Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, б. 241-а. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власницею будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, б. 241-а. Разом з нею зареєстрована в вищезазначеному будинку далека родичка [PERSON]. Відповідачка з кінця 2010 року добровільно пішла з будинку на інше місце проживання, забравши з собою особисті речі. Однак, відповідачка у добровільному порядку так і не знялася з реєстраційного обліку за даною адресою, не сплачує рахунки за будинок та комунальні послуги. Від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення в разі не явки відповідача не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є належні докази (поштове повідомлення). Відповідно до відмітки працівника пошти [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, б. 241-а не проживає. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2009 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], ОМР про визнання права власності та виділ часток з домоволодіння - задоволено, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. Р, загальною площею 98,2 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. та гараж літ. С за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, б. 241-а. Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», що підтверджується витягом № 26801639 від 23.07.2010р. Згідно довідки про склад сімї від 12.08.2016 р. в домоволодінні, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, б. 241-а, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Факт не проживання відповідачки в будинку підтверджується актом про не проживання, який складений сусідами та посвідчений за місцем проживання, головою комітету СОН «Хаджибеївський» від 17.08.2016 року. Жодних поважних причин з приводу відсутності відповідачки у даному домоволодінні судом під час розгляду справи не виявлено. Згідно ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно за ст.217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачка з кінця 2010 року без поважних причин не проживає у зареєстрованому будинку.

Outcome: approved