Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

До суду надійшов позов органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, у якому позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути із неї на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно на користь органу опіки та піклування Віньковецької райдержадміністрації. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] Дитина навчається у Дунаєвецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, та з двох років проживає у [ADDRESS], разом із дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], які нею опікуються, здійснюють догляд за дитиною, забезпечують її матеріально та морально. Батько дитини [PERSON] помер, а відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дочки [PERSON], не утримує її, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Окрім того, 04.04.2016 року [PERSON] написала та подала до служби у справах дітей Віньковецької РДА заяву про те, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини, а на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини надано висновок органу опіки та піклування ВІньковецької РДА від 16.06.2016 року щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини та можливості користуватись статусом дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальним захистом та пільгами, що передбачено чинним законодавством, орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації просив позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні 22.09.2016 року представник позивача за довіреністю Побережна М.Р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позові та просила задовольнити. Крім того, вказала, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини Віньковецької РДА питання щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] було винесено після того, як із прокуратури надійшло звернення неповнолітньої [PERSON] від 25.03.2016 року, у якому вона просила позбавити свою матір батьківських прав. Працівниками служби у справах неповнолітніх [PERSON] було викликано для співбесіди, під час якої остання пояснювала, що у будинку за місцем проживання в смт. Віньківці прорвало воду, тому вона проводить ремонт, але з дочкою спілкується, періодично приїжджає до неї у м. Дунаївці, купує їй речі, придбала планшет. Про засідання органу опіки та піклування відповідачку увідомити не змогли, тому висновок про позбавлення батьківських прав надано на підставі заяви дитини [PERSON] Представник позивача Овчарук Ю.Ю. у судовому засіданні 12.12.2016 року додатково пояснив, що під час розгляду справи судом 29.09.2016 року було обстежено умови проживання [PERSON], які визнано задовільними. А висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав головно було прийнято з урахуванням думки дитини, яка просила позбавити її матір батьківських прав. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. В заперечення пояснила, що у 2006 році у її сім`ї виникли матеріальні труднощі, тому залишивши дочку [PERSON] із своїми батьками у м. Дунаївці вона поїхала на заробітки у Росію. На зароблені кошти купувала та пересилала для дитини речі, пересилала гроші, а коли у 2010 році повернулась із заробіток, то дочка заявила, що й надалі хоче проживати із дідусем та бабусею. [PERSON] проти цього не заперечувала, оскільки вийшла заміж вдруге, у неї народився син, і вона переїхала в смт. Віньківці. Однак вона постійно навідує [PERSON], та постійно їй допомагає, а саме купила куртку, планшет, блендер, весною 2016 року на випускний вечір придбала туфлі та плаття, доклала 100 гривень на телефон, дала 480 гривень, пізніше завезла продукти харчування - картоплю, олію та гречку, спілкується із дитиною по телефону, 1 вересня була у школі в м. Дунаївці за місцем навчання дитини. Крім того, вона передала своєму батьку [PERSON] картку для отримання пенсії, яка призначена дочці по втраті годувальника, на літніх канікулах [PERSON] забирала до себе. У 2014 році допомогла батькам з ремонтом будинку, придбавши пластикові вікна. Проте через спір із батьком [PERSON], який налаштовує дитину проти неї, вона не має можливості нормально спілкуватись із нею, та саме [PERSON] бажає позбавити її батьківських прав, щоб отримувати від держави на дитину гроші. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. У суді встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дитини, [PERSON], із яким відповідач розірвала шлюб 17.12.2002 року, помер [INFO] року. Як випливає із довідки КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дунаєвецької міської ради від 16.06.2016 року № 2597, по [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За даними характеристики Дунаєвецької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] навчається у Дунаєвецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів з 2008 року, проживає разом із дідусем та бабусею. Із висновку органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 16.06.2016 року слідує, що неповнолітня [PERSON] проживає із дідусем та бабусею у [ADDRESS], які здійснюють догляд за дитиною, забезпечують її морально та матеріально. Мати дитини, [PERSON], не бере участі у вихованні своєї дочки, та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Тому з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Віньковецької райдержадміністрації відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15.06.2016 року за № 4/3 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Свідок [PERSON] у суді пояснив, що протягом останнього року із дочкою, тобто відповідачкою, у нього склались неприязні стосунки. У дворічному віці [PERSON] залишила [PERSON] та поїхала на роботу у Росію. З того часу дитина постійно проживає у його сім`ї. У 2010 році [PERSON] повернулась, потім переїхала в смт. Віньківці, але оскільки там не було належних умов і [PERSON] звикла до школи, то дочку до себе не забрала. Свідок не заперечував, що мати періодично навідує дочку, привозила продукти харчування -- олію, цукор, гречку. У 2012 році вона купила [PERSON] куртку та взуття, цього року дала для [PERSON] 1000 гривень. Неповнолітня [PERSON], заслухана судом у присутності її дідуся [PERSON], суду пояснила, що мати зовсім не займається її вихованням, не цікавиться навчанням, не відвідує батьківські збори. Приїжджаючи у Дунаївці, вона вчиняє скандали, обзиває її, проклинає, тому проживати спільно з нею [PERSON] не бажає. Згідно пояснень свідка [PERSON], відповідач придбала по сусідству із нею у с. Майдан-Карачієвецький будинок, веде нормальний спосіб життя, обробляє присадибну ділянку, утримує свійську птицю, свині, а влітку 2015 року на канікули до неї приїжджала дочка [PERSON]. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що відповідачка два роки тому купувала для дочки [PERSON] рюкзак, весною 2016 року -- туфлі на випускний вечір, але дочка взяти ці речі відмовилась. Статтею 11 Закону України від 26.04.2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо дитини. Вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 152, ст. 155 СК України права дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, а ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Отже, аналіз положень ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які своєю винною поведінкою ухиляються від виховання дитини та виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, , на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Тобто, позивач повинен довести, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. На підтвердження своїх доводів позивачем надано до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.06.2016 року № 99/72-23-1003/2016, відповідно до якого мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, а догляд за нею здійснюють дідусь та бабуся. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). При оцінці висновку органу опіки та піклування, який є позивачем у справі, про доцільність позбавлення батьківських прав суд враховує, що мати дитини не була присутня під час розгляду спірного питання у зв'язку з поважними причинами, а саме через неналежне її повідомлення про розгляд заяви дочки. Ці обставини позбавили можливості відповідача особисто захистити свої інтереси щодо дочки, а орган опіки та піклування всебічно та об'єктивно розглянути спірне питання, а не спираючись лише на заяву неповнолітньої [PERSON] Таким чином, вищезазначений висновок суд визнає недостатньо обґрунтованим та не бере його до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] Водночас суд враховує, що відповідач [PERSON] має постійне місце проживання, належним чином забезпечена матеріально та не бажає втрачати зв'язків із дочкою. А остання мешкає окремо від матері в силу об'єктивних обставин,оскільки [PERSON] виїздила за межі свого постійного місця проживання на роботу в Росію, а повернувшись додому, зваживши на думку дитини, не заперечувала проти подальшого її проживання у сім`ї дідуся [PERSON] Крім того, поясненнями відповідача та свідків встановлено факти періодичного придбання [PERSON] для дочки одягу, взуття, надання матеріальної допомоги у натуральній формі, коштів. Отже, наведене жодним чином не свідчить про ухилення відповідача від обов'язку по утриманню та вихованню дитини. За приписами ст. 171 СК України судом враховується думка дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У наданих суду письмових поясненнях та у суді неповнолітня [PERSON] просила суд позбавити її матір батьківських прав через те, що остання дбає лише про своє життя та інтереси, її вихованням ніколи не займалася, і тому вона не бажає з нею жити, а хоче залишитись у сім`ї дідуся [PERSON] Однак, на думку суду, психологічні труднощі у спілкуванні між матір'ю та дочкою, які склались на теперішній час, в деякій мірі викликані існуючими неприязними стосунками між відповідачем та її батьком, сварками та скандалами, що підтверджується матеріалами Дунаєвецького відділу поліції по розгляду звернень [PERSON] та [PERSON] від 30.03.2016 року, 02.11.2016 року та 11.11.2016 року, повідомленням від 10.11.2016 року про початок досудового розслідування щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України по факту нанесення 03.11.2016 року тілесних ушкоджень [PERSON] У зв'язку з цим суд, зважаючи на вік неповнолітньої [PERSON], враховуючи обставини життя її матері та дідуся, неприязні взаємовідносини, які існують між ними, можливе необ'єктивне їх осмислення та сприйняття дитиною, з метою захисту її прав та інтересів у майбутньому, вважає за необхідне постановити рішення всупереч думці [PERSON] Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд бере до уваги, що згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Оскільки суд не вбачає правових підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], то підстави для стягнення аліментів на користь позивача органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації також відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed