Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власницею ? частини квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70[ADDRESS]. Іншу ? частину квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70[ADDRESS], фактично успадкували у рівних долях після смерті [PERSON] її сини [PERSON] та [PERSON]. При цьому, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили подарувати [PERSON] належну їм в цілому вказану вище квартиру у житловому будинку. Відповідачі фактично передали позивачу у власність зазначене вище нерухоме майно, про що було вчинено відповідні договори дарування від 17 січня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договорів дарування, мотивуючи свою відмову браком коштів та часу для цього. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану квартиру. Позивач до суду не зявився, надав заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні(обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] є власницею ? частини квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70[ADDRESS]. Іншу ? частину квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70[ADDRESS], фактично успадкували у рівних долях після смерті [PERSON] її сини [PERSON] та [PERSON]. При цьому, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили подарувати [PERSON] належну їм в цілому вказану вище квартиру у житловому будинку. Відповідачі фактично передали позивачу у власність зазначене вище нерухоме майно, про що було вчинено відповідні договори дарування від 17 січня 2016 року. Однак, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку з незалежних від нього обставин. З огляду на вищезазначене, [PERSON] домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину дарування належної останнім квартири, згідно з яким позивачу у власність перейшла вказана вище квартира у житловому будинку, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 717, 655 ЦК України,

Outcome: approved