Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що наказом від 26.05.2015р. за № 32 її було звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України з посади голови, лікаря-терапевта Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи. Позивач вважала своє звільнення незаконним, оскільки їй не було повідомлено, що її буде звільнено за скороченням штатів, не була запропонована при звільнені вільна вакансія, не було реалізоване її право на першочергове працевлаштування в КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (так як позивач має стаж 32 роки за спеціальністю та з них за фахом лікаря терапевта 21 рік, отримала першу лікарську категорію, регулярно отримувала премії за високі показники в роботі, має на утриманні батьків, що є інвалідами 1 групи, чоловіка, який є інвалідом 2 групи та сама позивач є інвалідом 2 групи), фактично про звільнення дізналась лише на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету, яке відбулось лише 21.05.2015р. за пять днів до звільнення. У звязку з викладеним після неодноразового уточнення заявлених позовних вимог позивач просила: -скасувати наказ КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» за № 32 від 26.05.2015р. в частині звільнення позивача з посади голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК за п.1 ст. 40 КЗпП України; -поновити [PERSON] на посаді голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»; -стягнути з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь позивача втрачений заробіток за вимушений прогул за перід з 26.05.2015р. по день винесення рішення; -стягнути з відповідача відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 10\~000 грн.; -зобовязати головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» запропонувати позивачу іншу, аналогічну раніше займаній, посаду. В судовому засіданні позивач та її адвокат вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини а також додали, що позивачу не було запропоновано вільні посади КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», про наявність яких безперечно вбачається з відповіді управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації, та позивач, крім того, здатна пройти перекваліфікацію для зайняття інших, відмінних від її кваліфікації посад; зазначали про те, що кримінальна справа, яка розглядається в Балтському суді Одеської області відносно [PERSON], немає відношення до розгляду цієї справи, оскільки позивача звільнено з інших підстав, не повязаних з неякісним виконанням посадових обовязків. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що процедура звільнення позивача відбулась у суворій відповідності до закону, що вільних вакантних посад насправді немає, оскільки вони усі зайняті сумісниками, які виконують іншу роботу у тих же установах; та на цих вакантних посадах вимагається інша спеціалізація лікаря; що у діяльності позивача як лікаря було прокуратурою виявлені суттєві недоліки та порушено кримінальну справу та позивача з таким авторитетом не бажають бачити в якості колеги інші лікарі; що позивач є інвалідом та відповідно до вимог законодавства їй неможливо надати спеціалізоване робоче місце; та що надати позивачу посаду голови комісії МСЕК через невідповідність вимогам законодавства про перебування лікаря у складі цієї МСЕК, а з 01.07.2015р. а що відповідні вакантні посади лікаря терапевта в інших МСЕК, які були вільні на час звільнення позивача, вже зайняті. Представник третьої особи також вважав позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, фактично у своїх поясненнях підтримавши точку зору представника відповідача; звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність третьої особи. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] отримала вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», їй присвоєна кваліфікація лікаря зі спеціальності терапія, категорія вища (а.с. 14, 15, 17); з 03.09.1998р. обіймає посаду лікаря терапевта Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи (а.с. 10-13); є інвалідом другої групи (а.с. 22). Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації наказом від 18.03.2015р. за № 96 зобовязало головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» вивести з 01.06.2015р. зі складу цієї комунальної установи структурний підрозділ Балтська міжрайонна медико-соціальна експертиза (а.с. 8). У звязку з викладеним наказом КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 26.03.2015р. за № 24 з 01.06.2015р. зі складу цієї КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» виведено структурний підрозділ Балтська міжрайонна медико-соціальна експертиза (а.с. 9). Вказаний наказ доведено до відома працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи 26.03.2015р. (а.с. 51). Як вбачається з копії протоколу № 18 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», профспілкова організація надала за присутності позивача згоду на звільнення позивача за п.1 40 КЗпП України (а.с. 18-20). Наказом від 26.05.2015р. за № 32 головного лікаря КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» було звільнено працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи, зокрема, голову, лікаря терапевта [PERSON] згідно п.1 40 КЗпП України (а.с. 7). КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомило про відсутність вакантних посад, що відповідають кваліфікації робітників, які попадають під скорочення посад та посад нижчих і менш оплачуваних робіт, але позивач відмовилась, на відміну від інших працівників Балтської міжрайонної медико-соціальної експертизи, ознайомитися під підпис з цією інформацією (а.с. 50, 51, 54) Разом з тим, як вбачається з відповіді управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації від 09.12.2015р. за № 11-20-4550/6000, станом на 01.01.2015р. КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» мав вакантних посад 5 (включаючи також Балтську МСЕК), серед них завідувач підрозділу 1 одиниця, травматологічна МСЕК лікар-ортопед-травмолог 0,50, офтальмологічна МСЕК лікар-офтальмолог 0,50, Київська МР МСЕК лікар-терапевт 0,50, Котовська МР МСЕК завідувач підрозділу 1, обласний центр МСЕ лікар-статистик 0,50, Центральна МР МСЕК лікар-неврапатолог 0,50; станом на 01.04.2015р. взагалі 8,25 одиниць вакантних посад (включаючи також Балтську МСЕК), серед них, зокрема, завідувач підрозділу 1 одиниця, травматологічна МСЕК лікар-ортопед-травмолог 0,50, офтальмологічна МСЕК лікар-офтальмолог 0,50, Київська МР МСЕК лікар-терапевт 0,50, Котовська МР МСЕК лікар-хірург 1, Центральна МР МСЕК лікар-неврапатолог 0,50 (а.с. 107-115). Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. За положенням ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ч.1 ст. 42 КЗпП України; при рівних умова продуктивності праці порядок визначення переваг означений в ч.2 цієї статті. Як розяснює в своїй постанові N 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум ВСУ в п.19, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з ст.ст. 4,7 Конвенції № 158 Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця», спрямованої на захист прав працівника, - трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, зв'язаних зі здібностями або поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Стаття 9 зазначеної Конвенції покладає на підприємця тягар доказування законності підстав звільнення працівника. На підставі досліджених доказів суд дійшов до висновку про те, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, обумовлені відповідним наказом Одеської обласної державної адміністрації наказом від 18.03.2015р. за № 96. Разом з тим судом встановлено, що відповідачем не додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, оскільки працівник не відмовився від переведення на іншу роботу в іншому структурному підрозділі КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», так як станом на час вивільнення була вакантною посада лікаря-терапевта Київська МР МСЕК КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи». Не можуть бути прийняті до уваги посилання [PERSON] про її перекваліфікацію, оскільки наявна у позивача освіта відповідно до кваліфікаційний вимог Класифікатору професій України відповідає лише посаді лікаря-терапевта, а саме є наступними: -лікар-терапевт вищої кваліфікаційної категорії повна вища о:віта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки Медицина, спеціальністю Лікувальна справа. Спеціалізація за фахом Терапія (інтернатура, курси спеціалізації). Підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли, тощо). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 10 років; - лікар-терапевт I кваліфікаційної категорії повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки Медицина, спеціальністю Лікувальна справа. Спеціалізація за фахом Терапія (інтернатура, курси спеціалізації). Підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли, тощо). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) I кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 7 років;. -лікар-терапевт II кваліфікаційної категорії повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки Медицина, спеціальністю Лікувальна справа. Спеціалізація за фахом Терапія (інтернатура, курси спеціалізації). Підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли, тощо). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) II кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 5 років; -лікар-терапевт: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки Медицина, спеціальністю Лікувальна справа. Спеціалізація за фахом Терапія (інтернатура, курси спеціалізації). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи. Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час ( на відміну від суміщення професій) на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на те, що вказані посади вже зайняті працівниками, які працюють за сумісництвом, оскільки з положень абз.4 ч.1 ст. 43-1 КЗпП України фактично витікає переважне право на працевлаштування працівника, який не є сумісником - розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Тобто, виходячи з приписів вказаної норми, роботодавець при скороченні штату працівників зобов'язаний запропонувати працівнику всі наявні у нього вакансії (у разі їх наявності), а також посаду, за якою працює сумісник. Якщо вивільнювальний працівник дає свою згоду перейти на цю посаду, то роботодавець зобов'язаний здійснити такий перевід, попередньо звільнивши сумісника. Таким чином суд доходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог [PERSON] про скасування наказу від 26.05.2015р. за № 32 в частині її звільнення з посади голови, лікаря-терапевта Балтської МСЕК та зобовязання відповідача запропонувати [PERSON] роботу за професією лікар-терапевт. Судом не приймаються до уваги посилання позивача про те, що відповідач не врахував переважене право [PERSON] на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, структурний підрозділ КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» Балтська міжрайонна медико-соціальна експертиза була ліквідована в повному складі. Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що вона несвоєчасно дізналась про звільнення у звязку зі скороченням штатів, як такі, що суперечать встановленим обставинам по справі. Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Враховуючи що з часу звільнення позивача пройшло 186 робочих днів (2015 рік травень 3, червень 20, липень 22, серпень 20, вересень 22, жовтень 21, листопад 21, грудень 23, 2016 рік січень 19, лютий - 15), середньоденний заробіток за довідкою відповідача за № 21 склав 36,47 грн., то відповідно до положень Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток за весь час затримки по день винесення рішення складає 6\~783,42 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.3 ЦПК України, за 1 півріччя 2012 року (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-54цс11), суд, установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосовувати відповідальність, що передбачена ст.237-1 КЗпП України. Згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. На підставі ст. 22 ЦК України з урахуванням характеру правопорушення, виходячи з засад розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» в розмірі 2\~000 грн. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на користь держави пропорційно частині задоволених позовних вимог матеріального характеру в сумі 243,60 грн., нематеріального в сумі 121,80 грн., а всього стягнути 365,40 грн.

Outcome: partial