Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Заступник керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах держави Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову зазначає, що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року по справі № 186/1361/18 встановлено, що 02 серпня 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, [PERSON] та потерпілий [PERSON] перебували біля буд. [ADDRESS] . В цей час на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у [PERSON] виник злочинний умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння [PERSON] у період часу з 21 години 00 хвилин по 21 годину 30 хвилин 02 серпня 2018 року наніс [PERSON] два удари по тулубу, чим спричинив останньому механічне тілесне ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки, внутрішньо-черевної кровотечі з послідуючим хірургічним видаленням селезінки (спленектомія), яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Зазначеним вище вироком по кримінальному провадженню №12018040380000404 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, та призначено покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 06 листопада 2018 року. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий по вищевказаному кримінальному провадженню [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні та відділенні реанімації та інтенсивної терапії КЗ «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» з 04 серпня 2018 року по 13 серпня 2018 року - тобто 10 ліжко-днів та на його лікування витрачено 10114,25 грн., що підтверджується листом КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР №01-24/2-838 від 10 травня 2019 року та доданим розрахунком калькуляцією до нього. Просить суд стягнути з [PERSON] , на користь КЗ «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в сумі 10114,25 грн. У судовому засіданні прокурор Скиба Я.В. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч.4 ст.56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Комунальне підприємство «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» є установою охорони здоров`я населення. Згідно визначення, передбаченого п.1 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п.3 ч.1 ст.89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст.18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно зі ст.49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч.2 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до статуту КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради №143-7/VII від 02 грудня 2016 року, заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Згідно п. 7.1 розділу 7 Статуту основним джерелом формування ресурсів Закладу є обласні бюджетні кошти та кошти медичної субвенції і місцевих бюджетів. У даному випадку органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Дніпропетровська обласна рада як управитель та розпорядник вказаного підприємства, а також КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР», яка понесла відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Так, вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року, який набрав законної сили 06 листопада 2018 року, [PERSON] визнано винними за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання з застосуванням ст.71 КК України у виді 5 років 1 місця позбавлення волі. Як встановлено вироком суду, 02 серпня 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, [PERSON] та потерпілий [PERSON] перебували біля буд. [ADDRESS] . В цей час на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у [PERSON] виник злочинний умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння [PERSON] у період часу з 21 години 00 хвилин по 21 годину 30 хвилин 02 серпня 2018 року наніс [PERSON] два удари по тулубу, чим спричинив останньому механічне тілесне ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки, внутрішньо-черевної кровотечі з послідуючим хірургічним видаленням селезінки (спленектомія), яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні та відділенні реанімації та інтенсивної терапії КЗ «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» з 04 серпня 2018 року по 13 серпня 2018 року, тобто 10 ліжко-днів та на його лікування витрачено 10114,25 грн., що підтверджується листом КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР №01-24/2-838 від 10 травня 2019 року та доданим розрахунком-калькуляцією до нього. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального Кодексу встановлено , що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року№ 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Відповідно до розрахунку-калькуляції про витрати на лікування [PERSON] , наданого позивачем, на лікування останнього протягом 10 ліжко-днів витрачено бюджетні кошти у сумі 10114,25 грн. Оскільки судом встановлено причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками травмування потерпілого від злочину, тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача в повному обсязі. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 748,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved