Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що між позивачем та відповідачем 29.11.2013 року було укладено Договір фінансового лізигну, за яким позивач надав відповідачу у платне користування автомобіль марки Богдан, модель 211040, рік випуску 2013, тип ТЗ седан/лифтбек, № кузова/шасі Y6L211040DL242402, реєстраційний номер [NUMBER] та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу. Позивач вказує, що відповідач станом на 14.03.2016 року повинен сплатити позивачу заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу у сумі 81638 грн. 43\~ коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00\~ коп. та 90 грн. 00\~ коп. витрат на публікацію оголошення до засобів масової інформації про виклик відповідача до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через засоби масової інформації. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем 29.11.2013 року було укладено Договір фінансового лізингу, за яким позивач надав відповідачу у платне користування автомобіль марки Богдан, модель 211040, рік випуску 2013, тип ТЗ седан/лифтбек, № кузова/шасі Y6L211040DL242402, реєстраційний номер [NUMBER] та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу. Позивач вказує, що відповідач станом на 14.03.2016 року повинен сплатити позивачу заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу у сумі 81638 грн. 43\~ коп. Отже, аналізуючи вищевикладене, судом було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, в яких відповідач порушив умови Договору про надання грошових коштів, а саме строки повернення кредиту, комісії та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого створилася заборгованість, яка до цього часу не погашена та яка підлягає стягненню з останнього. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати по справі згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 530, 625,629,1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved