Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання жилого будинку спільною власністю подружжя та поділу спільного майна подружжя. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено шлюб, під час перебування у шлюбі сторони набули майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А. В судовому засіданні представник позивача позов, позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, представника до суду не направив. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 червня 1986 року, який на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.04.2015 було розірвано. В період зареєстрованого шлюбу сторонами набуто нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А згідно Договору купівлі-продажу квартири від 24.01.1990 року. Згідно п. 1 Договору [PERSON] продала належний їй на праві власності, а [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А. На підставі зазначеного договору, Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок №11 від 04.07.1994 року, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А Суд вважає, що правовий режим спірного майна має визначатись за нормами КпШС України, оскільки СК України не має зворотної сили і поширюється на відносини, що виникли після введення його в дію, а джерело та час придбання спільно нажитого подружжям майна має враховуватись при вирішенні спору про поділ майна подружжя. У зв'язку з викладеним, порядок набуття спільного майна та його правовий режим по даному спору має визначатися нормами КпШС України, а поділ майна подружжя за правилами, які передбачені СК України. Так, згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними. У відповідності до вимог п.п.23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. За правилами ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України, який діяв на момент придбання майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними. З наведеного вище вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках та підлягає розподілу між ними. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, про визначення ідеальних часток подружжя у праві спільної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вольноандріївка, вул. Дніпровська, буд. 53-А. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved