Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 11 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір № 600/07, за яким позивач надав [PERSON]\~ кредит у розмірі 112 200 грн. 00 коп. до 10 жовтня 2011 року. Всупереч умовам кредитного договору [PERSON] належним чином свого зобовязання не виконала, а саме остання порушила строки повернення банку грошових коштів, а також відсотків відповідно до умов кредитного договору. Позивач вказує, що [PERSON] станом на 11.05.2017 року повинна сплатити позивачу заборгованість за кредитом у сумі 89 133,23 грн.. Виконання позичальником зобовязання за кредитним договором забезпечується порукою [PERSON]. Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість за кредитом. Представник позивача у судове засідання не зявився. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Причини неявки суду не повідомили. Враховуючи неявку у судове засідання відповідачів, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 11 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір № 600/07, за яким позивач надав [PERSON]\~ кредит у розмірі 112 200 грн. 00 коп. до 10 жовтня 2011 року. Всупереч умовам кредитного договору [PERSON]. належним чином свого зобовязання не виконала, а саме остання порушила строки повернення банку грошових коштів, а також відсотків відповідно до умов кредитного договору. Позивач вказує, що [PERSON] станом на 11.05.2017 року повинна сплатити позивачу заборгованість за кредитом у сумі 89 133,23 грн.. Виконання позичальником зобовязання за кредитним договором забезпечується порукою [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості, відповідачі [PERSON] та [PERSON] належно не виконували свої зобов'язання за Кредитним договором № 600/07 від 11.10.2007 року внаслідок чого станом на 11.05.2017року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 89 133,23 грн., яка складається з: 32 344, 23 грн. - заборгованість за кредитом; 55 313,30 грн. - заборгованість за відсотками ; 1475,71 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту; (а.с. 3-5). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 600/07 від 11.10.2007 року, в розмірі 87 657,53 грн., в яку входить: 32 344, 23 грн. - заборгованість за кредитом; 55 313,30 грн. - заборгованість за відсотками, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 1 475,71 гривень, які складаються з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафу, суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобовязанням позичальників [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Як вбачається зі справи, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO] , тому є суб'єктами Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 11.05.2017 року за договором № 600/07 від 11.10.2007, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивачем нараховано відповідачам суму пені 1 475,71 грн. Зазначена сума пені була нарахована відповідачу після 14.04.2014 року (а.с.3-5). За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення штрафних санкцій та пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 475,71 гривень необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до оригіналу платіжного доручення №377345 від 31.08.2017 року позивачем при подачі позову була сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. (а.с.6). Оскільки позовні вимоги задоволені на 98,34%, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1573,44 грн. (1600,00 грн.*0,9834%=1573,44 грн.). На підставі викладеного, ст. 509, 526, 549, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial