Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідача, після уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь, на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 2000,00 грн. на кожного щомісячно, виходячи з фактичних сьогоденних витрат на дітей, з урахуванням індексації, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття, а в разі продовження навчання - до досягнення 23 років; стягнути з відповідача на утримання позивачки на період до досягнення дітьми трьохрічного віку аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.11.2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1906. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року діти проживають з позивачкою, окремо від відповідача. [PERSON] систематично уникає розмов про матеріальну підтримку своїх дітей. В судовому засіданні позивачка та її представник свої вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому позивачка зазначила, що неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, на теперішній час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Відповідач працює, має дохід, крім того він є власником двох квартир у м.Києві які здає в оренду, однак кошти на утримання дітей надає періодично та в малому розмірі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, при цьому в якому саме розмірі зазначити відмовився. В суді пояснив, що не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки він займається перевозками, робота сезонна, дохід не стабільний. Дійсно має у власності дві квартири у м.Києві, але там проживають знайомі, які не сплачують йому орендну плату. Зазначив, що на теперішній час проживає за рахунок родичів. Вважає позов позивачки не справедливим та таким, що завдає йому моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення позивачки її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від доходу другого подружжя або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 84 ч. 4 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 ч. 5 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2015 року 1032,00 грн. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4-5). Згідно довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району у м. Києві від 30.01.2015 року № 8077 діти зареєстровані з позивачкою за адресою: [ADDRESS], де і проживають. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків, разом з тим позивачка не працевлаштована, перебуває у відпустці по догляду за малолітніми дітьми, відповідач має мінливий дохід. Суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей по 1032,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 19.12.2014 року та до досягнення ними повноліття. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення коштів на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми трьохрічного віку, починаючи з 19.12.2014 року, оскільки встановлено, що відповідач має дохід та може надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Враховуючи вимоги зазначених правових норм, не підлягає задоволенню вимога в частині стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання дітей по досягнення ними повноліття, оскільки на теперішній час не можливо встановити чи будуть існувати в майбутньому, фактичні обставини, що вимагаються діючим законодавством, на момент виникнення у позивачки такого права. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial