Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

З 22 серпня 2016 року по 06 жовтня 2017 року [PERSON] перебував в трудових правовідносинах з ТОВ КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЖУ. Наказом дирекції ТОВ КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЖУ з 21 вересня 2017 року відповідача було направлено у відрядження до Польщі для навчального тренування. Згідно з цим наказом відповідачу здійснено виплату добових коштів у розмірі 50 % від загальної суми добових перебування у відрядженні. Відповідачу у звязку з відрядженням було виплачено 19500 грн. У визначений термін відповідач вибув у відрядження та приступив до виконання своїх посадових обовязків. Однак 29 вересня 2017 року [PERSON] надав своєму безпосередньому керівнику доповідну записку, в якій повідомив, що планує самостійно перервати відрядження та повернутися в Україну у зв язку із особистими обставинами. Станом на день звернення із даним позовом до суду відповідач не надав звіт про використання коштів виданих па відрядження, в добровільному порядку зазначених коштів не повернув, за трудовою книжкою на підприємство не звертався, не дивлячись не звернення зі сторони підприємства. У відповідача залишилася заборгованість перед підприємством в сумі 14937,60 грн. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на користь позивача 14937,60 грн заборгованості по витратах на відрядження. У судове засідання зявився представник позивача, який підтримав позовні вимоги. Зазначив, що станом на 05 лютого 2018 року відповідач звіт про використання коштів, наданих на відрядження, не надав, а кошти не повернув. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 32, 37, 41-42) за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 28), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Наказом дирекції ТОВ КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЖУ № 2092/К від 18 серпня 2016 року відповідач був прийнятий на посаду комплектувальника проводів виробничого відділу на умовах строкового договору з 22 серпня 2016 року по 22 вересня 2016 року (а.с. 8). Наказом дирекції ТОВ КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЖУ №178/вд від 20 вересня 2017 року (п. 8) терміном на 60 календарних днів з 21 вересня 2017 року відповідача направлено у відрядження до Польщі для навчального тренування (а.с. 9-11). На підставі службової записки бухгалтера від 20 вересня 2017 року (а.с. 16) згідно з відомістю № 88/в від 20 вересня 2017 року (а.с. 17) та платіжним дорученням № 3234 (а.с. 18) від 20 вересня 2017 року на картковий рахунок відповідача було виплачено 19500 грн. добових. 29 вересня 2017 року відповідач звернувся до керівництва ТОВ КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЖУ з доповідною, в якій повідомив, що планує самостійно перервати відрядження та повернутися в Україну (а.с. 12). Наказом № 1332-к/тр від 06 жовтня 2017 року (а.с. 15) відповідача було звільнено з посади комплектувальника проводів виробничого відділу за згодою сторін на підставі заяви про звільнення від 04 жовтня 2017 року (а.с. 14). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Трудові відносини між працівниками та роботодавцями регулює Кодекс законів про працю України регулює (далі - КЗпП України). Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України). Працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України). Відповідно до п. 17 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку. У разі якщо під час службових відряджень відряджений працівник отримав готівку із застосуванням платіжних карток, він подає звіт про використання виданих на відрядження коштів і повертає суму надміру витрачених коштів до закінчення третього банківського дня після завершення відрядження (банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи). У разі якщо під час службових відряджень відряджений працівник застосував платіжні картки для проведення розрахунків у безготівковій формі і строк подання звіту про використання виданих на відрядження коштів не перевищив 10 банківських днів, за наявності поважних причин керівник може продовжити такий строк до 20 банківських днів (до з'ясування питання в разі виявлення розбіжностей між відповідними звітними документами). Разом із звітом подаються документи (в оригіналі), що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, із зазначенням форми їх оплати (готівкою, чеком, платіжною карткою, безготівковим перерахунком). Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків (ч. 1 ст. 130 КЗпП України). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами (ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України). Згідно з бухгалтерською довідкою від 06 жовтня 2017 року (а.с. 19) та розрахунку до бухгалтерської довідки від 06 жовтня 2017 року (а.с. 20) відповідач не прозвітував за відрядження та не повернув кошти, в звязку з чим у нього залишилася заборгованість перед підприємством в сумі 14937,60 грн. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по витратах на відрядження. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved