Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач просить стягнути за кредитним договором №150105-122553 від 05.01.2015 з [PERSON] на його користь 10 960 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «Служба термінового кредитування» договір №150105-122553 та отримав кредит у розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов»язаний повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у сумі 590,00 грн. у строк до 18.01.2015 р. В порушення договірних умов [PERSON] станом на 15.11.2017 року не виконує зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів, а також сплати процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.4 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у вигляді неустойки пені в розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу. Станом на 15.11.2017 року заборгованість за пенею становить 10 270,00 грн. Оскільки добровільно заборгованість боржник не погашає, змушені звернутися до суду з позовом. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року відкрите провадження по справі. Ухвалою вказаного суду від 03 вересня 2018 року справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження Октябрським районним судом м.Полтави. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.156). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, довірив представництво своїх інтересів представнику. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що відповідач визнає заборгованість у розмірі 590 грн., яка складається із тіла кредиту 500 грн. та процентів 90 грн. Проти стягнення пені заперечує, прохав застосувати строк позовної давності. Крім того, позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає, так як п.7.4 Публічного договору про збільшення строку позовної давності не відповідає чинному законодавству, так як будь-які письмові договори з підписом сторін про збільшення позовної давності не укладалися. Заслухавши представника відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 05 січня 2015 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №150105-122553 у формі заяви-анкети для отримання кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. строком до 18.01.2015 року (а.с.5). Згідно з умовами вказаної заяви позичальник зобовязаний сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 90,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 18.01.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 590 грн., яка складається з наступного: 500 грн. основний борг; 90 грн. відсотки. Станом на 15.11.2017 року загальний борг становить 10 960 грн., в тому числі пеня 10 270 грн. (а.с.15-32). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Служба термінового кредитування» в частині стягнення основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд також виходить з приписів ч.ч. 1 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати основної суми боргу, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. В той же час, суд констатує, що заявою-анкетою на отримання кредиту не встановлено відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді неустойки (пені). Заява-анкета також не містить жодного посилання на Умови надання та обслуговування кредитів, які долучені до позову. Крім того, зазначені Умови надання та обслуговування кредитів не підписувались відповідачем та не містять жодної відмітки про ознайомлення [PERSON] з ними. В заяві-анкеті також не зазначено про те, що відповідач ознайомлений з Умовами надання та обслуговування кредитів. Будь-яких інших доказів на підтвердження узгодження між сторонами кредитного договору умови про стягнення пені матеріали справи не містять. За вказаних обставин позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Служба термінового кредитування» пені є необґрунтованими та не підлягає задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Служба термінового кредитування» підлягає стягненню 500 грн. тіла кредиту, 90 грн. відсотків за користування кредитом, а всього 590 грн. На підставі п.3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial