Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 23 червня 2007 року між позивачем та відповідачеАртемівським_3 відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб під актовим записом № 408. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Таким чином, дітей віком до одного року вони не мають. Позивач вказує, що їх сімейні стосунки погіршилися, стали виникати безпідставні сварки з боку відповідача. Шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином. У поданій заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Суду надав заяву про розгляду справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач з 23 червня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстрованАртемівським_3 відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом № 408 (а.с. 6). Від вказаного шлюбу позивач та відповідач мають дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сімейні стосунки позивача та відповідача погіршилися, стали виникати безпідставні сварки з боку відповідача. Шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved