Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі - позивачка) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] року надходження, на період навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання цього позову до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що до 10 вересня 2018 року з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. У зв'язку з тим, що старший син [PERSON] досяг повноліття, частку стягнення аліментів було зменшено до 1/6. На даний час старший син [PERSON] навчається на комерційній основі на першому курсі денного відділення за спеціальністю «Готельно - ресторанна справа» на факультеті «менеджменту» у Харківському державному університеті харчування та торгівлі. Вартість навчання складає 12000 грн. на рік, стипендію він не отримує. Перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивачка працює товарознавцем в ПП «[PERSON]» та отримує заробітну плату 3800 грн. на місяць. Цих коштів недостатньо для належного утримання сина під час його навчання. Відповідач працює на залізниці, має стабільний заробіток, у зв'язку з чим він може надавати матеріальну допомогу позивачці до закінчення нею навчання. На підставі статей 191, 199, 200 Сімейного кодексу (далі - СК) України позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі цього позову до закінчення нам навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних матеріалі у справі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих позивачкою доказів встановлені такі обставини у справі. Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 0432/559/2012 від 14 травня 2012 року, що підтверджується копією судового рішення (а.с.9). У період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [PERSON], виданим повторно 16.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим повторно 16.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). Старший син [PERSON] навчається на комерційній основі на першому курсі денного відділення за спеціальністю «Готельно - ресторанна справа» на факультеті «менеджменту» Харківському державному університеті харчування та торгівлі, що підтверджується довідкою № 18.047, виданою 31.08.2018 року Харківським державним університетом харчування та торгівлі (а.с. 10) Вартість навчання складає 12000 грн. на рік, стипендію він не отримує. Перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивачка працює товарознавцем в ПП «[PERSON]» та отримує заробітну плату 3800 грн. на місяць. Цих коштів недостатньо для належного утримання сина під час його навчання. Відповідач працює на залізниці, має стабільний заробіток, у зв'язку з чим він може надавати матеріальну допомогу позивачці до закінчення нею навчання. Відповідач ці твердження позивачки не спростував, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не надав. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3). Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2). У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то він визначений у ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» у відсотках заробітної плати цієї особи і не обмежений розміром суми грошових коштів. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів 70 % заробітної плати боржника. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач, як батько повнолітньої дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати її під час навчання до досягнення нею віку двадцяти трьох років і має таку можливість, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивача відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно з п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved