Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки, яка належала померлій 13 червня 2004 року [PERSON] В обґрунтування позову вказує, що її дід, відповідач по справі, подарував її матері, померлій [PERSON], 56/100 частин житлового будинку з прибудовами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця 50 років ВЛКСМ, 22. Право власності на 56/100 частин вказаного житлового будинку з прибудовами було зареєстровано 28 серпня 2001 року за [PERSON] На Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку був зроблений напис нотаріусом, що 0,0427га земельної ділянки відчужено [PERSON] на користь [PERSON] 13 червня 2004 року остання померла, на її майно відкрилася спадщина, позивач вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу, відповідачем було подано заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 56/100 частин житлового будинку з прибудовами за вищевказаною адресою, але постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з тим, що право власності на земельну ділянку не зареєстровано, тому просить суд визнати за нею право власності на дану земельну ділянку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку про задоволення позовних вимог без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 13 червня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Остання є дочкою відповідача, [PERSON], та матірю позивача, [PERSON], що вбачається з копій свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про шлюб (а.с.9-10). Після смерті [PERSON] у Коростишівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №239 за заявою [PERSON] Остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 56/100 частин житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця 50 років ВЛКСМ, 22. 19 квітня 2016 року позивачем зареєстровано право власності на дане нерухоме майно. (а.с.16-18) [PERSON] подарував [PERSON] 56/100 частин вказаного житлового будинку з прибудовами та земельну ділянку площею 0,0427га, що знаходяться в місті Коростишеві Житомирської області по вулиці 50 років ВЛКСМ, 22. Земельну ділянка належала дарівнику на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЖТ №002815, виданого Коростишівською міською радою 09 лютого 2001 року №440 (а.с.12). З копії даного Державного акта вбачається, що на ньому зроблено напис про відчуження 0,0427га [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.11). Однак, право власності на земельну ділянку розміром 0,0732га зареєстровано за [PERSON], що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01 серпня 2016 року. Рішенням Коростишівської міської ради Житомирської області №1055 від 13 жовтня 2015 року «Про перейменування назв вулиць та провулків в місті Коростишеві» вулицю 50 років ВЛКСМ перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с.14). Державним нотаріусом 19 квітня 2016 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0427га, що знаходиться в місті Коростишеві Житомирської області, вулиця Сергія Панасюка (колишня вулиця 50 років ВЛКСМ), будинок 22, та належала померлій 13 червня 2004 року [PERSON] у звязку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до пункту 4.15, 4.18 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 травня 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На даний час позивач не має можливості оформити право власності на вказане майно, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстроване за спадкодавцем. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності за позивачем на частину земельної ділянки, яку він подарував своїй дочці, матері позивача. Таким чином, враховуючи обставини справи, приймаючи повне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази не викликають сумніву у їх достовірності, про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі ст. ст. 16, 328, 1216-1222, 1261, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved