Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер батько позивачки та відповідачів [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях КСП імені Шевченка село Розсипне Троїцького району Луганської області та виділена із земельного паю земельна ділянка площею 8,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080521. Позивачка вказує, що вона та відповідачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги майна померлого як діти спадкодавця. Відповідачі право на спадщину позивачки не визнають. Крім того, сертифікат на право на вищезазначену земельну частку (пай) було вилучено при виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080521. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості прийняти спадщину вцілому на усе вищезазначене спадкове майно у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явилися, надали аналогічні заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] помер [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка є дочкою померлому [PERSON] (а.с.10), її прізвище було змінено у наслідок укладення шлюбу (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є сином померлому [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є сином померлому [PERSON] (а.с. 8). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080521 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.13). Згідно відповіді на запит відділу Держземагенства у Троїцькому районі Луганської області № 05-01/0483 від 24 березня 2014 року [PERSON] дійсно отримав 05 серпня 1999 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0117651 площею 14,12 умов.кад.га, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка с. Розсипне Троїцького району луганської області. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 36935779 від 20 березня 2014 року позивачка та відповідачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги майна померлого [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом було встановлено, що [INFO] помер батько позивачки та відповідачів, після смерті якого залишилося вищевказане спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) та виділеної із земельної частки земельної ділянки. Відповідний правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) було втрачено, крім того відповідачі не визнавали права позивачки на спадкове майно. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості прийняти спадщину вцілому на усе вищезазначене спадкове майно у нотаріальному порядку. На даний час відповідачі позовні вимоги визнають у повному обсязі, тобто фактично відмовляються від спадщини на користь позивачки. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлого свого батька за законом, так як відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки шляхом визнання позовних вимог, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1228,1261 1268,1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved