Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,23 га, розташовану в селі Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Радісній, 17, що зареєстрована за померлим [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки. При зверненні із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право приватної власності її чоловіка на вищезазначену земельну ділянку не було зареєстровано у встановленому законом порядку і рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак представник позивача надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи 27 січня 2007 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, який знаходиться в селі Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Радісній, 17 та земельної ділянки площею 0,23 га, розташованої за тією ж адресою. Позивачка своєчасно звернулася до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 27 січня 2009 року позивачка частково прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, отримавши свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Разом з тим, державний нотаріус відмовився видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, посилаючись на те, що право приватної власності її чоловіка на вищезазначену земельну ділянку не було зареєстровано у встановленому законом порядку і рекомендував звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивачка не змогла надати нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю у звязку з тим, що її чоловік не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку після смерті матері. Згідно витягу з Державного земельного кадастру власником спірної земельної ділянки є [PERSON], батько чоловіка позивачки. Зазначена земельна ділянка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 1270, виданого 13 травня 1994 року Петрівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області. Після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] мати чоловіка позивачки. За життя померла [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину, але не отримала Державний акт на право власності на землю. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - чоловік позивачки [PERSON]. Той факт, що [PERSON] був чоловіком позивачки підтверджується свідоцтвом про одруження. Окрім позивачки, є ще один спадкоємець за законом її син [PERSON], однак він відмовляється від спадщини на її користь. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. Таким чином, оскільки право власності на спірну земельну ділянку не було зареєстровано у встановленому законом порядку, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право та оформити спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Таким чином, на підставі вищезазначеного та відповідно до вимог ст. ст.328, 392 ЦК України, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved