Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживачів, визнання договору недійним та стягнення грошових коштів, задоволено частково. Стягнути з ТОВ «Сігма Автолізинг» на користь [PERSON] 24 000 грн. сплачених за договором фінансового лізингу від 08\~листопада 2017 року № 02062. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Сігма Автолізинг» в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Разом із тим, судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу. Сторони у судове засідання не зявилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає ухваленню додаткового рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1 4, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що розмір витрат на правничу допомогу визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За представленим [PERSON] попереднім (орієнтованим) розрахунком витрат у справі, такі складають 5\~000 грн. До матеріалів справи долучені: договір про надання правової допомоги від 29 січня 2018 року, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (позивач у справі); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON]; довідку від 29 січня 2018 року про те, що на виконання умов договору про надання правової допомоги [PERSON] сплачена грошова сума у розмірі 500 грн. за надання послуг з правової допомоги у спорі про визнання недійсним договору фінансового лізингу (за фактом отримання наведеної грошової суми у Книзі обліку доходів і витрат, які ведуть ФОП, № 174, здійснений відповідний запис про отриману суму доходу від здійснення професійної діяльності); довідку про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 01 листопада 2017 року; акт прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 29 січня 2018 року, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON] станом на 30 січня 2018 року, відповідно до якого адвокатом надані послуги з правової консультації щодо відповідності договору № 02062 фінансового лізингу нормам чинного законодавства та підготовка позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів; звіт про надання послуги за договором про надання правової допомоги від 29 січня 2018 року, відповідно до якого надання правової консультації 1 година 300 грн.; підготовка позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 2 години 600\~грн. (а. с. 24 32). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу витрачено 900 грн., підтвердженням чого є акт прийому-передачі послуг, з яких ним сплачений авансовий платіж у розмірі 500 грн., інших доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять, тому саме вказану суму витрат необхідно віднести до витрат позивача на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є не співмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (в частині стягнення грошових коштів), витрати на професійну правничу допомогу підтверджені на значно меншу суму ніж заявлено у попередньому (орієнтовному) розрахунку, позивачем такі витрати понесені у сумі 900 грн., підтвердженням чого є акт прийому-передачі послуг та звіт, суд дійшов висновку, що відповідно до пропорційності розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмір 600 грн., з яких: 300 грн. надання правової консультації; 300 грн. підготовка позовної заяви відповідно до задоволеної вимоги.

Outcome: approved