Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 10.06.2013 року він уклав угоду з [PERSON] про купівлю належної йому садиби, тобто житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, розташованими на земельній ділянці по [ADDRESS]. Між ним та [PERSON] були узгоджені всі суттєві умови угоди, відбулося повне виконання договору, але на даний час [PERSON] відмовляється від нотаріального посвідчення договору. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти її задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно копії технічного паспорту, виданого КП БТІ, власником житлового будинку розташованого в по [ADDRESS], зареєстровано [PERSON] (а.с.9-13). Згідно розписки, виданої [PERSON], ним передані [PERSON] кошти в якості розрахунку за житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на вищезазначене, позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, що підтверджується відповідними доказами і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція встановлена в аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком якого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. В даному випадку, між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст.ст.328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved