Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на доньку не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач на адресу суду направила заяву про проведення розгляду справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 20.11.1999 року. Від шлюбу сторони малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, тому шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Донька проживає з матірю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобовязаний надавати таку допомогу. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини,що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, визначеному судом. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину 2 ст. 182 Сімейного кодексу викладено у наступній редакції: «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей.

Outcome: approved