Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд визначити, що на момент приватизації частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] розподілені таким чином: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частки вказаної квартири кожному. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у 2003 році нею, її чоловіком [PERSON] та її сином [PERSON] було приватизовано квартиру, за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва на право власності зазначена квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, частка кожного не визначена. [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із частки зазначеної квартири. Звернувшись разом з сином до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на право спадщини їм було відмовлено, оскільки невизначена частка у спільному майні. Враховуючи те, що жодного договору між співвласниками квартири про її поділ не було укладено, будь-які судові рішення, які вплинули б на розмір часток будь-кого із співвласників відсутні, просить визначити, що на момент приватизації частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] розподілені таким чином: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частки вказаної квартири кожному. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив клопотання, згідно якого просить справу розглядати без його участі, покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив лист, згідно якого просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши всі наявні письмові докази в справі, з'ясувавши всі обставини справи, вислухавши учасників розгляду справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 23.07.2009 року. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER], видане 18.07.1087 року). Третя особа [PERSON] є сином померлого [PERSON] та позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23.05.1988 року. З свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради, згідно з розпорядженням (наказом) від 28.05.2003 року № 11477/2, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. З матеріалів справи вбачається, що не визначено частку померлого в праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру, в зв'язку з чим позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на дану частку квартири, так як нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, оскільки співвласником є померлий та не подано відомості (інформацію), документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 27.11.2017 року Як слідує з матеріалів справи квартира, за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради, згідно з розпорядженням (наказом) від 28.05.2003 року № 11477/2. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Враховуючи те, що за життя померлого [PERSON] не було укладено письмового договору про виділ часток у натурі з нерухомого спільного майна, а співвласниками є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] по справі, то слід вважати їх частки у спільній сумісній власності, а саме квартири [ADDRESS] рівними, тобто кожному співвласнику належить по 1/3 частині вищевказаної квартири. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач та третя особа є спадкоємцями за законом, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини.

Outcome: approved