Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Заявник 12.12.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 13.11.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що 13.11.2004 року йому було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Однак, при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] Кілійською міською радою було зроблено помилку у по-батькові власника, а саме замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Вказана помилка позбавляє заявника можливості оформити належним чином право власності на земельну ділянку, розташовану під зазначеним будинком. У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5104771662017 від 17.07.2017 року по-батькові заявника вказано «[PERSON]». Заявник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Представник Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого він просить розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], виданого 13.11.2004 року Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності по ? частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З копії архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області № 183 від 01.09.2004 року «Про затвердження актів по закінченню будівництва та приймання до експлуатації індивідуальних житлових будинків» вбачається, що Виконавчий комітет Кілійської міської ради вирішив затвердити акти по закінченню будівництва та приймання до експлуатації житлових будинків громадянам [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії паспорту [NUMBER], виданого Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області 07.04.2007 року, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження заявника - [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.11.1953 року вбачається, що [INFO] народився «[PERSON]» (рос.), батьками якого записані «[PERSON]» (рос.) та «[PERSON]» (рос.), про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30.11.1953 року зроблено запис № 1193. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявник дійсно позбавлений змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючих документах, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до вищезазначених документів, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved