 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322420001000300 (а.с. 13-20, 21). Право власності на вказану земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 104-105). Вартість вищевказаних земельних ділянок становить 37395,12 гривень, кожна (а.с. 27-90). З матеріалів спадкової справи (а.с. 109-116) встановлено, що [PERSON]А після смерті матері [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (а. с. 15). Інші спадкоємці першої черги відсутні. 12 жовтня 2017 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск останньою строку звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та ненаданням документів, які б підтверджували факт своєчасного прийняття спадщини (а.с. 9). Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 2 листопада 2017 року (а. с. 107), копії рішення Ставищенського районного суду від 28 листопада 2016 року (а.с. 22-23), копії паспорта позивача (а.с. 6-7) [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO], а з вересня 2013 року до дня смерті 6 квітня 2014 року проживала без реєстрації разом зі своєю дочкою по місцю проживання останньої, у м. Севастополь Автономної Республіки Ким по вул. Фадєєва, 25 „Д кв. 23. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1223 частини 3 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ч.1, 2, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України на спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, покладається обовязок звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно \~ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно п. „а ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] з вересня 2013 року до дня смерті, 6 квітня 2014 року, постійно проживала разом із позивачем по місцю проживання останньої, тому [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї, і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки, [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved