Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

До суду надійшла заява з приводу примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні посилаючись на те, що за направленням лікаря-психіатра Комсомольської міської лікарні в порядку примусової госпіталізації направлена [PERSON] з діагнозом: хронічний маячний розлад, параноїчний синдром , стадія загострення . З 2011 року перебуває на диспансерному обліку у психіатра, знаходилась на лікуванні з 03 квітня по 06 травня 2012 року. Після виписки підтримуюче лікування не приймала, до лікаря психіатра не зверталась. 13 листопада 2015 року поводила себе неадекватно в Центрі естетичної стоматології м. Комсомольськ, кричала, нецензурно лаялась, погрожувала, розбила двері . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева є доцільним госпіталізація [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. У судовому засіданні представник заявника ПОКПЛ ім. Мальцева [PERSON] підтримала заяву та пояснила, що на протязі трьох років [PERSON] не приймала підтримуюче лікування. До ПОКПЛ надійшла з направленням лікаря-психіатра, який виклав обставини поведінки та психічного стану хворого на час огляду, тобто 03 грудня 2015 року. У ПОКПЛ [PERSON] поводила себе агресивно по відношенню до медперсоналу, про що був складений відповідний акт та призначені медпрепарати заспокійливої дії. [PERSON] самостійно не зверталась до лікаря-психіатра за місцем свого проживання , її чоловік брав рецепти на ліки без відому дружини, оскільки остання не бажала приймати лікування.Просила заяву задовольнити . [PERSON] згодна пройти лікування, проте бажає приймати його амбулаторно за місцем проживання. Обставини на які посилався лікар заперечує. Бажає, щоб їй було визначено які ліки приймати та як себе вести у різних ситуаціях, а тому відповідно до даних рекомендацій вона і буде визначати свою поведінку. Проживає з чоловіком, який буде контролювати прийом лікарських препаратів. На примусове лікування не згода. Законний представник [PERSON] пояснив, що його дружина [PERSON] потребує лікування, вдома вона не погоджувалась приймати ліки. Він неодноразово ходив до лікаря-психіатра та повідомляв, що його дружина не приймає ліки. Вдома веде себе неадекватно, у неї проходять нервові стреси. Пояснює свою поведінку, що він для неї ворог, хоче забрати квартиру, гроші. Дружина протягом трьох років не приймає ліки. Ним у лікаря отримувались рецепти на ліки для дружини. Він інколи, без її відома давав їй призначені лікарські препарати. Враховуючи графік своєї роботи, не може гарантувати, що його дружина буде постійно приймати лікарські препарати, які їй будуть призначені. Просив призначити амбулаторне лікування. Прокурор вважає, що обставини викладені в заяві , що надійшла до суду не знайшли свого підтвердження, оскільки вони заперечуються [PERSON] ЇЇ чоловік не помічав у поведінці маячних ідей. Просила відмовити у задоволенні заяви та призначити амбулаторне лікування. Заслухавши сторони, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Комсомольської міської лікарні в порядку примусової госпіталізації направлена на стаціонарне лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева з діагнозом: хронічний маячний розлад, параноїчний синдром, стадія загострення . [PERSON] встановлено клінічний діагноз: хронічний маячний розлад, параноїчний синдром, стадія загострення . Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева від 04 грудня 2015 року зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, лікування якого можливе лише в стаціонарних умовах, не можливість оцінювати свої дії та поведінку, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, відсутність критичних здібностей, госпіталізація [PERSON] до психіатричного стаціонару визнана доцільною. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення щодо призначення амбулаторного лікування виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, первинний огляд [PERSON] проведений 03 грудня 2015 року лікарем-психіатром Комсомольської міської лікарні та встановлений діагноз. 03 грудня 2015 року в приймальному відділенні ПОКПЛ при огляді черговим лікарем підтверджено необхідність примусової госпіталізації. Статтею 1 Закону України « Про психічну допомогу» визначено, що тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Психіатричною допомогою є комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади. У судовому засіданні знайшло підтвердження та не заперечувалось жодною із сторін щодо необхідності та доцільності надання лікування [PERSON] з врахуванням стану її здоров»я. Цією ж статтею визначено, що амбулаторна психіатрична допомога є психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах. Враховуючи ті обставини, що протягом трьох років [PERSON] самостійно, добровільно не приймала жодних лікарських препаратів, її чоловік був вимушений неодноразово самостійно звертатися до лікаря-психіатра зі скаргами на поведінку дружину щодо відмови від прийому ліків. Також у судовому засіданні він підтвердив, що самостійно не міг забезпечити прийом необхідних лікарських препаратів його дружиною, оскільки вона відмовлялася їх приймати. Зобовязання [PERSON] щодо обовязкового приймання нею призначених лікарських препаратів вдома суд оцінює критично та не може прийняти до уваги з врахуванням вищевикладеного. Що стосується заперечень прокурора, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження ті обставини ,на які посилався заявник у своїй заяві є неприйнятними, оскільки будь-яких доказів на спростування вказаних фактів нею не надано. Позиція прокурора ґрунтується лише на невизнання [PERSON] викладених в заяві обставин, інших заперечень прокурором не надано. Також прокурором не спростована заява [PERSON] з приводу неадекватної поведінки [PERSON] у Центрі естетичної стоматології , що мало місце 13 листопада 2015 року. Законний представник [PERSON] підтвердив у судовому засіданні свою заяву від 27 листопада 2015 року щодо стану здоровя дружини. Статтею 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Протягом часу, починаючи з дати останньої госпіталізації до 03 грудня 2015 року дати направлення на примусову госпіталізацію , [PERSON] не зверталась з такою заявою чи з бажанням отримання амбулаторного лікуваня, що судом розцінюється як небажання проходження лікування та переконання останньої про відсутності необхідності звернення до медичної установи. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved