Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Зазначена позовна заява надійшла до суду 16.06.2020 з таким обґрунтуванням вимог. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2016 в справі № 302/931/16-ц відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок і державних актів на право власності на земельну ділянку, застосування наслідків недійсності правочину, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано та постановлено нове рішення , яким позов задоволено частково та визнано недійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок і державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯИ №884813 площею 0,0947 га ; серія ЯИ № 884814 площею 0,0581 га; серія ЯИ № 884815 площею 0,0670 га; серія ЯИ № 884816 площею 0,3533, які видані [PERSON] . На підставі касаційної скарги [PERSON] і [PERSON] . Верховний Суд виніс Ухвалу від 26.03.2018 про відкриття касаційного провадження, за якою задовольнив клопотання цих осіб і зупинив дію рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017. Згідно постанови Верховного Суду від 23.10.2019 рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 скасовано і залишено в силі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2016. [PERSON] після винесення рішення апеляційного суду Закарпатської області звернулася до державного реєстратора Міжгірської РДА і на підставі цього рішення зареєструвала 06.03.2018 право власності на зазначену вище земельні ділянки за покійним батьком [PERSON] (запис номер [NUMBER] ). Опісля, [PERSON] , знаючи, що дію рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 зупинено ухвалою Верховного суду від 26.03.2018, звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, яка діяла в порідку заміщення державного нотаріуса Глибоцької державної нотаріальної контори, із заявою видати спадкові документи (не повідомивши нотаріусу про ухвалу Верховного Суду від 26.03.2018). Державним нотаріусом Мисюк О.М. видано свідоцтво про право прийняття спадщини за заповітом за померлим батьком [PERSON] та проведено державну реєстрацію вищезазначених земельних ділянок за [PERSON] . Позивач посилається на застосування положень п.2 статті 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення, з огляду на те, що досудове врегулювання цього питання не принесло результату. Позивач просить суд визнати неправомірними, недійсними і скасувати: державну реєстрацію речового права на нерухоме майно від 06.03.2018 за № 25232587 за [PERSON] ; свідоцтво на право прийняття спадщини за заповітом, яке видане [PERSON] 21.06.2018 № 88; державну реєстрацію речового права на нерухоме майно від 21.06.2018 за №№ 26731486, 26732778, 26733990, 26734985 за [PERSON] . Винесені в справі процесуальні рішення : - Згідно з ухвалою суду від 15.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі (суддя Кривка В.П.) - Згідно з ухвалою від 20.08.2020 , яка постановлена суддею Кривка В.П., заяву [PERSON] про відвід судді Кривка В.П. визнано необґрунтованою, а питання про відвід судді передано на вирішення іншим суддею у порядку встановленому ЦПК України ; - Згідно з ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Кривка В.П.; - Згідно з ухвалою суду від 21.12.2020 закрито підготовче провадження і призначено справу для розгляду по суті. Процесуальні заяви і клопотання сторін. 07.08.2020 державний реєстратор Міжгірської районної державної адміністрації Галай В.В. подала в суд відзив на позов з такою позицією: позовні вимоги та обґрунтування позову стосуються відновлення порушеного майнового права [PERSON] , а тому в такі категорії справ державні реєстратори не можуть бути відповідачами, бо належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Натомість державна реєстрація майна, реєстрація права власності якого оспорюється позивачем , здійснена в інтересах і за ініціативою [PERSON] . Цій особі видано свідоцтво про право на спадщину державним нотаріусом першої Чернівецької державної нотаріальної контори Мисюк О.М. на зазначені в позові земельні ділянки, оскільки рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 у справі № 302/931/16-ц скасовано договори купівлі-продажу на ці земельні ділянки і на підставі цього судового рішення за померлим [PERSON] (батьком [PERSON] ) було зареєстровано право власності на дані земельні ділянки. 30.03.2021 в суд подано відзив на позов завідувачем Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., який надійшов електронною поштою з вихідним номером 327 /01-16 від 29.03.2021, з такою позицією нотаріальна контора і державний нотаріус Мисюк Г.М. є не належними відповідачами в справі і не можуть відповідати за позовними вимогами. Представник позивача - адвокат Микулін М.М. у зв`язку з неодноразовою неявкою в справу відповідача [PERSON] подав заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без участі сторони позивача. Сторона позивача також не скористалась правом надання відповіді на відзив на позов. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання підготовчого провадження і судового розгляду не з`явилась, будучи належно повідомленою про таке, що підтверджено документально в справі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Рішко С.І. ознайомився особисто з матеріалами справи і подав клопотання 09.09.2020 про відкладення судового засідання. У подальшому від відповідача [PERSON] в справу поштою надходили після проведення призначених засідань заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в суд з покликанням на захворювання ( заяви зареєстровані відповідними вхідними номерами від 12.08.2020, 20.11.2020, 23.12.2020, 28.01.2021, 30.03.2021). Натомість адвокат Рішко С.І. в жодне судове засідання не з`явився, повідомивши усно секретаря судового засідання про те, що припинив представництво з відповідачем [PERSON] , однак письмового підтвердження про це ні адвокатом , ні [PERSON] в справу не подано. Ні [PERSON] , ні адвокат Рішко С.І. не подавали в справу відзиву на позов. З огляду на дотримання розумних строків розгляду цивільної справи, поведінку учасників цивільного провадження щодо виконання ними процесуальних обов`язків,, суд постановив розглянути справу без участі сторін і їх представників, на основі поданих справу доказів і матеріалів та процесуальних позицій. При цьому суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] допустила зловживання процесуальними правами, бо не вчинила жодної процесуальної дії щодо подання суду своєї процесуальної позиції в справі, будучи належно і своєчасно повідомленою про судові засідання та рух справи. Окрім цього, відповідач мала можливість діяти через свого представника . Суд також не бере до уваги покликання відповідача [PERSON] на неможливість взяти особисто участь у судовому засіданні по причині захворювання, бо за змістом довідок [PERSON] перебувала на лікуванні амбулаторно , а не стаціонарно . Окрім цього, відповідач не мала перешкод для надання в справу своєї процесуальної позиції в письмовому вигляді. Згідно з статтею 44 ч.1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається . Пункт 1 ч.2 цієї ж статті передбачає , що суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії , що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема дії , що спрямовані на затягування безпідставне розгляду справи. Частиною 3 статті 44 ЦПК України передбачено, якщо подання зави, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву, клопотання. Встановлені обставини в справі. [PERSON] (батько [PERSON] ) 07.08.2009 видав довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Іщенко А.В., і якою було уповноважено [PERSON] розпорядитись належними йому земельними ділянками. На підставі цієї довіреності [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , відчужила на користь [PERSON] земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в селі Присліп Міжгірського району Закарпатської області загальною площею 0,4784 га. У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до Міжгірського районного суду Закарпатської області про визнання недійсними: довіреності , видану [PERSON] і посвідчену 07.08.2009 приватним нотаріусом Чернівевького МНО Іщенко І.В. реєстровий № 3926 в частині уповноваження представника на продаж земельної ділянки у [ADDRESS] площею 0,0947 га; договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які посвідчені приватним нотаріусом Сятиня Т.С. Міжгірського РНО, укладені між [PERSON] і [PERSON] ; про визнання права власності за [PERSON] на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , які належали спадкодавцю на праві власності. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2016 (справа № 302/931/16-ц) [PERSON] у задоволенні позову відмовлено повністю. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: - визнано недійсними договори купівлі-продажу від 21.12.2009, посвідчені приватним нотаріусом Сятиня Т.С., який укладений між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] , щодо трьох земельних ділянок у селі Присліп Міжгірського району Закарпатської області: ділянка № [NUMBER] - урочище «Городець під хатою» площею 0,0581 га; ділянка № [NUMBER] - урочище «Город» площею 0,3533 га; ділянка № [NUMBER] - урочище «Під корчівльом» площею 0,0670 га , - для ведення особистого селянського господарства; щодо земельної ділянки площею 0,0947 га для обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] ; - визнано недійсними державні акти, яким посвідчено право власності [PERSON] на зазначені вище земельні ділянки серія ЯИ № 884815, ЯИ № 884816, ЯИ № 884814, ЯИ № 884813; - скасовано державну реєстрацію зазначених земельних ділянок за [PERSON] [PERSON] на підставі зазначеного рішення суду апеляційної інстанції 06.03.2018 зареєструвала в Міжгірській РДА (державний реєстратор Галай В.В.) право власності на зазначені земельні ділянки за померлим батьком [PERSON] (номер запису 25232587) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 за касаційною скаргою [PERSON] , [PERSON] було відкрито касаційне провадження в справі № 302/931/16-ц і зупинено виконання (дію) рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017, про що повідомлено сторони , в тому числі і [PERSON] 21.06.2018 державний нотаріус Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Мисюк О.М. видав [PERSON] , на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017 свідоцтво про право на спадщину за заповітом за померлим батьком [PERSON] та провів державну реєстрацію зазначених вище земельних ділянок на праві власності за [PERSON] . Згідно з постановою Верховного Суду від 23.10.2019 задоволено касаційну скаргу [PERSON] , [PERSON] і скасовано рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017, а рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2016 залишено в силі. Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з огляду на таке обґрунтування. Встановлені обставини підтверджені змістом вищенаведених судових рішень. Ці обставини не оспорюються і не потребують доказування відповідно до положень статті 82 ЦПК України. Відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок, які зазначені вище, за записами, що здійснені державним реєстратором Міжгірської РДА Галай В.В., державним реєстратором - державним нотаріусом Мисюк О.М., підстави внесення записів і виникнення права власності за відповідними датами та змістом, про зміни права власності - підтверджені інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підстави набуття права власності [PERSON] на земельні ділянки, які зазначені вище, підтверджені змістом правочинів, договором купівлі-продажу земельної ділянки, витягом з державного реєстру правочинів, державними актами на право власності на земельну ділянку. Правомірність набуття права власності на це нерухоме майно [PERSON] підтверджена змістом рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2016 і постановою Верховного Суду від 23.10.2019. Статтею 15 ЦК України передбачено , що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорення. Згідно з ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересу в суді може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконним рішення, дій органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб; інший спосіб, що встановлений судом у визначених законом випадках. У відповідності до п.2 ст. 27 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав скасовується у разі винесення судом відповідного рішення. Із змісту відзивів державного реєстратора Галай В.В., керівника Першої Чернівецької державної нотаріальної контори видно , що державні реєстратори вносили відомості про право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна на підставі звернення [PERSON] та наданих нею документів. Отже, [PERSON] як особа , яка мала майновий інтерес за цими зверненнями, є належним відповідачем у справі. Натомість на державних реєстраторів не має підстав покладати обов`язки за цим рішенням, бо такі діяли на виконання положень законів для відповідача [PERSON] , який має майновий інтерес у справі. Для захисту майнових прав позивача [PERSON] слід відновити попереднє становище, тобто визнати неправомірними (недійсними) і скасувати: державну реєстрацію речового права на нерухоме майно , яке здійснено за померлим [PERSON] (запис від 06.03.2018 № 25232587); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.06.2018 № 88, видане [PERSON] ; державну реєстрацію речового права на нерухоме майно від 21.06.2018 за №№ 26731486, 26732778,26733990,26734985 - за [PERSON] . Відповідно до положень статті 141 ч.1 ЦПК України судові витрати у виді судового збору , які сплачені позивачем за подання позову в сумі 2522 грн., 40 коп. за ставкою , яка передбачена законом «Про судовий збір» відповідно до кількості та виду позовних вимог, слід покласти на відповідача [PERSON] із стягненням у користь позивача. Інших судових витрат до стягнення не подано.

Outcome: approved