Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~У позовній заяві зазначила, що 22.12.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. За час перебування в шлюбі, сторони мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у спільному шлюбі девять років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але останні три роки вони не можуть як сімя проживати разом, виконувати сімейні обовязки, вирішувати сімейні проблеми, в сімї постійно розходяться погляди, виникають суперечки, непорозуміння та сварки. Фактично сімейні відносини припинено з дві тисячі шістнадцятого року. Позивач вважає, що діти мають зростати в спокійній сімейній атмосфері, адже в подальшому це може суттєво вплинути на їх психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їх світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сімї. Позивач неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Тому, позивач вирішила, що розлучення - це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхньої дитини. На даний момент з відповідачем вони проживають в їхньому спільному будинку, однак як співмешканці, а не як сімя. Спільні діти сторін, які були народжені під час шлюбу, проживають разом з позивачем. Добровільної згоди щодо сплати аліментів на дітей не досягнуто, відповідач матеріально не допомагає та не приділяє уваги дітям. Позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одночасно працювати задля матеріального забезпечення себе та спільних дітей сторін, її заробітної плати недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як дітей так і свого особисто проживання. \~ \~ \~ \~Просить: розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та відповідачем - [PERSON], [INFO] зареєстрований 22.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області; стягнути з [PERSON], [INFO]., на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу, в розмірі 1204,80 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що просить розірвати шлюб, так як у них з відповідачем вже не сімя, так як немає поваги, постійно наявні обзивання, нецензурні висловлювання. Так триває другий рік. Фактично сімя припинена з 2016 року. Відповідач свою заробітну плату витрачає на власний розсуд, вирішує, чи давати сімї гроші, чи не давати. Коли дитина просить у нього гроші, то виникають скандали. В подальшому відповідач гроші дає, але потім довго про це розповідає. Відповідач, коли купує продукти у магазині, збирає чеки, скільки він витратив грошей, а вона купує продукти на ринку, тому не може надати чеків. Їхні діти бояться до батька підійти. Хоча вони проживають разом, проте останні 2 роки відповідач гроші на сімю не дає. Лише іноді щось купує. Сама позивач працює з серпня 2018 року на птахофабриці, отримує заробітну плату на руки в розмірі 7300 грн. Раніше була приватним підприємцем. На утримання будинку вони з відповідачем несуть витрати разом. Які доходи у відповідача, вона не знає. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, позовну вимогу про стягнення аліментів не визнав. Пояснив, що він постійно надавав матеріальну допомогу дружині та дітям. Позивач самостійно не працювала, почала працювати лише коли у нього в травні 2018 року відбувся інфаркт, і його звільнити з армії за станом здоровя. Позивач живе лише за його рахунок та рахунок своєї матері, витрачає багато коштів на утримання тварин, яких багато в будинку. Гроші від своєї підприємницької діяльності позивач на сімю не витрачала, так як вкладала їх в свою ж підприємницьку діяльність. При цьому, відповідач погасив кредит, який брала позивач, платив комунальні платежі. В подальшому він захворів, став з жовтня 2018 року на облік в центрі зайнятості. Купив дружині пістолет, так як на неї біля будинку напав наркоман. Йому особисто потрібні кошти на ліки. Гроші він регулярно давав дітям та матері позивача, так як не хотів, щоб позивач їх потратила на свої потреби. Все що треба дітям, він також купує особисто. Зазначив, що коли у нього була зарплатна картка, то він зробив ще одну і віддав її дружині. Проте помітив, що з картки знімаються кошти дружиною не на сімю, а на свої підприємницькі потреби. Тоді і перестав давати кошти особисто дружині. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, встановив наступне. 22 грудня 2007 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №036840. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. [PERSON] народилася 22 січня 2009 року, її батьками являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР №085314 від 05.02.2009 року. [PERSON] народилася 13 грудня 2011 року, її батьками являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №144113 від 10.01.2012 року. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання від 12.10.2017 року №4316 та №4317 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO], тобто за адресою проживання позивача та відповідача. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням позиції сторін, наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін та їхніх дітей, тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Питання про відновлення дошлюбного прізвища позивач не ставила. З приводу позовної вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що така позовна вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності до вимог частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, обовязковою ознакою, яка дає підстави для стягнення аліментів на користь одного з батьків, є факт проживання дітей саме з тим з батьків, який просить стягувати аліменти на його користь. Як встановлено судом, і цей факт не заперечували сторони, позивач та відповідач проживають у спільному будинку, з ними обома проживають їхні спільні діти. Позивач та відповідач несуть витрати як на утримання будинку, так і на утримання дітей. Позивач та відповідач не надали суду доказів того, що хтось з них ухиляється від утримання дітей, хоча обовязок доказування покладено на сторони. Тому суд не вбачає підстав для стягнення аліментів на користь позивача. З приводу стягнення на користь позивача понесених нею судових витрат, то суд приходить до висновку, що доказаною сумою витрат позивача є сума судового збору в розмірі 704 грн 80 коп., який позивач сплатила при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Тому такий судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, і таку позовну вимогу суд не задовольнив, тому такі витрати слід віднести на рахунок держави. З приводу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 500 гривень, то такі витрати відшкодуванню не підлягають, так як позивачем на надано підтверджуючі документи з приводу таких витрат. Позивачем до позовної заяви долучено лише квитанцію до прибуткового касового ордеру №58 про те, що нею 3 липня 2018 року було внесено кошти до Адвокатського бюро [PERSON] за написання позовної заяви. При цьому, з вказаної квитанції неможливо встановити, чи стосувалась така оплата саме тієї позовної заяви, яка розглядається судом.

Outcome: partial