Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Заявник, [PERSON], [INFO], звернулась в суд з заявою про надання права на шлюб з [PERSON], [INFO]. Заяву мотивувала тим, що з 2015року підтримує теплі стосунки з [PERSON], які ґрунтуються на почуттях любові та поваги один до одного, разом проживають, мають спільний побут, у зв'язку з чим вирішила зареєструвати з ним шлюб та створити сім'ю, батьки заперечень не мають. В судове засідання заявниця не зявилася, подала заяву за змістом якої имоги заяви підтримала повністю, просила заяву задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] просила заяву задовольнити, надати заявниці дозвіл на одруження, про що подали письмові заяви, просили справу розглядати у їх відсутності. Відповідно до частини 3 статті 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Проаналізувавши викладені в заяві [PERSON] обставини, виходячи з вимог чинного законодавства, Судом встановлено наступне. Стаття 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року і ратифікованої Україною в червні 1997 р., проголосила право чоловіка і жінки, які досягли 18 років, одружуватися і заснувати сім'ю. Відповідно до статті 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 р. за чоловіком та жінкою, які досягли шлюбного віку, визнається право на одруження і право заснувати сім'ю. Право на шлюб чоловіка і жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 4 листопада 1950 року. Відповідно до частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку (частина 1 статті 23 СК України). Згідно з частиною 2 статті 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як встановлено судом, відповідно до копії паспорту, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] народилася 30 квітня 2000 року, є неповнолітньою та не досягла шлюбного віку (а.с.4). Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] не досягла шлюбного віку, однак з 2015 року підтримує фактичні стосунки з [PERSON] , проживають разом, мають спільний побут, а тому, суд вважає, що надання права на шлюб буде відповідати інтересам заявниці. Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства України, Судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці. Реєстрація шлюбу повністю відповідає її інтересам. . Задовольняючи заяву про надання права на шлюб, суд враховує спільне бажання заявника та особи, з якою має бути укладений шлюб, укласти шлюб, їх спільний намір створити сім'ю, у зв'язку з чим вважає, що таке право буде відповідати їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved