overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

До суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 434/6471/13-ц Артемівського районного суду м. Луганська за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому\~ЦПК України. Згідно\~ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження в цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. У судове засідання 26.02.2016 року по справі про відновлення втраченого судового провадження сторони не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач, звертаючись до суду з питанням про відновлення втраченого судового провадження, надав такі документи: копію паспорта [PERSON] (а.с.3-4); копію свідоцтва про шлюб (а.с.5); копію позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, адресовану Артемівському районному суду м. Луганська (а.с.6); копію ухвали про відкриття провадження від 10.09.2013 року (а.с.2). Позивач по справі жодних документів до суду не надала. Як вбачається з програми Д-3 Артемівського районного суду м. Луганська, доступ до якої наданий Білокуракинському районному суду Луганської області, в електронному вигляді по справі № 434/6471/13-ц провадження № 2/434/3610/14 збереглися такі документи: ухвала про відкриття провадження у справі від 10.09.2013 року (а.с.10); рішення від 18.09.2013 року, яким позов задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04 липня 2009 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 461 - розірвати (а.с.11-12). Таким чином, суд вважає можливим частково відновити втрачене судове провадження в частині наявних у суду матеріалів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

\~ До суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі справі №434/9372/13-ц пров.№2/434/1147/14 за позовом [PERSON] та [PERSON] до приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція,Артемівського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції,[PERSON],[PERSON],третя особа: Луганське головне регіональне відділення ПрАТ Брокбізнесбанк про визнання прилюдних торгів недійсними та визнання договору дарування квартири. Судове провадження здійснювалося Артемівськім районним судом м.Луганська та 30.04.2014 року винесено рішення,яке набрало законної сили. Справа була втрачена через військові дії в Луганській області та проведення антитерористичної операції на окупованій території Луганської області. Відповідно до\~ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому\~ЦПК України. Згідно\~ст. 403 ЦПК України, втрачене судове провадження в цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. До суду звернувся відповідач з заявою про відновлення втраченого провадження. Сторона надала суду копії документів втраченого провадження. У судове засідання 27.07.2016 року по справі про відновлення втраченого судового провадження сторони не зявились. Дослідивши надані матеріали по відновленню втраченого провадження, з яких вбачається, що рішенням Артемівського районного суду м.Луганська 30.04.2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція,Артемівського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції,[PERSON],[PERSON],третя особа: Луганське головне регіональне відділення ПрАТ Брокбізнесбанк про визнання прилюдних торгів недійсними та визнання договору дарування квартири відмовлено за безпідставністю позовних вимог.Рішення набрало законної сили. Суд дійшов висновку,\~\~що зібрано достатньо даних, на підставі яких, можливо прийняти рішення про відновлення втраченого вищезазначеного судового провадження частково, а саме- судового рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

До суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 24 березня 2010 року, в зв'язку з тим, що про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена не була, та тому не мала можливості з'явитись до судового засідання, та не була присутня в судовому засіданні та була позбавлена можливості дати пояснення та заперечення по справі, а також надати суду докази в підтвердження своїх заперечень. В судовому засіданні заявник мотивовано підтримала вимоги заяви та прохала їх задовольнити. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 24 березня 2010 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Сведбанк» особі Кримського відділення ПАТ «Сведбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, позов задоволений, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного Акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Кримського відділення ПАТ «Сведбанк» заборгованість в сумі 109092 (сто дев'ять тисяч дев'яносто дві) гривні 90 копійок, та судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1090 гривень 92 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень 00 копійок. Заявником подано заяву про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 24 березня 2010 року, в зв'язку з тим, що про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена не була, та тому не мала можливості з'явитись до судового засідання, та не була присутня в судовому засіданні та була позбавлена можливості дати пояснення та заперечення по справі, а також надати суду докази в підтвердження своїх заперечень відповідно до розрахунку суми заборгованості, та документи, які підтверджують сплату кредитної заборгованості на період 2009 року. Крім того, на час постановлення рішення відповідач [PERSON] померла [INFO] року, про що видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 2010 року, актовий запис № 766 від 23.02.2010р. Суд вважає, що виходячи з змісту ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, заява про скасування заочного рішення підлягає задоволенню. На підставі вищевказаного, ст. ст. 228 - 232 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про винесення додаткового рішення в частині судових витрат, оскільки рішенням Андрушівського районного суду від 28.09.2015 року ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні господарськими будівлями та земельною ділянкою позов було задоволено, однак не було вирішено питання щодо судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечував проти заяви та вважав, що судовий збір має платити позивач. Судом встановлено, що згідно квитанції від 25.05.2015 року позивач [PERSON] сплатив судовий збір при зверненні до суду в сумі 243,60 грн. (а.с. 1). Згідно позовної заяви просив стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 8). Рішенням Андрушівського районного суду від 28.09.2015 року питання щодо судових витрат вирішено не було (а.с. 58). Відповідно до п.4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню, оскільки є підстави для прийняття додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

До суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №367/7842/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій заявник просить прийняти додаткове рішення в частині стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд вважає розгляд справи проводити у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку ухвалити додаткове рішення. За заявою позивача судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 704 грн. 80 коп., які документально підтверджені. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до платіжного доручення №0.0.1178448839.1 від 07.11.2018 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Оскільки у вказаному судовому рішення не вирішеного питання про стягнення судового збору, слід ухвалити додаткове рішення. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

До суду надійшла заява від представника позивачів [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій вказнано, що судом при прийнятті рішення було вирішено питання про право, але не було визначено які дії треба виконати, а саме, не зазначено про обов'язок Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати право приватної, спільної часткової власності на автозаправну станцію, що розташована: [ADDRESS]. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, позовні вимоги було задоволено, але резолютивна частина рішення не містить значення про зобов'язання Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати право приватної, спільної часткової власності на автозаправну станцію, що розташована: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачів та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив які дії треба виконати. Згідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду справи з повідомленням сторін, однак їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено, що під час винесення рішення суду від 17 жовтня 2014 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, зазначені обставини про зобов'язання Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати право приватної, спільної часткової власності на автозаправну станцію, що розташована: [ADDRESS], не були вирішені. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на манію з психотичними симптомами, внаслідок чого хворий може вчинити небезпечні для оточуючих дії. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 25.12.2015 р. хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1, пояснивши, що він є абсолютно здоровою людиною та не потребує лікування. Вважає, що доводи заяви є надуманими, а саме, він за усе своє життя жодних дій, які б становили небезпеку для оточуючих не вчинив. Пояснив, що він є приватним підприємцем, займається монтажем газового обладнання, у нього є два наймані працівники. Додав, що не виключає, що працівники міліції організували його госпіталізацію з метою завадити йому подати апеляційну скаргу на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року про застосування відносно нього запобіжного захоу у вигляді домашнього арешту. Прокурор проти задоволення заяви заперечував. Вважав заяву необґрунтованою. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх звязок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити повністю з підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Як вбачається із заяви підставою для госпіталізації є наявність у [PERSON] важкого психічного захворювання, внаслідок якого він може вчинити небезпечні для оточуючих дії. Однак, ризик вчинення небезпечних для оточуючих дій належними та допустимими доказами не підтверджено. Рішення суду не може базуватись на припущеннях. В той же час, на противагу доводам заявника, свідок [PERSON], що є батьком особи, відносно якої розглядається заява, пояснив, що не розуміє чому його сина мають намір госпіталізувати, адже він за все своє життя нікого не образив, має гарні стосунки із сусідами, допомагає їм. Вважає, що його син абсолютно здорова людина.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON]А страждає на параноїдну шизофренію, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Під час обстеження [PERSON]А усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 30.07.2015 р. хворий [PERSON]А оглянутий черговим лікарем та комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON]А в судовому засіданні відмовився від запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]А страждає на параноїдну шизофренію, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 30.07.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 5012 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON]П страждає на амнестичний розлад з періодичними психотичними розладами не уточнений, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON]П усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 26.07.2015 р. хворий [PERSON]П оглянутий черговим лікарем, а 27.07.2015 року комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON]П в судове засідання не доставлений в звязку з важкістю психічного стану, що підтверджується заключенням ЛКК ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]П страждає на амнестичний розлад з періодичними психотичними розладами не уточнений. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 27.07.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 4909 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на амнестичний розлад внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 15.06.2015 р. хвора [PERSON] оглянута черговим лікарем та комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла висловити своєї позиції щодо запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на амнестичний розлад внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст. Під час обстеження хвора усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 15.06.2015 р., поясненнями представника лікарні, копією медичної картки стаціонаргого хворого №3907, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хвора потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved