Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. У своїй позовній заяві позивачі вказують, що 24 липня 1996 року, вони спільно з відповідачем (чоловіком та батьком) приватизували власну трьох-кімнатну квартиру по вул. Тельмана, 18 А, кв. 63, в м. Гадяч та стали її співвласниками. У січні 2014 року [PERSON] виїхав з вищевказаної квартири з усіма своїми речами, з того часу їхні сімейні відносини припинилися. Позивачі спільно з відповідачем домовились про поділ квартири за № 63 по вул. Тельмана, 18-а, в м. Гадяч Полтавської області, що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме, згідно договору від 30.01.2014 року, кожному з них належить по 1/3 частині вказаної квартири. Цього ж дня, відповідно до договору купівлі-продажу, позивач [PERSON] придбав у відповідача належну йому 1/3 частину вказаної квартири. 04 березня 2014 року заочним рішенням Гадяцького районного суду, шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. На сьогоднішній день позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач у зазначеному помешканні не проживає більше року, оскільки переїхав на постійне місце проживання в інше місто. Він не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні вказаного житла, тому вирішили продати квартиру, але реєстрація відповідача у ній не дозволяє їм на власний розсуд розпоряджатися квартирою та обмежує їхні законні права. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється знятись з реєстрації за вищевказаною адресою, тому позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 63 по вул. Тельмана, 18-а, в м. Гадяч Полтавської області та зобов`язати УДМС України в Полтавській області зняти його з реєстраційного обліку. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують та додатково просять стягти на їх користь з відповідача понесені ними судові витрати, а саме судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 134 від 25 липня 2015 року, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи УДМС України в Полтавській області в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 липня 1996 року, посвідченого відділом приватизації житла виконавчого комітету Гадяцької міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: вул. Тельмана, 18 а[ADDRESS], дійсно належала на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Гадяцького районного суду від 04 березня 2014 року, шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як свідчать довідки від 27.06.2014 року за № 1344 та № 1345, видані КП «Гадяч-житло», позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають [INFO] а[ADDRESS] разом з колишнім чоловіком та батьком, відповідачем [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились про поділ квартири за номером 63 по вул. Тельмана, 18-а, в м. Гадяч Полтавської області, а саме про те, що їхні частки у праві спільної власності на цю квартиру є рівними та становлять по 1/3 частині за кожним, про що зазначено у договорі про визначення часток (квартири) у спільній сумісній власності від 30 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 115. У відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 30 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 116, [PERSON] (продавець) передав у власність [PERSON] (покупцю) 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Продаж 1/3 частини квартири вчинено за узгодженою сторонами сумою, що відповідає 47\~566 (сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 67 коп. На підставі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.01.2015 року встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04 серпня 2014 року, 25 лютого 2015 року, 12.05.2015 року, складених депутатом міської ради [PERSON], головою вуличного комітету [PERSON] та завірених секретарем виконавчого комітету Гадяцької міської ради за заявою [PERSON], яка проживає [INFO], значиться, що її колишній чоловік [PERSON] за свідченнями сусідів за вказаною адресою не проживає та не з`являється до квартири з 2013 року. У відповідності до довідки Гадяцького РС УДМС України про реєстрацію місця проживання № 23-27/1535 від 18 червня 2015 року, [PERSON], [INFO], з 17 січня 1998 року зареєстрований за адресою: [INFO] Згідно положень ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.\~\~ Відповідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Згідно правової позиції Верховоного Суду України, висловленої під час розгляду справи № 6-158 цс 14 значиться, що аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до абзацу третього ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивачів, а також з підстав припинення його права власності на квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 30 січня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 116, тому позовні вимоги позивачів щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстрації, підлягають до задоволення. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Витрати позивача [PERSON], пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, складають 630 (шістсот тридцять) грн., що підтверджується квитанцією Гадяцького відділення Полтавського ГРУ «ПриватБанк» від 21.07.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України, відносяться і витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а тому вимога [PERSON], в частині стягнення з відповідача зазначених витрат в розмірі 630 (шістсот тридцять) грн., підлягає до задоволення. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України також підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] сплачені позивачами суми судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп., на підставі квитанції № 70 від 11.06.2015 року на користь [PERSON], та в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп., на підставі квитанції № 68 від 11.06.2015 року на користь [PERSON].

Outcome: approved