Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку землекористування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею 19/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Решта часток на праві спільної часткової власності належить відповідачам по справі, а саме 7/100 частини належить [PERSON] , і 73/100 частини належить [PERSON] . Вказує, що домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1134 га, що перебуває у користуванні співвласників. Пояснює, що між співвласниками тривалий час існують непорозуміння щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою. У зв`язку із чим, просить суд встановити порядок землекористування земельною ділянкою, що розташована по вищевказаній адресі, виділивши позивачу 19/100 частини земельної ділянки відповідно до висновку судової технічної експертизи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, встановивши порядок користування земельною ділянкою у відповідності до третього варіанту висновку експерта № 07 від 20 травня 2021 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що підтримує запропонований експертизою третій варіант порядку землекористування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що підтримує запропонований експертизою третій варіант порядку землекористування. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 19/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 10 вересня 2012 року Генічеською міською радою Херсонської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Генічеською державною нотаріальною конторою від 16 серпня 2016 року, власником 7/100 частки в житловому будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Власником 73/100 частки в вищевказаному житловому будинку, надвірних будівель, споруд на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Карпенко О.Г. від 30.11.2004 р., є [PERSON] . Вказане домоволодіння у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташовано на присадибній земельній ділянці, комунальної власності, площею 0,1134 га, кадастровий номер 6522110100:01:001:2055, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру від 17 серпня 2020 року. За положеннями ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. За правилом частини другої ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина четверта ст. 120 ЗК України, передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналіз змісту норм цієї статті ЗК України, дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень цивільного законодавства та ст. 120 ЗК України, у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України, необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої ст. 318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні спору та, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що в результаті тривалого часу використання вказаного домоволодіння та присадибної ділянки, на якій це домоволодіння розташовано, між співвласниками існують непорозуміння щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою і законодавчо встановити порядок землекористування в позасудовому порядку неможливо. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Так, позивач просить встановити порядок землекористування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] відповідно до запропонованого судовим експертом Грибковою Н.Г. третього варіанту, зазначеного у висновку експертного дослідження за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 20 травня 2021 року № 7, виготовленому на його замовлення. Згідно третього варіанту висновку експерта, в загальне користування всіх співвласників визначити земельну ділянку VII площею 254,7 кв.м. Так, співвласнику [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку ІІІ площею 389,6 кв.м; земельну ділянку IV площею 220,0 кв.м, 1/3 земельної ділянки загального користування VII площею 254,7 кв.м - 694,5 кв.м (61/100), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А» прибудовою літ. «а», житловим будинком літ. «Г» з прибудовами літ. «г», літ. «г1», літ «г2», літнею кухнею літ. «И», сараями літ. «К», літ. «М», літ. «Л», навісом літ. «Н», вбиральнею літ. «З» з виходом на земельну ділянку загального користування і далі на просп. Миру. Вказане відображене у додатку № 3 висновку. Співвласнику [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку І площею 98,4 кв.м, VI площею 47,0 кв.м, під сараєм літ. «І» площею 5,4 кв.м, 1/3 земельної ділянки загального користування VII площею 235,7 кв.м - (21/100), в т.ч. під частиною житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1», прибудовою літ. «а1», літ. «а2», сараєм літ. «І». Вказане відображене у додатку № 3 висновку. Співвласнику [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку ІІ площею 67,0 кв.м; земельну ділянку під сараєм літ. «Б» площею 18,2 кв.м., земельну ділянку під вбиральнею літ. «Ж» площею 3,6 кв.м; V площею 30,1 кв.м; 1/3 земельної ділянки загального користування VII площею 254,7 кв.м - 203, 8 кв.м ( 18/100), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А», з виходом на земельну ділянку загального користування і далі на [ADDRESS] . Вказане відображене у додатку № 3 висновку. Отже, на підставі викладеного, а також із врахуванням визнання позовних вимог відповідачами, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved