Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Заявник, [PERSON] 02 травня 2018 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначив, що він є чоловіком [PERSON], яка 16 грудня 2017 року у м. Харцизськ Донецької області народила одну дитину жіночої статі, про що їй було видано медичне свідоцтво про народження. Він звернувся до Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народження дитини, але йому було відмовлено, оскільки документ, який він надав для підтвердження факту народження дитини, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 « Про впорядкування ведення медичної документації , яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Просить суд встановити факт народження [PERSON], 16 грудня 2017 року у м. Харцизьк Донецької області однієї дитини жіночої статі. Заявник [PERSON] \~в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії медичного свідоцтва про народження № 347/260 від 22 березня 2018 року, [PERSON] народила 16 грудня 2017 року дитину жіночої статі, дитина перша, пологи перші за рахунком. З метою державної реєстрації народження дитини заявник звернулася до Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але йому було відмовлено, оскільки документ, який він надав для підтвердження факту народження дитини, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 « Про впорядкування ведення медичної документації , яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 317 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини. Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право. У зв'язку з наведеним, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що вимоги заявника щодо визнання факту народження дитини підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved