overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 2010 року по 2012 рік перебувала в цивільному шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних стосунків з відповідачем знаходиться на її утримані. Позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, є працездатним, його місце перебування та роботи їй не відоме, інших осіб на утриманні не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, допитана в якості свідка суду показала, що вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки взимку 2012 року, з цього часу проживають окремо, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, із заявою про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 2010 року по 2012 рік перебувала в цивільному шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Син має задовільний стан здоровя. Після припинення взимку 2012 року шлюбних стосунків дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є особою працездатного віку. Вказані обставини підтверджуються, показами допитаної в якості свідка позивача, копією свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO] року народження, виданого виконкомом Ясенівської сільської раби Київської області (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки дитина проживає з позивачем, відповідач є особою працездатного віку - з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 21 липня 2012 року по 3 червня 2014 року перебуває в шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних стосунків з відповідачем знаходиться на її утримані. Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, є працездатним, його місце роботи їй не відоме, інших осіб на утриманні не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, та перевіривши подані письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки дитина проживає з позивачкою, відповідач є працездатним, позовні вимоги визнає, - з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 21 серпня 2010 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 985. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки сімя з відповідачем не склалася, між ними зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, зникла довіра та почуття, вони припинили шлюбні стосунки. Примирення між ними та подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові. Допитана в якості свідка позивач суду показала, що останніх три роки шлюбних стосунків вони з відповідачем не підтримують, проживають окремо, син проживає з нею, відповідач періодично бачиться з сином, приймає участь в його утриманні. Вона в даний час проживає з іншим чоловіком. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, як свідок суду показав, що останніх три роки шлюбних стосунків вони з позивачем не підтримують, проживають окремо, син проживає з позивачем, він періодично бачиться з сином, приймає участь в його утриманні. Вважає, що примирення з позивачем неможливим. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх покази як свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 21 серпня 2010 рокуу Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 985. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Близько 3 років шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо. Син проживає з позивачем, яка в даний час проживає з іншим чоловіком. Вказані обставини підтверджуються: показами допитаних в якості свідків сторін, свідоцтвом про шлюб (а.с. 19), копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 22 січня 2011 року по 01 жовтня 2015 року перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, мотивуючи тим, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, є працездатним. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, будь-яких доходів чи майна не має. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що з 22 січня 2011 року по 01 жовтня 2015 року перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнає, - з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 640 гривень. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 22 січня 2014 року перебуває в шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбних стосунків з відповідачем знаходиться на її утримані. Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні дочки не приймає, є працездатним, його місце роботи їй не відоме, інших осіб на утриманні не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, та перевіривши подані письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки дитина проживає з позивачкою, відповідач є працездатним, позовні вимоги визнає, - з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 23 лютого 2013 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 10. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки сімя з відповідачем не склалася, між ними зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, зникла довіра та почуття. Часті конфлікти призвели до повного розриву сімейних стосунків. Примирення між ними та подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. До суду позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, зазначила, що вони з відповідачем 2 вересня 2016 року шлюбні стосунки припинили, з вказаного часу проживають окремо, дітей від даного шлюбу не мають, справу просить розглядати без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, зазначив що вони з 2 вересня 2016 року шлюбні стосунки припинили, з вказаного часу проживають окремо, дітей від даного шлюбу не мають, справу просить розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 23 лютого 2013 рокуу відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 10, неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають, з 2 вересня 2016 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, з вказаного часу проживають окремо. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб (а.с. 3), письмовими заявами сторін, довідкою Ставищенської селищної ради від 10.07.2017 р. (а. с. 4). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач в заяві позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 24 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки протягом останніх трьох років стосунки між ними погіршилися, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, проживаючи спільно вони постійно конфліктували, з червня 2017 року шлюбні стосунки не підтримують. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначила, що шлюбні стосунки вони не підтримують з червня 2017 року. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання відповідач не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 24 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 141 (а.с. 7). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Сторони з червня 2017 року шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 25 березня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі ДРАЦС Ставищенського РУЮ у Київській області, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки через різні погляди на сімейне життя та обовязки, непорозуміння, психологічну несумісність та небажання покращити сімейні відносини між ними виникали сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище „Лірнік. В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують з вересня 2017 року, просить справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 25 березня 2016 року у відділі ДРАЦС Ставищенського РУЮ у Київській області, актовий запис № 13 (а.с. 6). Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони з вересня 2017 року проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved