Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] (далі відповідач) про перегляд заочного рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2016 року, яким за результатами розгляду справи за позовом Національної академії внутрішніх справ (далі позивач) до [PERSON] стягнуто на користь позивача з відповідача витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 36\~686 грн. 94 коп. Заява мотивована тим, що відповідач не зявився в судове засідання під час розгляду справи та постановлення зазначеного вище рішення з поважних причин, а саме перебував на той час за межами України. При цьому вказує, що суд неуважно вивчив умови договору, на підставі якого було стягнуто витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, оскільки відповідно до умов договору витрати на навчання підлягали стягненню з нього на користь позивача у разі його звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідно підлягає зясуванню питання про чи було звільнення за власним бажанням з поважних причин чи ні. Для цього має бути досліджений його рапорт про звільнення. Зазначає, що звільнився за власним бажання з органів внутрішніх справ з поважних причин, оскільки його не було забезпечено житлом і він отримуючи заробітну плату у розмірі 1\~800 грн. був вимушений знімати житло за ті ж 1 800 грн. Також у нього народилася донька і продовжувати службу за таких умов виявилося неможливим. У судовому засіданні відповідач свою заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив задовольнити її повністю з підстав, викладених у заяві, вказав, що на час розгляду справи та ухвалення заочного рішення він перебував за межами території України, при цьому ознайомившись із додатковим договором від 22 травня 2014 року визнав факт його підписання. Представник відповідача у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав повністю та просив її задовольнити з підстав, вказаних у заяві. Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Оскільки відповідно до частини першої статті 231 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, розгляд заяви про перегляд заочного рішення здійснено без участі представника відповідача. Заслухавши думку відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається, заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2016 року позов Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі згідно договору №Чн-4 про підготовку фахівця у КНУВС задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 36\~686 грн. 94 коп. Також вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалюючи вказане рішення суд виходив з того, що 09 вересня 2008 року між КНУВС в особі його ректора, УМВС України в Чернігівській області, в особі його начальника, та відповідачем укладено договір №Чн-4 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ або звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни відшкодувати фактичні витрати на підготовку. Наказом НАВС від 28 червня 2012 року № 377 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста відповідного зразка. Після здобуття вищої освіти відповідача згідно умов укладеного договору направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернігівській області, а 25 серпня 2014 року наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 22 серпня 2014 року №246 о/с відповідача звільнено за власним бажанням з посади слідчого слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України у Чернігівській області. Тому оскільки відповідач в порушення укладеного між ним та позивачем договору після закінчення навчання та направлення на роботу до УМВС України в Чернігівській області відпрацював на посаді, на яку був призначений, менше трьох років, і був звільнений із займаної посади за власним бажанням, суд дійшов висновку, що відповідач зобовязаний здійснити відшкодування фактичних витрат, повязаних з його утриманням позивачем. Частиною третьою статті 231 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Згідно частини першої статті 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї доказів вбачається, що неявка відповідача у судове засідання для участі в розгляді справи за позовом Національної академії внутрішніх справ була повязана з перебуванням відповідача за межами території України, а саме на території [PERSON], що підтверджується дослідженим у судовому засіданні закордонним паспортом відповідача, в якому містяться відомості про виїзд позивача за межі території України 13 вересня 2016 року та його повернення на територію України 21 грудня 2016 року (а.с. 18). Вказане свідчить, що неявка відповідача у судове засідання та неповідомлення причин неявки мало місце з поважних причин. Стосовно доказів на які посилається відповідач як на підставу для перегляду заочного рішення суд враховує, що на думку відповідача судом неправильно було застосовано положення договору, укладеного між ним та позивачем, якими визначено підстави для стягнення витрат, повязаних з утриманням з навчальному закладі. Так, на думку відповідача, відповідні витрати підлягали стягнення лише випадку його звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин. Оскільки він звільнився у звязку з тим, що його не було забезпечено житлом і він змушений був винаймати житло для проживання за 1\~800 грн., тобто витрачати на нього всю свою заробітну плату, а також у звязку з тим, що у нього народилася донька і продовжувати службу за таких умов виявилося неможливо. При цьому відповідач посилається на пункту 3.1 договору №Чн-4 від 09 вересня 2008 року, яким передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни. Водночас суд, ухвалюючи 14 листопада 2016 року заочне рішення у справі, про перегляд якого клопоче відповідач, взяв до уваги укладений між позивачем та відповідачем 22 травня 2012 року додатковий договір №1 до договору №Чн-4 від 09 вересня 2008 року, відповідно до якого главу 3 договору доповнено пунктом 3.3, що містить додаткову підставу для відшкодування фактичних витрат на підготовку, а саме: звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Як вбачається вказана підстава, яка була підставою для ухвалення заочного рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з утриманням в навчальному закладі, не містить такої умови, як відсутність поважних причин для звільнення і саме на неї, а не на пункту 3.1 глави 3 договору, позивач посилався обгрунтовуючи свої позовні вимоги. Вказане вище свідчить, що посилання відповідача на те, що його звільнення з органів внутрішніх справи з поважних причин, а саме у звязку з незабезпеченням житлом та народженням доньки, виключало можливість стягнення з нього витрат у звязку з утриманням в навчальному закладі, є необгрунтованими, оскільки причини звільнення відповідача за власним бажанням згідно пункту 3.3 глави 3 договору жодного значення для вирішення питання про стягнення вказаних вище витрат не мають. Отже, хоча відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини свого неприбуття з поважних причин, докази, на які він посилається як на підставу перегляду заочного рішення, не мають істотного значення для правильного вирішення справи та жодним чином не свідчать про порушення судом при винесенні заочного рішення норм матеріального чи процесуального права. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2016 року, винесеного у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed