Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області звернувся до суду з позовною заявою, яка подана в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.121 КК України, і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] у вигляді одного удару в область правого підребер`я ножем, спричинивши останньому, колото-різане поранення з раньовим каналом, що проникає до черевної порожнини з пораненням печінки та внутрішньочеревною кровотечею. У період з 18.02.2018 року по 28.02.2018 року потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікування у КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», у зв`язку з чим, вказаним закладом понесено витрати на його лікування у сумі 6616,34 грн. Вказану шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на користь держави в особі КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» суму коштів, витрачених на лікування потерпілого, у розмірі 6616,34 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1\~ст.2 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, 18 лютого 2018 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] , перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з вітчимом [PERSON] , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись у приміщенні кухні за вищевказаною адресою, між [PERSON] та [PERSON] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого [PERSON] , маючи умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , схопив кухонний ніж та умисно наніс останньому один удар вказаним ножем в область правого підребер`я спричинивши при цьому проникаюче, колото-різане поранення з раньовим каналом, що проникає до черевної порожнини з пораненням печінки та внутрішньочеревною кровотечею. Згідно висновку СМЕ №341 від 12.04.2018 року вказані тілесні ушкодження віднесені до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Цивільні позови під час розгляду кримінального провадження не заявлялися. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19.06.2019 року, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року відносно [PERSON] , залишено без змін. Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року набрав законної сили 19.06.2019 року. Суд враховує, що згідно з ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті спричинених тілесних ушкоджень у період з 18.02.2018 року по 28.02.2018 року потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», у зв`язку з чим, вказаним закладом понесено витрати на його лікування у сумі 6616,34 грн., до складу яких входять: заробітна плата - 4084,20 грн., нарахування на заробітну плату - 883,30 грн., харчування - 97,74 грн., медикаменти - 758,00 грн., господарчі та комунальні витрати - 793,10 грн., що підтверджується довідкою № 29 від 12.04.2018 року. У ході розгляду справи по суті встановлено, що вказані витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Так, відповідно до вимог п.8 ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Частиною 1\~ст.1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом\~ст.1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 16\~липня 1993\~року №\~545 (далі - Порядок). Згідно з п.2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому\~ перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної\~\~особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.4 Порядку). Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача витрат понесених на лікування потерпілого [PERSON] , внаслідок вчинення ним злочинного діяння, оскільки вирок яким його засуджено набрав законної сили, а факт понесення витрат на лікування потерпілого знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Оскільки, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області підлягають стягненню 1921 грн. судового збору.

Outcome: approved