Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Заявник [PERSON] в квітні 2018 р. звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], яка настала [INFO] р., місце смерті: м. Луганськ. Посилається в заяві на те, що заявник [PERSON] є онукою померлої [INFO] року [PERSON]. Заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у Соломянському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд заяви у відсутність представника. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на території Луганської області є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є онукою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]. [INFO] р. на тимчасово окупованій території Луганської області в м. Луганськ померла гр. [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №125 від 02.04.2018 р., видане Державною установою «Луганська Республіканська Клінічна лікарня» Луганської Народної Республіки. Листом Соломянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві №3718/16.11-73 від 12.04.2018 р. повідомлено заявника [PERSON] про відмову у проведенні державної реєстрації смерті гр. [PERSON]. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №1275 від 02 грудня 2015 року м. Луганськ (Луганська міська рада) віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З огляду на викладене та оскільки в судовому засіданні заявником обґрунтовано свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки вона є обґрунтованою, та такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved