Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що під час шлюбу батьків позивача [PERSON] та [PERSON], за спільні кошти, вони придбали наступне майно, яке є спільним майном подружжя, а саме:1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]; земельну ділянку по [ADDRESS];автомобіль ГАЗ-33021, 1999 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Зазначене майно було зареєстровано на ім'я батька [PERSON] Крім цього, під час шлюбу мати [PERSON] отримала у власність в порядку приватизації 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на:1/2 частину квартири [ADDRESS];1/4 частину будинку [ADDRESS], як частку в спільному майні подружжя;1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS], як частку в спільному майні подружжя;1/2 частину автомобіля ГАЗ-33021, 1999 р.в., д.н.з. [NUMBER], як частку в спільному майні подружжя.Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являлись позивачка, як її донька та [PERSON], як її чоловік. В 2004 році позивачка отримала свідоцтво про право на частину спадкового майна, а саме на ? частину квартири [ADDRESS]. Від своєї частини спадщини після смерті дружини, [PERSON] відмовився письмовою заявою.04 червня 2004 року [PERSON] уклав новий шлюб із [PERSON].[INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину будинку, 1/2 частину земельної ділянки в [ADDRESS] та на 1/2 частину автомобіля ГАЗ.Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON], являється позивачка, як його донька та відповідачка [PERSON], як його дружина. При зверненні до нотаріуса з питання прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в зв'язку із наявною в майні, зареєстрованому на ім'я [PERSON], 1/2 належної його дружині [PERSON] частини спільного майна подружжя. 07 грудня 2015 року позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про збільшення позовних вимог, якою просила визнати за нею право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,0674 га, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану по [ADDRESS], що належала спадкодавцеві [PERSON] згідно державного акту від 05.11.2009 року [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали, вважають, що спадкове майно, на яке претендує позивачка може бути поділено між ними лише в рівних частинах, оскільки відповідачка з 1984 року проживала разом із спадкодавцем однією сім»єю, а мати позивачки за життя свою частку у спільному майні подружжя не визначала, а тому заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що 19.11.1966 року батьки позивачки -[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Під час шлюбу батьки позивачки придбали наступне майно: 1/2частину житлового будинку [ADDRESS]; земельну ділянку в смт.Калинівка, Васильківського району; автомобіль ГАЗ -33021, 1999 р.випуску. Зазначене майно було зареєстровано на ім.»я батька позивачки - [PERSON] Крім того, за життя мати позивачки-[PERSON] була власником ? частини квартири [ADDRESS]. Після смерті матері позивачки -[PERSON], яка померла [INFO], позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.11). Батько позивачки відмовився від своєї частки квартири на користь позивачки, про що подав до нотаріуса відповідну заяву. Отже, окрім спадкової квартири, до спадкового майна після смерті матері позивачки, як частка іу спільному майні подружжя належить також: ? частина будинку в [ADDRESS]; ? частина земельної ділянки в [ADDRESS] та ? частина автомобіля ГАЗ 33021, 1999 року випуску. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб батько позивачки -[PERSON] 04 червня 2004 року уклав шлюб з [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). До правовідносин, які склалися між сторонами, суд застосовує норми закону, який діяв до 31.12.1969 року (Кодекс законів про сім»ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР, в якому закріплювався принцип обов»язкової реєстрації шлюбу в органах ЗАГСу, а також з 01.01.1970 року і по 31.12.2003 року був чинним Кодекс про шлюб та сім»ю України в ред.. від 1969 року. Відповідно до ч.1 ст.12 КпШС України шлюб укладається в державних органах актів громадянського стану. Статтею 22 цього кодексу було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст..37 КпШС України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя. Таким чином, згідно діючого на час виникнення та припинення шлюбу між батьками позивачки законодавства, встановлені законом особисті і майнові права та обов»язки подружжя виникали лише за умови реєстрації шлюбу в державних органах ЗАГСу. Як стверджував представник відповідачки та підтвердили в судовому засіданні свідки, відповідачка -[PERSON] ще з 1984 року проживала однією сім»єю із батьком позивачки -[PERSON], вони разом спіною працею брали участь в утриманні спірного майна. До того, ж на думку відповідачки, мати позивачки за життя не набула права власності на житловий будинок, земельну ділянку, тому відповідно спадкоємець-позивачка [PERSON] не набуває права власності на спадкове майно після смерті своєї матері-[PERSON] Суд, категорично не погоджується із зазначеною позицією сторони відповідача і вважає, що фактичні шлюбні відносини чоловіка і жінки - [PERSON] та [PERSON], які до 04.06.2004 року не були зареєстровані в органах ЗАГСу, не вважались шлюбом і тому не створювали жодних юридичних наслідків незалежно від часу їх виникнення і тривалості, оскільки, особи, які перебували в таких відносинах не вважались подружжям. Стороною відповідача до суду надано ухвалу Фастівського міськрайонного суду від 22.12.2015 року про залишення заяви [PERSON], заінтересована особа- Фастівська державна районна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім»єю без розгляду, оскільки вбачається спір про право. Зазначений доказ суд не вважає належним та допустимим в розумінні ст..58,59 ЦПК україни, оскільки діючим на час існування шлюбу між батьками позивачки законодавством категорично заперечувалась сама можливість виникнення сім»ї між особами, які живуть спільно без реєстрації шлюбу. Поняття сім»ї в зазначених вище кодексах взагалі було відсутнє. Поняття сім»ї з-це новела нового Сімейного кодексу України, що визначена статтею 3, який набрав чинності з 01.01.2004 року і в даному випадку, судом не застосовується до відносин, що припинились внаслідок смерті матері позивачки - [INFO]. Отже, сам факт проживання чоловіка і жінки сім»єю без реєстрації шлюбу не створював правових наслідків щодо майна, набутого до 01.01.2004 року. Таким чином, суд вважає, що майно набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] під час їх шлюбу з 19.11.1966 року по [INFO] є спільним майном подружжя, частки в якому є рівними для кожного із подружжя. Тому, до спадкового майна після смерті матері позивачки [PERSON] входить ? частина спільного майна подружжя, а саме : ? частина від ? частини будинку в смт. Борова; ? частина земельної ділянки в смт.Калинівка та ? частина автомобіля. Відповідно до копії державного акту на землю від 05.11.2009 року [NUMBER] (а.с.113) батько позивачки належним чином оформив право власності на земельну ділянку площею 0,0674 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розташованому по [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка теж входить до спадкового майна і є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на ? її частини. Отже, спадщину після смерті матері одноособово прийняла позивачка [PERSON] і отримала свідоцтво на частину майна. Батько позивачки від прийняття спадщини після смерті своєї дружини відмовився. Відмова від спадщини є безумовною і беззастережною. Сам факт прийняття позивачкою частини спадкового майна після смерті матері свідчить про те, що вона прийняла все інше спадкове майно, де б воно не знаходилось. Крім того, оформлення права на решту спадкового майна не обмежено законодавством в часі і залежить лише від волі спадкоємця. Як вбчається з листа нотаріуса Фастівської районної держнотконтори від 29.09.2015 року (а.с.82), свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] у встановлений законом строк ніхто не одержав і в зв»язку зі смертю-[INFO] -[PERSON] рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане спадкове майно. Тому, у зв»язку із наявною в майні, зареєстрованому на ім.»я [PERSON] ? частини належної його дружині [PERSON] частини спільного майна подружжя, у позивачки дійсно була відсутня можливість оформити спадкове майно після смерті матері і смерті батька у нотаріальній конторі. Отже, позивачем в повному обсязі доведено належними доказами позовні вимоги. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи все вищевикладене та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв»язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved