Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Заступник прокурора Черкаської області Ковтун Ю. звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Уманської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначають, що прокуратурою області в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено наявність підстав для застосування представницьких повноважень у суді на захист інтересів держави в сфері надання та використання земель комунальної власності, які на цей час знаходяться в приватній власності. Встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР №036275, виданого 10.12.2001 на підставі рішення виконкому Уманської міської ради народних депутатів від 22.04.1999 №201, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1000га, яка розташована на території Уманської міської ради по [ADDRESS] . Державний акт зареєстровано 10.12.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №762. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2016 б/н [PERSON] продав вказану земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий номер 7110800000:05:002:0684, розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , в інтересах якого діяла на підставі довіреності Павлюк Н.В. , та який сплатив за неї грошову суму у порядку та на умовах, передбачених вказаним договором. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний договір зареєстровано того ж дня в реєстрі за №1105. У п.1.2 договору вказано, що відчужувана земельна ділянка є власністю продавця на підставі вищезазначеного Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР №036275. Також встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036275 є незаконним та підлягає скасуванню. Прокуратурою області під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, встановлено, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036275, виданого відповідно до рішення виконкому Уманської міської ради народних депутатів від 22.04.1999 №201, управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області здійснено державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7110800000:05:002:0684 площею 0,1000га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, за даними досудового слідства вищевказаній особі земельна ділянка у власність у передбаченому законом порядку не передавалась, оскільки Уманською міською радою відповідне рішення не приймалося, а право власності на неї зареєстровано на підставі підробленого, тобто незаконного Державного акту на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036275. Згідно з висновком технічної експертизи документів від 21.03.2019 №1/266 встановлено, що відбитки гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на праві приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР №036275 від 10.12.2001 відбитками не являються, а є їх зображеннями, які нанесені струменевим способом друку . Висновком судової технічної експертизи від 06.06.2019 №1/593 встановлено, що відбиток гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на праві приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №036275 нанесений не гербовою печаткою Уманської міської ради. Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 04.06.2019 №1/599 встановлено, що підписи у Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 036275 від 10.12.2001 виконані від імені міського голови Бодрова Ю.І. та інженера-землевпорядника [PERSON] іншими особами. Також, згідно з протоколом допиту свідка [PERSON] , який є відповідачем у даній справі, останній показав, що до Уманської міської ради із заявою про отримання, приватизацію земельної ділянки не звертався. Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР №036275 не отримував. Отже, досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що [PERSON] земельна ділянка у власність для обслуговування житлового будинку у встановленому законом порядку не передавалась. Разом з цим, відповідно до відомостей, розміщених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1000га за кадастровим номером 7110800000:05:002:0684 зареєстровано за [PERSON] , до якого воно перейшло на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2016 б/н від [PERSON] .. З наведених обставин вбачається порушення права комунальної власності на землю, відновлення якого можливо лише шляхом визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння. Оскільки, за результатами досудового розслідування кримінального провадження та вивченням матеріалів встановлено, що уповноваженим державою органом рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000га, що розташована за адресою: [ADDRESS] не приймалось, вищевказаний порядок набуття права власності на земельну ділянку не дотримано. У зв`язку з чим Державний акт на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036275 підлягає визнанню незаконними та скасуванню. Просять визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036275 про надання у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) земельної ділянки площею 0,1000га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Витребувати від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий номер 7110800000:05:002:0684, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник Уманської міської ради в судовому засіданні вказала, що позов підтримує. Зазначила, що Уманська міська рада самостійно не подала позовної заяви до суду, оскільки одночасно було виявлено ряд земельних ділянок, які незаконно вибули з володіння міської ради та не встигли оформити необхідні документи для подачі позову. Позовні вимоги підтримує повністю так як рішення щодо передачі [PERSON] земельної ділянки у власність Уманською міською радою не приймалося, тобто відсутні законні підстави вибуття земельної ділянки із власності міської ради Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він ніякого відношення до спірної земельної ділянки та до справи не має. В м. Умань він приїхав з АР Крим у 2015 році. Він не звертався із заявою до Уманської міської ради з приводу набуття у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Такої земельної ділянки у його власності не було та відповідно жодних договорів щодо вказаної земельної ділянки ні з ким не укладав. У нього з дружиною була земельна ділянка в [ADDRESS] , де вони побудували будинок, який в подальшому був проданий. Продажем будинку займався юрист Павлюк Наталія . Вважає, що коли перебував в нотаріуса з приводу купівлі будинку по вул. Громова м. Умань та підписував там папери, які були підготовлені тим же юристом, то йому підсунули і договір купівлі продажу спірної земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленими належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Уманська міська рада. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Згідно ст. ст. 14, 13, 19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. В судовому засіданні з урахуванням пояснень представника Уманської міської ради, встановлено наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, враховуючи, що Уманською міською радою, яка є розпорядником земель територіальної громади та здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності не було вчасно вжито заходів щодо захисту державних інтересів. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР № 036275, виданого відповідно до рішення виконкому Уманської міської Ради народних депутатів від 22.04.1999 № 201, управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області здійснено державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7110800000:05:002:0684 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Однак, в судовому засіданні громадянин [PERSON] вказав, що до Уманської міської ради із заявою про отримання, приватизацію земельної ділянки він не звертався та не отримував Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 036275 від 10.12.2001. В судовому засіданні представник Уманської міської ради вказала, що рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] не приймалось. Тобто, правових підстав для видачі на ім`я [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 036275 від 10.12.2001 не було. Крім цього, як вбачається з висновку технічної експертизи документів від 21.03.2019 № 1/266, відбитки гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 036275 від 10.12.2001 відбитками не являються, а є їх зображеннями, які нанесені струменевим способом друку (а.с. 30-42). Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 04.06.2019 № 1/599 встановлено, що підписи у Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 036275 від 10.12.2001 виконані від імені міського голови [PERSON] та інженера - землевпорядника [PERSON] виконані не [PERSON] та не [PERSON] ,а іншими особами (а.с. 43-52). Тобто, судом достовірно встановлено, що [PERSON] земельна ділянка у власність для обслуговування житлового будинку у встановленому законом порядку не передавалася. Відповідно до відомостей, розміщених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, установлено, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1000 га за кадастровим номером 7110800000:05:002:0684 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 28-29), до якого воно перейшло на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2016 б/н від [PERSON] (а.с. 18-20). Враховуючи зазначене, суд вважає, що спірна земельна ділянка була відчуджена поза волею власника. Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). З наведених вище обставин вбачається порушення права комунальної власності на землю, відновлення якого можливо шляхом визнання незаконним та скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та витребування її з чужого незаконного володіння. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved