Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 05.03.1997, державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.12.2002, державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 07.08.2006. Однак, 22.01.2018 заявник через канцелярію суду подала змінену заяву, мотивовану тим, що у листопаді 2017 вона виявила бажання здати в оренду свої земельні ділянки та виявила помилки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], в якому замість ім'я «[PERSON]» зазначено «[PERSON]» та в державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER], в якому замість прізвища «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Після чого, [PERSON] звернулась до Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Головного управління Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про виправлення помилок у сертифікаті та державному акті, на що надано відповідь, де вказано, що для вирішення даного питання необхідно звернутись до суду. Факт належності заявникові вказаного вище сертифіката та державного акту підтверджується копіями витягу про реєстрацію шлюбу та паспортом громадянина України. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 05.03.1997 та державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.12.2002. В судове засідання заявник не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність та заявлені нею вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 16.02.2009, заявник значиться, як [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - 5). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER], встановлено, що [PERSON], 29.09.1979 після реєстрації шлюбу з [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 11). Також, встановлено, що при видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.03.1997 допущено помилку в написанні імені власника, а саме: замість «[PERSON]» вказано « [PERSON]» (а.с.6), та при видачі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.12.2002 допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» (а.с. 7 - 8). В зв'язку з допущеними помилками, заявник звернулася до Тульчинського відділу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про їх виправлення. На що Тульчинський відділ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 12.12.2017 надав заявнику відповідь про відмову у виправленні помилок, мотивуючи своє рішення тим, що виправлення помилок не належить до їх компетенції та рекомендував звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с. 13). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналізуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON]в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved