Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі: Фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь Фінансового управління Гадяцької райдержадміністрації в якості відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] суму в розмірі 2025,69 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.01.2018 у справі №526/2613/17 кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 2025,69 грн залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.01.2018 у справі №526/2613/17 кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 2025,69 грн залишено без розгляду. Згідно ухвали, під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 125 КК України, [PERSON] умисно заподіяв потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Гадяцької центральної районної лікарні в період з 01.11.2017 року по 10.11.2017 року, і на його лікування державою були понесені витрати в сумі 2025 грн. 69 коп., що підтверджується довідкою про фактичні затрати на стаціонарне лікування від 15.11.2017 року №01-08/2451. Згідно наданих доказів, до теперішнього часу витрати на стаціонарне лікування потерпілого не відшкодовані. Статтею 128 КПК України\~передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно із ч. 2\~ст. 1206 ЦК України\~якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіка Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктами 1,2,3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 15.07.1993 року передбачено, що кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого, або інших документів які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Таким чином, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved