Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла позовна заява [PERSON] до Троїцької селищної ради Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в обґрунтування якої зазначено, що 08 лютого 2018 року [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря комунального закладу «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на умовах, передбачених контрактом. 06 лютого 2019 року із Троїцькою селищною радою Луганської області була укладена додаткова угода № 1 до вищезазначеного контракту, в якій контракт було викладено в новій редакції і [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області на строк дії вищезазначеного контракту. Розпорядженням селищного голови Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області сьомого скликання [PERSON] № 124 від 08 травня 2019 року [PERSON] було оголошено догану за порушення умов п. 5.14 контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області від 06 лютого 2019 року за неповідомлення письмово про відрядження 03 травня 2019 року в межах України. [PERSON] вважає вказане розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності незаконним, оскільки відповідачем не були враховані всі обставини справи. Позивач вказує, що в кінці робочого дня 02 травня 2019 року ним була отримана телефонограма, в якій Департамент охорони здоров`я Луганської державної адміністрації запросив його 03 травня 2019 року о 09 годині 00 хвилин взяти участь в нараді, яка відбудеться в приміщенні вказаного вище державного органу в м. Сєвєродонецьк Луганської області. До початку робочого дня 03 травня 2019 року, п`ятниці, [PERSON] виїхав до м. Сєвєродонецька Луганської області на нараду, у зв`язку з чим не мав фізичної можливості в робочий час письмово повідомити орган управління про відрядження. Лист за № 2/05-1807 від 03 травня 2019 року, в якому повідомлялося, що [PERSON] 03 травня 2019 року у період з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин брав участь у нараді, яка проводилася у Департаменті охорони здоров`я облдержадміністрації Луганської області в м. Сєвєродонецьку, на адресу Троїцької селищної ради Луганської області був направлений [PERSON] 06 травня 2019 року в робочий день, понеділок. За вказаних обставин письмове повідомлення було надане позивачем вже після його участі в нараді. На думку позивача, він не порушував п. 5.14 контракту, оскільки у вказаному пункті не зазначається точний час повідомлення органу управління про відрядження. Повідомлення [PERSON] було зроблено в робочий час 06 травня 2019 року, а подати його раніше було неможливим з поважних причин. Також, позивач зазначає, що відвідування ним 03 травня 2019 року наради та відсутність в цей день на робочому місці, жодним чином не зашкодила роботі підприємства, а саме відрядження було пов`язане з виконанням [PERSON] службових обов`язків. Позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження селищного голови Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області сьомого скликання Палагно Д.П. № 124 від 08 травня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , а також стягнути на його користь судові витрати у вигляді сплати судового збору. [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що його було призначено на посаду головного лікаря комунального закладу «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», на підставі чого було укладено відповідний контракт. Розпорядженням селищного голови Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області Палагно Д.П. йому було оголошено догану за порушення умов контракту за неповідомлення про відрядження 03 травня 2019 року. При цьому, вказує на те, що саме в кінці робочого дня 02 травня 2019 року ним була отримана телефонограма, в якій його було запрошено 03 травня 2019 року взяти участь в нараді в м. Сєвєродонецьк. Рано в ранці 03 травня 2019 року, в п`ятницю, він виїхав до м. Сєвєродонецька на нараду, у зв`язку з чим не мав можливості в робочий час письмово повідомити орган управління про відрядження. Лист з повідомленням про відрядження, на адресу Троїцької селищної ради Луганської області було направлено 06 травня 2019 року в перший робочий день після відрядження, в понеділок тобто вже після його участі в нараді, так як раніше цього зробити не представлялося можливим. На думку позивача, він не порушував умови контракту, оскільки в ньому не зазначається точний час повідомлення органу управління про відрядження, його відрядження жодним чином не спричинило ніяких негативних наслідків на підприємстві та було пов`язане із виконанням ним службових обов`язків. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Троїцької селищної ради Луганської області Ільмінська О.В. проти задоволення позовних вимог заперечувала. До суду було надано відзив, згідно якого п. 5.14 контракту передбачено, що позивач зобов`язаний погоджувати з органом управління, тобто відповідачем, свої відпустки, письмово повідомляти про закордонні відрядження та відрядження в межах України, а також невідкладно інформувати орган управління про свою тимчасову втрату працездатності. Також зазначає, що позивачем було порушено п. 5.19 та п. 19 контракту, а саме позивач не виконав своє зобов`язання щодо вимог не скорочувати штатну чисельність медичних працівників в сільській місцевості та не порушувати перед органом управління питання щодо скорочення структури підприємства, що розташовані в селах на території Троїцької селищної ради. Також позивачем не було надано в порушення п. 5.30 контракту на вимогу органу управління запитуваної інформації в строки та обсягах, визначених органом управління. На думку сторони відповідача, [PERSON] своїми свідомими діями та поведінкою створив ситуацію, яка є неприйнятною як для керівника підприємства, так і для працівника, який працює за строковим контрактом, чим підірвав свій авторитет як керівника підприємства, що дискредитує селищну раду, як орган місцевого самоврядування. При цьому, 03 травня 2019 року селищна рада засобами електронного зв`язку спрямувала до підприємства запит з проханням повідомити про день виходу з лікарняного [PERSON] . Не отримавши відповідь у встановлений строк, була спрямована комісія до підприємства для перевірки наявності [PERSON] на робочому місці. Вказаною комісією був встановлений факт відсутності [PERSON] на робочому місці 03 травня 2019 року. Комісією також було встановлено, що [PERSON] приступив до виконання своїх обов`язків після лікарняного з 30 квітня 2019 року, а документи, які б підтверджували відрядження [PERSON] 03 травня 2019 року, на підприємстві відсутні. Просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що входила до складу комісії, створеної на підставі розпорядження селищного голови, з метою перевірки наявності [PERSON] на робочому місці та з`ясування дати закінчення його лікарняного. Коли вона у складі комісії прибула до підприємства, їй пояснили, що [PERSON] вже не перебуває на лікарняному, однак 03 травня 2019 року [PERSON] був відсутній на робочому місці, при цьому жодних документів, які б вказували, що [PERSON] перебуває у відрядженні, на підприємстві були відсутні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює інспектором з кадрів комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. 03 травня 2019 року до підприємства з`явилася комісія з працівників селищної ради з метою перевірки наявності [PERSON] на робочому місці. Вона пояснила, що станом на 03 травня 2019 року [PERSON] був відсутній на робочому місці, однак жодних наказів про його відрядження не видавалося. [PERSON] про своє відрядження не повідомляв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює головною медсестрою комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. 03 травня 2019 року до підприємства з`явилися представники селищної ради з метою перевірки наявності [PERSON] на робочому місці, яким вона пояснила, що станом на 03 травня 2019 року [PERSON] відсутній на робочому місці. [PERSON] повідомив їй, що знаходиться у відрядженні, однак жодних наказів про його відрядження не видавалося. У табелі робочого часу вона поставила [PERSON] робочі часи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює секретарем комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. 03 травня 2019 року до підприємства з`явилися представники селищної ради з метою перевірки наявності [PERSON] на робочому місці, яким вона пояснила, що станом на 03 травня 2019 року [PERSON] відсутній на робочому місці. Викликів [PERSON] на нараду вона не отримувала, жодних наказів про його відрядження не видавалося, так як [PERSON] про своє відрядження нікого не повідомляв. Коли [PERSON] прибув на робоче місце, він повідомив її, що перебував 03 травня 2019 року у відрядженні на нараді, про яку його було повідомлено по мобільному телефону, після чого дав вказівку внести відповідне повідомлення в журнал телефонограм. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює в комунальному некомерційному підприємстві «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. 03 травня 2019 року вона з [PERSON] за усним розпорядженням перебувала у відрядженні на нараді в м. Сєвєродонецьку, письмово вказане відрядження не оформлялося. У табелі обліку робочого часу їм було виставлено робочий день. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює в комунальному некомерційному підприємстві «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. 03 травня 2019 року вона з [PERSON] перебувала у відрядженні на нараді в м. Сєвєродонецьку. Яким саме чином було оформлено вказане відрядження, їй не відомо. Про зазначену нараду [PERSON] повідомив її завчасно. Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2018 року між Троїцькою районною радою Луганської області та [PERSON] було укладено контракт, згідно якого [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря комунального закладу «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (т. 1, а.с. 8а-16). 06 лютого 2019 року із Троїцькою селищною радою Луганської області була укладена додаткова угода № 1 до вищезазначеного контракту, в якій контракт було викладено в новій редакції і [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (т.1, а.с. 16-19). Розпорядженням селищного голови Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області сьомого скликання Палагно Д.П. № 124 від 08 травня 2019 року [PERSON] було оголошено догану за порушення умов п. 5.14 контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області від 06 лютого 2019 року за неповідомлення письмово про відрядження 03 травня 2019 року в межах України (т.1, а.с. 20). Вказане розпорядження було винесено на підставі акту комісії Троїцької селищної ради Луганської області від 03 травня 2019 року, яким була встановлена відсутність [PERSON] 03 травня 2019 року на робочому місці (т.1, а.с. 72). Копію зазначеного акту комісії було спрямовано Троїцькою селищною радою Луганської області 06 травня 2019 року за № 1112 [PERSON] з проханням невідкладно надати пояснення з приводу обставин, викладених у акті (т.1, а.с. 74). Згідно листа Департаменту охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації № 2/05-1807 від 03 травня 2019 року [PERSON] 03 травня 2019 року у період з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин брав участь у нараді на тему «Фінансова діяльність закладів охорони здоров`я первинної ланки в умовах медичної реформи» (м. Сєвєродонецьк, Луганська область, проспект Центральний, 59) (т.1, а.с .21). Даний лист був направлений на адресу Троїцької селищної ради Луганської області 06 травня 2019 року разом із відповіддю комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» за № 274 від 06 травня 2019 року на запит Троїцької селищної ради Луганської області № 1112 від 06 травня 2019 року, згідно якої [PERSON] 03 травня 2019 року перебував у м. Сєвєродонецьку, де брав участь у нараді на тему «Фінансова діяльність закладів охорони здоров`я первинної ланки в умовах медичної реформи» (т.1, а.с. 23). Тобто, фактично позивач повідомив відповідача про своє відрядження тільки 06 травня 2019 року. Дана обставина встановлена у судовому засіданні та підтверджується вищезазначеними матеріалами справи. Згідно витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції, телефонограм з органів державної влади, місцевого самоврядування, установ і організацій комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області 02 травня 2019 року за № 87/1 було внесено запис від Департаменту охорони здоров`я ЛОДА (телефонограма) «03.05.2019 р. о 9-00 запрошення на нараду головному лікарю, яке відбудеться у ДОЗ ЛОДА», відмітка « [PERSON] » (т.1, а.с. 22). У судовому засіданні також було вивчено відповідний журнал реєстрації вхідної кореспонденції, телефонограм з органів державної влади, місцевого самоврядування, установ і організацій комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. Судом встановлено, що при внесенні до журналу відомостей про запрошення на нараду було порушено хронологію та порядок запису, а саме між номером 86 та номером 87 було внесено номер 87/1 від 02 травня 2019 року. Наступний номер у журналі зазначено 88 і він датований вже 03 травня 2019 року. Зазначене підтверджує достовірність показів свідка [PERSON] , згідно яких відомості про телефонограму щодо наради були внесені в журнал вже після того, як [PERSON] повернувся з такої наради. Тобто дані дії [PERSON] суд розцінює, як спосіб надати легітимності своїй поїздці у робочий день на нараду без оформлення у встановленому законом порядку відрядження. Також до суду було надано лист Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області № 1213 від 31 травня 2019 року, згідно якого комісія з трудових спорів у Троїцькій селищній раді станом на дату відповіді створена не була (а.с. 24). Крім того, до відзиву відповідача було долучено ряд інших документів, які представник відповідача просить врахувати, як відомості, що негативно характеризують особистість позивача, як керівника підприємством, чого суд не приймає до уваги при вирішенні даного спору, так як надані відомості не можна вважати безспірними, вони жодним чином не впливають на виниклі між сторонами правовідносини та конкретні обставини справи при вирішенні спору по суті. (т.1, а.с. 40-71, 73, 75-83). Суд, в рамках заявлених позовних вимог, розглядає спір, пов`язаний з виконання позивачем п. 5.14 контракту, згідно якого позивач був зобов`язаний погоджувати з органом управління свої відпустки, письмово повідомляти про закордонні відрядження та відрядження в межах України, а також невідкладно інформувати орган управління про свою тимчасову втрату працездатності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що «роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». Відповідно до п. 1 розділу І «Загальні положення» наказу Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника державного органу (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Пунктом 1 розділу ІІ «Порядок відрядження в межах України» цього наказу зазначено, що направлення працівника підприємства у відрядження здійснює керівник цього підприємства або його заступник (направлення у відрядження державного службовця здійснює керівник державної служби) і оформлює наказом (розпорядженням), у якому зазначаються мета виїзду, завдання (за потреби), пункт призначення (місто або міста призначення, інші населені пункти, найменування підприємства, установи або організації, куди відряджається працівник), строк (дата вибуття у відрядження та дата прибуття з відрядження), джерело фінансового забезпечення витрат на відрядження, а також за потреби інші ключові моменти (вид транспорту, інформація про додаткові обмеження щодо сум та цілей використання коштів, наданих на відрядження, у разі їх встановлення керівником), після затвердження кошторису витрат. У разі направлення працівника підприємства у службове відрядження за запрошенням подається його копія та за наявності програма заходів. Судом достовірно було встановлено, що позивачем в порушення зазначених вимог норм права, не було належним чином оформлено своє відрядження, при цьому, позивачем про так зване відрядження письмово було повідомлено відповідача тільки на виконання запиту про надання пояснень вже наступного робочого дня після того, як позивач був відсутній на робочому місці. Вказане свідчить про порушення позивачем п. 5.14 контракту, згідно якого він був зобов`язаний письмово повідомити відповідача про відрядження в межах України. Сам порядок, пов`язаний з оформленням відряджень, визначений законодавцем, вказує на обов`язок позивача повідомити відповідача про відрядження до його початку, а тому посилання позивача, що п. 5.14 контракту не визначає точний час повідомлення органу управління про відрядження, повністю невілюються розділом ІІ «Порядку відрядження в межах України» наказу Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон». Таким чином, об`єктивних обставин та підстав, які б унеможливлювали позивача попередити письмово відповідача завчасно про нараду та оформити у встановленому законом порядку своє відрядження ,судом встановлено не було. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення на [PERSON] накладено відповідачем із дотриманням вимог трудового законодавства та за наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося на законних підставах, заявлені вимоги позивача про скасування розпорядження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, є необґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed