Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

До суду подана зазначена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 001-24051-180707 від 18.07.2007 року в сумі 5871 гривня 03 копійки та судові витрати, пославшись на надання відповідачці кредиту на умовах укладеного кредитного договору, проте вона зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідачкою було подано до суду заперечення проти позову, в якому вона просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідачка вказала на те, що позивачем пропущено строк давності, оскільки кредитування її рахунку в межах кредитної лінії, як зазначено в договорі, здійснювалось протягом 364 календарних днів (строк дії картки 12 місяців), тобто строк дії договору до 18.07.2008 року, строк позовної давності закінчився 18.07.2011 року, а позивач звернувся з позовною заявою в кінці 2013 року. Відповідачкою було подано зустрічну позовну заяву, в якій вона просила визнати п. 4.2 Договору № 001-24051-180707 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 18.07.2007 року недійсним та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 5260 гривень, посилаючись на невідповідність п. 4.2 Договору вимогам п.4 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів», що порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, тому що умови вказаного Договору складені таким чином, що більший позитивний бік має тільки відповідач, що є грубим порушенням п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», дана умова договору є несправедливою. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька діяльність забороняється. За період з 24.03.2011 року по 12.12.2012 року відповідач безпідставно отримав від позивачки грошові кошти в сумі 5260 гривень, тому відповідно до ст. 1212 ЦК України повинен повернути ці кошти як отримані без достатньої правової підстави. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Ухвалою суду від 20 березня 2014 року явку представника позивача було визнано обов'язковою, проте представник позивача двічі в судове засідання після визнання явки обов'язковою не з'явилася. Відповідачка та її представник первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачка суду пояснила, що їй в 2007 році було відкрито картковий рахунок в ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Вона ним користувалася до жовтня 2008 року, потім цей рахунок було заблоковано, але вона продовжувала погашати заборгованість за використані кредитні кошти. Щомісяця їй телефонували з банку та повідомляли, що їй необхідно сплачувати обов'язковий мінімальний щомісячний платіж в сумі 200 гривень для погашення заборгованості за кредитом. Не дивлячись на те, що вона сплачувала заборгованість до кінця 2012 року, їй з банку повідомили, що заборгованість ще не погашена. Проте, вона вважає, що вже повернула всю суму заборгованості і вимоги ПАТ «Дельта Банк» є безпідставними. Представник відповідачки суду пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії карточки визначено терміном на 12 місяців. Оскільки договір був укладений 18 липня 2007 року, то строк договору діяв до 18 липня 2008 року, тоді позовна давність закінчилася 18 липня 2011 року. Позивач звернувся з позовною заявою в кінці 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку давності. Тому ПАТ «Дельта Банк» повинен повернути [PERSON] безпідставно стягнуту суму за межами строку позовної давності в сумі 5260 гривень. Вислухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2007 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк»- позивачем у справі(далі Банк), та [PERSON], відповідачкою у справі(далі Держатель), було укладено кредитний договір № 001-24051-180707, відповідно до умов якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав їй платіжну картку(а.с. 5-8). Як видно із свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, внаслідок зміни найменування юридичної особи, товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», перереєстроване 01.10.2009 року в Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(а.с. 16). Відповідно до п.1.3 Договору Банк відкрив Держателю Кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладення цього договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунок в сумі 1500 гривень. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії. Перегляд та /або зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього договору. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці. Як зазначено у п.1.4 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Відповідно до п.2.3 Договору Держатель сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифному пакеті Visa Лояльний, що міститься в Додатку № 1 до цього Договору, далі «Тарифи». Згідно доданих до договору «Тарифів» процент за користування кредитною лінією до 31.07.2007 року включно становить 0,01 %, а з 01.08.2007 року становить 19,99 % річних, процент на позитивний залишок 1,00%, плата за обслуговування кредитного залишку до 31.07.2007 року включно - 0,00%, а з 01.08.2007 року - 2,99 %, процент поточної заборгованості обов'язковий до погашення щомісяця -7 %. Пунктом 1.4 «Тарифів» передбачено, що обов'язковий мінімальний щомісячний платіж складається з: % від суми поточної заборгованості станом на розрахункову дату (п.1.3) + всі нараховані проценти, плати, штрафи та інші щомісячні платежі, але не менше ніж 50 гривень. Як зазначено в п. 2.4 Договору проценти за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом нараховуються Банком в валюті Рахунку щомісячно, - в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування, тобто з дати, що слідує за останнім робочим днем попереднього місяця, по останній робочий день поточного місяця, включаючи його. Нарахування процентів на використану Кредитну лінію та/або Овердрафт по Рахунку здійснюється за фактичну кількість днів користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом у періоді нарахування з використанням методу: фактична кількість днів у місяці (28-30-31 днів) та фактична кількість днів у році (365-366 днів). При нарахуванні процентів не враховується день виникнення та враховується день повернення заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом по Рахунку. У п.2.5 Договору зазначено, що Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, в розмірі, визначеному «Тарифами», а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом і процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідно до п.2.13 Договору Держатель доручає Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за цим договором та/або кредитними договорами, укладеними Сторонами, в тому числі і плати за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені даним Договором та/або тарифами банку. Відповідно до п.2.15 Договору Банк щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, формує Виписки, в якій відображає рух коштів на Рахунку держателя за звітний період, тобто з дати, що слідує за останнім робочим днем попереднього місяця, по останній робочий день поточного місяця, включаючи цей день. Надання Держателю Виписок здійснюється в один із наступних способів: (1) в паперовій формі в приміщенні Банку на вимогу Держателя, (2) в паперовій формі шляхом доставки Виписки за місцем проживання Держателем за допомогою засобів поштового зв'язку, (3) в електронній формі - на електронну адресу Держателя. Конкретний спосіб передачі Виписок Держателю обирається Держателем самостійно та зазначається ним в Анкеті Держателя. З розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, наданого позивачем за первісним позовом, вбачається, що станом на 27.12.2013 року загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 5871,03 гривень, що складається з тіла кредиту 3467,82 гривень, відсотки 742,77 гривень, комісія 1660,44 гривень (а.с. 13-14). Як видно із наданого розрахунку заборгованості та підтверджено відповідачкою в судовому засіданні, нею було знято з карткового рахунку за період з 20.07.2007 року по 20.10.2008 року коштів в сумі 7075 гривень. Сплачено на погашення заборгованості за період з 27.07.2007 року по 12.12.2012 року 16365 гривень. Згідно ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Як зазначено у ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з пояснень відповідачки та підтверджено наданим розрахунком заборгованості відповідачка сплачувала щомісяця заборгованість в тій сумі, яка в телефонному режимі повідомлялась представниками ПАТ «Дельта Банк» як обов'язковий щомісячний мінімальний платіж, що суперечить п.2.15 Договору, оскільки Банк зобов'язаний був надавати відповідачці щомісячну виписку, в якій вказувати всі нараховані до сплати платежі, в тому числі заборгованість по тілу кредиту . Не дивлячись на те, що відповідачка з листопада 2008 року не знімала грошові кошти з карткового рахунку, а лише сплачувала заборгованість, проте тіло кредиту, як видно з розрахунку заборгованості, починаючи з 02.02.2009 року збільшувалось. При цьому з 04.01.2009 року і до 27.12.2013 року до сплати тіло кредиту не розраховувалось. До сплати розраховувалось щомісяця відсотки, комісія та періодично пеня, що і сплачувалося відповідачкою з січня 2009 року по грудень 2012 року. Ці дії Банку суперечать умовам Договору та п.1.4 Тарифів, згідно яких до обов'язкового мінімального щомісячного платежу повинно було входити 7 % поточної заборгованості, обов'язкової до погашення щомісяця. Таким чином, відповідачка була позбавлена можливості сплачувати заборгованість по тілу кредиту і станом на 27.12.2013 заборгованість по тілу кредиту становила 3467,82 гривень. Ухвалою суду від 20 березня 2014 року судом було запропоновано позивачу надати інформацію, в якій вказати, чому з 04.01.2009 року не нараховувалось до сплати тіло кредиту, надати щомісячні виписки, вказати, який обов'язковий щомісячний мінімальний платіж повинна була сплачувати відповідачка, проте на виконання даної ухвали суду було надано тільки виписку про рух коштів на рахунку боржника, в якій відсутня зазначена інформації. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилом ч.2 цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, тягар доказування правомірності своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 10 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Як зазначено у ч.4 цієї статті боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Враховуючи, що ПАТ «Дельта Банк», кредитор, не нараховував до сплати тіло кредиту, з 04.01.2009 року по 12.12.2012 року, тобто не вчинив дії, що встановлені договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, то позивача за первісним позовом слід вважати таким, що прострочив зобов'язання за період з січня 2009 року по грудень 2012 року, тому боржник [PERSON] звільняється від сплати процентів за час прострочення кредитора. Як вбачається з наданого розрахунку, відповідачкою за період з 04.01.2009 року по 12.12.2012 року було сплачено 10240 гривень, ця сума складається з відсотків, комісії, пені, частково тіла кредиту. Слід зазначити, що сплата комісії за користування кредитом не передбачена кредитним договором та главою 69 Цивільного кодексу України. Не передбачена сплата комісії і п. 1.4 «Тарифів», оскільки в ньому зазначено, що обов'язковий мінімальний щомісячний платіж складається з: % від суми поточної заборгованості станом на розрахункову дату (п.1.3) + всі нараховані проценти, плати, штрафи та інші щомісячні платежі, але не менше ніж 50 гривень. Крім того, згідно абз. 2 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Враховуючи, що відповідачка була звільнена від сплати процентів за час прострочення кредитора, сплата комісії не передбачена кредитним договором, то сплачена нею сума 10240 гривень за період з 04.01.2009 по 12.12.2012 року значно перевищує заборгованість за кредитним договором, вказану в позовній заяві позивачем, а тому підстав для стягнення заборгованості з відповідачки немає, оскільки вона фактично погашена. За таких обставин підстав для задоволення первісного позову немає. Доводи [PERSON], зазначені в зустрічній позовній заяві, про визнання недійсним п. 4.2 Договору № 001-24051-180707 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 18.07.2007 року з тих підстав, що він не відповідає п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», тому що умови договору складені таким чином, що більший позитивний бік має тільки відповідач, в зв'язку з чим, умови кредитного договору є несправедливими відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 цієї статті істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як зазначено у ч. 1 ст.628 ЦК України. Під час підписання кредитного договору позивачка за зустрічним позовом була ознайомлена з його умовами, висловила свою згоду щодо п. 4.2 договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, у зв'язку з чим суд вважає посилання позивачки за зустрічним позовом та її представника на несправедливість та дискримінаційність п. 4.2 кредитного договору такими, що не заслуговують на увагу. В судовому засіданні не встановлено і правових підстав для визнання недійсним оспорюваного пункту кредитного договору згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] суми у розмірі 5260 гривень з тих підстав, що ПАТ «Дельта Банк» одержав дану суму коштів без достатньої правової підстави поза межами строку позовної давності з 24.03.2011 року по 12.12.2012 року, оскільки строк дії кредитної карточки визначено строком 12 місяців і закінчився 18 липня 2008 року, а строк позовної давності закінчився 18 липня 2011 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наданого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку [PERSON] видно, що вона сплачувала заборгованість до 12 грудня 2012 року, отже перебіг позовної давності розпочався з січня 2013 року і на час звернення до суду не закінчився. Таким чином, з цих підстав не підлягає стягненню сума 5260 гривень з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON]. Судові витрати розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed