Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка позов підтримала, просить задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати за відсутності представника. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» в судове засідання не прибув, просив слухати справу за відсутності представника, при вирішенні спору, покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не прибув, просив розглядати справу без присутності представника. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння № 52 по вул. Кірова в м. Кременчуці Полтавської області, що підтверджується договором дарування від 08.07.2003 року (а.с. 8). Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власники володіють, користуються, розпоряджаються своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як зазначено в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до обставин справи, відповідачка [PERSON] та малолітні [PERSON], [PERSON] [PERSON] у будинку з квітня 2013 року не проживають, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], актом про не проживання і відсутності особистих речей (а.с. 30). Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Відповідач не подав належних і допустимих доказів на спростування позову в цій частині, встановлених і наведених судом обставин. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved