Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та провести поділ даного майна. 13.04.2017 р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення частки в обєкті права спільної сумісної власності подружжя до сумісного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2017 р. позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - залишено без розгляду за заявою позивача. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від відповідача у судовому засіданні надійшла заява про визнання позовних вимог, пояснивши це тим, що бажання подальшого користування вищевказаною квартирою відсутне та має намір переоформити свою частку на дітей. Позивач пояснив, що сплачує аліменти на утримання дітей, повністю оплатив навчання доньки, не відмовлявся допомагати своїм дітям. Також зазначив, що після розставання з відповідачкою мав намір залишити свою частку квартири дітям, однак, на дану квартиру накладено обтяження у вигляді арешту, у звязку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу 523/3648/13-ц. Одночасно з тим пояснив, що при здійсненні перерахунку заборгованості державним виконавцем була встановлена переплата. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в зв'язку зі сплатою аліментів відповідачем в недостатньому, на їх думку, розмірі, частка в спірній квартирі, повина бути збільшена на користь позивача. Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторін та їх представників, враховуючи надану відповідачем заяву про визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 11 червня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом РАГСу м. Ізмаїл. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 12 грудня 2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі- продажу був посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 5-2789. Згідно до пункту 5 вказаного договору, договір купівлі-продажу був укладений за письмовою згодою чоловіка покупця - [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 10784772 від 12.12.2011р., витягом про державну реєстрацію прав № 32959376 від 24.01.2012р. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року у справі 523/9996/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторони був розірваний. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 року набрало чинності 16 грудня 2013 року. Таким чином, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу у спільній квартирі залишилась проживати [PERSON] разом із дітьми, що підтверджується довідкою про склад сімї від 20.02.17 № 199, видана КП ЖКС «Північний». 24.05.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 523/3648/13-ц, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки, [PERSON], [INFO], починаючи з 06 березня 2013 року і до закінчення навчання, а саме до 01 серпня 2016 року, та на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 06 березня 2013 року і до повноліття сина, а саме до 15 лютого 2020 року, аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.06.2013р. постановою державного виконавця 1-го Суворовського ВДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження № 38569989 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1, 2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, якщо жоден із подружжя не вчинив дій, передбачених ст. ст. 11, 365 ЦК України, ст. 71 ч. 4, ч.5 СК України, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved