Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ПАТ «Фідобанк» до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте банк» був укладений кредитний договір № 014/9353/3/18624, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 50 000,00 доларів США строком користування по 24 червня 2018 року із сплатою 14,5 % річних під заставу нежитлового вбудованого приміщення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було надано позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме вбудоване приміщення площею 77,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки № 014/9353/9/18611 від 25.06.2008р. Вищезазначене вбудоване приміщення, також, забезпечує виконання зобов'язань за кредитним договором №014/9353/9/18611 від 25.06.2008 р. укладеним між позивачем та [PERSON], згідно якого останній надано кредит у сумі 80 000,00 доларів США строком користування до 24 червня 2015 року із сплатою 15 % річних та за кредитним договором №014/9353/9/20655 від 28.07.2008р укладеним між позивачем та [PERSON], згідно якого був наданий кредит у сумі 80 000 доларів США строком користування до 27.07.2015р із сплатою 15 відсотків річних. Відповідно до зазначеного кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 15 числа кожного місяця здійснювати сплату ануїтетних платежів згідно з Графіком платежів, що є Додатком №1 до Кредитного Договору. З моменту виникнення заборгованості відповідач неодноразово про е повідомлявся шляхом надіслання письмових листів та вимог. За згодою Банку предмет іпотеки виставлений на добровільний продаж, але проданий протягом п'яти місяців він не був. 23.07.2012р. була надана реструктуризація кредитної заборгованості шляхом збільшення суми прострочених платежів на суму 22 490,40 доларів СІЛА, про що свідчить додаткова угода № 2 від 23.07.2012р. до кредитного договору. Таким чином, після капіталізації прострочених відсотків Відповідач всупереч умовам додаткової угоди та кредитного договору виконання проводив не в повному обсязі, а з квітня 2013р. взагалі перестав виконувати умови кредитного договору з додатковими угодами. Остання вимога № 4-10/42 від 15.01.2014р. про дострокове повернення боргу була направлена Банком 15.01.2014 р. Станом на 13.01.2014 р. загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №014/9353/3/18624 від 25.06.2008 р. з відсотками та пенею становить 78 106,51 доларів США (у тому числі: 70026,43 доларів США - сума кредиту; 8 080,08 доларів США - сума відсотків; а також, пеня за прострочення кредиту - 442,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2014р. еквівалентне сумі 3 773,90 гривень; пеня за прострочення відсотків - 1077,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2014р. еквівалентно 9 185,21 гривень. Просили суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Позивач не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору - прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 25.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте банк» був укладений кредитний договір № 014/9353/3/18624, згідно якого банком було надано відповідачу кредит в сумі 50 000,00 доларів США строком користування по 24 червня 2018 року із сплатою 14,5 % річних /а.с. 11-15/ під заставу нежитлового вбудованого приміщення, що підтверджується копією договору іпотеки № 014/9353/9/18611 від 25.06.2008р. /а.с.20-24/. Отримання грошових коштів в підтверджується випискою з особового рахунку та заявою на видачу готівки № 9353/283365 від 25.06.2008р., копії яких долучені до матеріалів справи /а.с. 25,26/. Згідно п. 1.1 Статуту ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ТОВ «Ерсте банк» /а.с. 49-51/, а отже має право вимоги виконання зобов'язань за спірним кредитним договором. У зв'язку з невиконанням в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором з боку позичальника, 23.07.2012р. [PERSON] була надана реструктуризація кредитної заборгованості шляхом збільшення суми прострочених платежів на суму 22 490,40 доларів США, про що свідчить копія додаткова угода № 2 від 23.07.2012р. до кредитного договору /а.с. 19/. Однак, після капіталізації прострочених відсотків відповідач всупереч умовам додаткової угоди та кредитного договору виконання зобов'язань проводила не в повному обсязі, а з квітня 2013р. взагалі перестала виконувати умови кредитного договору з додатковими угодами. Відповідачка [PERSON] неодноразово повідомлялася про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність виконати свої зобов'язання шляхом надіслання відповідних листів та вимог, копії яких долучені до матеріалів справи /а.с. 27-44/. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував свої зобов'язання передбачені кредитним договором належним чином. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 9.1 Кредитного договору передбачена пеня за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що станом на 13.01.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 014/9353/3/18624 від 25.06.2008 р. становить 70026,43 доларів США - сума кредиту; 8 080,08 доларів США - сума відсотків; пеня за прострочення кредиту - 442,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2014р. еквівалентне сумі 3 773,90 гривень; пеня за прострочення відсотків - 1077,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2014р. еквівалентно 9 185,21 гривень /а.с. 7-10/. На підставі наведеного, відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, у зв'язку з чим відповідно до ст.. 526, 1054 ЦК України з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved