Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

З 01.11.2019 року в провадженні судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області [PERSON] перебувала вищевказана цивільна справа. У зв`язку із прийняттям 11.08.2020 року на засіданні Вищої ради правосуддя рішення про звільнення судді [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області №1-ос від 11.08.2020 року про припинення повноважень судді [PERSON] , акту прийому-передачі справ судді [PERSON] від 11.08.2020 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.08.2020 року за № 46/20, було проведено повторний автоматизований розподіл вищевказаної справи. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу вищезазначена справа 12.08.2020 року була передана на розгляд судді Романько О.О. 31.08.2020 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 29.09.2020 року. 29.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.10.2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 05.06.2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 258. До реєстрації шлюбу був народжений син - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1495. Під час шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 669. 04.09.2017 року судовим наказом Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти у середньому 1500 грн. на місяць на обох дітей, чого взагалі не вистачає на покриття половини видатків на утримання дітей. Про що свідчить банківська виписка із карткового рахунку позивача від 24.09.2019 року за період 01.01.2017 року по 24.09.2019 року. Фактично шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем було припинено з травня 2017 року, а рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2018 року у справі № 766/16201/17 шлюб розірвано. 21.08.2017 року позивач разом з малолітніми дітьми була внутрішньо-переміщена та направлена на тимчасове поселення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Спорів стосовно місця проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з позивачем. Весь цей час діти перебувають на повному утриманні відповідача. Дітям забезпечені достатні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Відповідно до відповіді Херсонського ясла-садку № 77, який відвідував [PERSON] та досі відвідує [PERSON] , їх батько жодного разу не з`являвся у навчальному закладі. Відповідно до відповіді Херсонської загальноосвітньої школи № 47, яку відвідує [PERSON] , його батько жодного разу не з`являвся у навчальному закладі. Відповідно до відповіді КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» батько дітей не був присутнім під час оглядів дітей педіатром та не звертався до медичних працівників за інформацією щодо їх стану здоров`я. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків не встановлювалось. Зокрема, неодноразово пропонувалось йому спілкуватися з дітьми, купувати їм одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у їх вихованні та утриманні. Але відповідач життям малолітніх дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь у їх вихованні, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина і доньки, не дбає про їх інтереси. Посилаючись на ст.164 СК України, прохала позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ухвали суду від 20.02.2020 року було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача з Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області на Гуляйпільську міську раду Запорізької області, як орган опіки та піклування. В судове засідання позивач та його представник: адвокат Петрова О.О. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник надав заяву 16.10.2020 року про розгляд справи за їх відсутності. Прохала у разі відмови у задоволенні позову попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (а.с.105). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в телефонному режимі повідомив, що у нього помер батько і він не може з`явитися до суду, просив позов залишити без задоволення. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань суду не надали. Гуляйпільська міська рада Запорізької області як орган опіки та піклування надала через канцелярію суду 14.08.2020 року висновок про розв`язання спору про позбавлення батьківських прав (а.с.83-88). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що 05.06.2013 року сторони у справі зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 258), який в подальшому відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2018 року був розірваний (а.с.6, 9). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку від 11.12.2012 року (а.с.7). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 29.07.2014 року (а.с.8). Відповідно до судового наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04.09.2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10). З 18.08.2017 року позивач разом з малолітніми дітьми отримала статус внутрішньо-переміщених осіб та направлена на тимчасове поселення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 21.08.2017 року № 6521002153 управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради, направленням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 01.03.2018 № 178 та актом обстеження місця проживання від 24.09.2019 року (а.с.11,12,13). Згідно заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Згідно відповіді на адвокатський запит наданої Херсонським ясла-садком № 77 Херсонської міської ради від 01.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , навчався в садку з 05.09.2017 року по 31.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в садку з 05.09.2017 року по теперішній час, батько дітей [PERSON] зі слів вихователів не відвідує заклад та не цікавиться навчанням дітей (а.с.16). У відповідності до довідки, виданої 30.09.2019 року Херсонською загальноосвітньою школою № 47 Херсонської міської ради, батько [PERSON] , [INFO] , учня 1А класу, школу та батьківські збори не відвідує, не цікавить проблемами і не приймає участі у вихованні дитини (а.с.14). Згідно відповіді на адвокатський запит КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 09.10.2019 року батько [PERSON] протягом останніх трьох років не був присутнім під час оглядів дітей та не звертався до медичних працівників за інформацією щодо їх стану здоров`я (а.с.15). Відповідно до виписки по надходженню по картці АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 24.09.2019 року [PERSON] сплатив аліментів на загальну суму 44872,91 грн. (а.с.17-19). Відповідач [PERSON] відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07.05.1998 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, з 14.01.2019 року зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Наразі діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). За висновком виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області як органу опіки та піклуванняпро розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету №71 від 30.07.2020 року, встановлено, що батько [PERSON] мешкає разом дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належить на праві приватної власності [PERSON] - дружині. Загальна площа складає 65,9 кв.м, житлова - 50,4 кв.м., має 3 житлових кімнати та 4 загального користування, опалення пічне, газ підведений лише до плити для приготування їжі, обладнаний системами водопостачання холодної води, є маленька ванна кімната, електрифікований, задовільні санітарно-гігієнічні умови. Кімнати світлі, прибрано, охайно, постільна білина чиста, одяг складений. В кімнатах є всі необхідні предмети побуту (ліжка, кухонні шафи, шафи для одягу, дивани, столи, стільці) та побутова техніка (телевізор, газова плита, холодильник), посуд, текстиль. У будинку є всі необхідні продукти. Але необхідно зазначити, що сім`я живе не заможно. Є можливість облаштувати окрему кімнату для дітей, де вони зможуть проживати під час відвідин батька. В кімнаті, яка передбачається для дітей, знаходяться 2 ліжка, стіл, стільці. В обслуговуванні є земельна ділянка 0,06 га, де вирощуються овочі відкритого та закритого ґрунту, в господарстві є 80 голів птиці, земельних паїв не має. [PERSON] офіційно працює водієм в ТОВ «Гуляйпільське АТП 12338», після відрахування аліментів отримує 800 грн. заробітної плати. Заборгованість по аліментах відсутня. Також в доході сім`ї пенсія по інвалідності дружини - 1638 грн. та допомога батьків подружжя. Батько за час окремого проживання вітав дітей з Днем народження, з Новим роком, 8 Березня, на свята надсилав «Новою поштою» (були показані чеки) подарунки (в телефоні є фото машин, ляльок, наборів, фруктів: яблука, мандарини, банани, солодощі, книжки-розмальовки). Перш ніж купити подарунок сину на День народження батько поцікавився, що йому більше хочеться і купив іграшку «Дорожній патруль», що на думку органу опіки та піклування свідчить про інтерес до внутрішнього світу дитини, до його мрій. Батько стверджує, що має бажання спілкуватися з дітьми, для чого придбав їм 2 телефони «NOKIA» з сім-картами, але вони не включені, тому дзвонить на телефон колишньої дружини, яка не завжди дає дітям поговорити з ним, мотивуючи це різними причинами. Батько не заперечує, що відмовив у наданні дозволу на виїзд доньки за кордон, бо побоювався, що колишня дружина залишиться проживати в Білорусі, і він втратить зв`язок з дітьми. Натомість запропонував матері дітей звозити доньку [PERSON] на консультацію до лікарні в м. Запоріжжя, і у разі необхідності там лікувати. Надати допомогу у лікуванні дитини виказали його батьки і сестра. Але матір дитини не погодилася на цю пропозицію. За твердженням батька він має єдине бажання, щоб діти приїжджали до нього, для чого пропонував матері самостійно їх забирати з Херсону і потім привозити, через ту кількість днів, на яку вона погодиться. Домовитися батьки не змогли, так як мати наполягає на своєму приїзді і проживанні разом з дітьми, а батько вважає, що він з допомогою дружини в змозі створити належні умови і забезпечити дітям догляд. У відділі соціального захисту населення Гуляйпільської міської ради у журналі реєстрації спеціальних карток обліку не реєструвалася спеціальна картка обліку по факту вчинення [PERSON] насилля в сім`ї. Родина не зверталася в КЗ «Центр соціальних послуг» Гуляйпільської міської ради і не перебувала на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, соціальний супровід не здійснювався. Свідчення про вживання наркотичних, психотропних засобів, алкогольної залежності, про судимість за вчинення умисного кримінального злочину щодо дитини, фактів експлуатації дитини, примушування до жебракування, бродяжничества [PERSON] в органу опіки та піклування відсутні. До адміністративної відповідальності щодо факту жорстокого поводження з дітьми не притягувався. Нотаріально завіреної заяви чи просто заяви про відмову від батьківських прав до органу опіки та піклування від [PERSON] не надходило. З усіх наведених вище фактів, орган опіки та піклування робить висновок, що свідомо батько не нехтує своїми обов`язками, не ухиляється повністю від виконання обов`язків по вихованню дітей, хоча відстань об`єктивно ускладнює спілкування та участь у вихованні. Утруднення поїздок на далеку відстань є об`єктивною перепоною у здійсненні батьком своїх обов`язків. Факт категоричного заперечення батьком позбавлення його батьківських прав також свідчить про його інтерес до дітей (а.с.83-88). Враховуючи п.2 ч.1 ст.164 СК України орган опіки та піклування не вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] за обставин недоведеності свідомого та систематичного нехтування ним батьківськими обов`язками (а.с.83-86). Судом встановлено, що до суду звернулася мати в інтересах своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав батька дітей [PERSON] з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме: ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З часу відкриття провадження за даною позовною заявою, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач з`являвся в призначені судові засіданні, не ухилявся від співбесід з органами опіки та піклування, надав своє житло для обстеження, що також може свідчити про бажання відповідача налагодити спілкування з дітьми та додатково спростовує факт його ухилення від їх виховання. Суд після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи доходить висновку, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що підтверджується тим, що батько матеріально підтримує дітей, сплачуючи аліменти, а саме: за період з 01.01.2017 року по 24.09.2019 року ним сплачено аліментів на загальну суму 44872,91 грн. (а.с.17-19), у висновку органу опіки та піклування також наведені обставини щодо відсутності заборгованості зі сплати аліментів, спілкується з дітьми телефоном, вітає їх зі святами та надсилає подарунки, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, цікавиться станом їх здоров`я, має всі необхідні умови в будинку для їх проживання на час відвідин, хоча об`єктивною перешкодою у спілкуванні з дітьми є різне місце проживання дітей та батька, та їх територіальна віддаленість, що ускладнює постійні зустрічі, крім того, батьки дітей не можуть дійти згоди щодо порядку та умов спільного виховання дітей, що підтверджується висновком органу опіки та піклування і не спростовано позивачем, яка відповідно до ст. 81 ЦПК України повинна була довести всі обставини, на які є посилання у позовній заяві. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). Відповідно до позиції ВС викладеній у постанові від 13.03.2019 року по справі № справа № 631/2406/15-ц, провадження № 61-36905св18, підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Таким чином, за встановлених обставин, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] за обставин недоведеності свідомого та систематичного нехтування ним батьківськими обов`язками, та вважає, що позбавлення батька батьківських прав буде суперечити інтересам дітей. Навпаки, судом встановлено факти намагання відповідача встановити контакт з дітьми, виявлення бажання налагодити стосунки та регулярно спілкуватись з ними, а також брати участь у їх вихованні, однак з огляду на перешкоди, пов`язані з віддаленим місцем проживання батька та дітей, та категоричної поведінки позивача і її небажання дійти компромісу, вказані спроби не завжди приносять результат. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений наданими суду доказами та встановленими обставинами.

Outcome: dismissed