Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заявник [PERSON] 22.11.2018 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. В лютому 2018 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з приводу того, щоб подарувати своєму брату [PERSON] 1/4 (одну четверту) частину квартири від 403/1000 (чотириста три тисячних) частин цієї квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить заявникові. Під час звернення нотаріус оглянув представлені\~\~заявником документи та виявив, що у громадянському паспорті прізвище заявника записано «Сережонок», а у вищезазначеному свідоцтві про право власності на частину квартири прізвище заявника зазначено як «Сереженок». У звязку з цим нотаріус запропонував заявнику звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Через наявність зазначеної технічної помилки у свідоцтві про право власності на житло, він не може розпоряджатись своїм майном на свій розсуд, що на його погляд порушує його права як власника. Заявник позбавлений можливості щодо внесення виправлення в свідоцтво про право власності, тому змушений звернутися з вказаною заявою до суду. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на 1/4 частку від 403/1000 частин квартири [ADDRESS], яке було видане 15 лютого 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.02.1996 р. № 69661, записаного у реєстровій книзі за № 13-2616. В судове засідання представник заявника зявився, надав суду клопотання про залучення до справи нотаріально посвідчених заяв його матері та брата у яких останні підтверджують що заявник є їх родичем, а саме сином і рідним братом, та співвласником відповідної 1/4 частки від 403/1000 частин квартири, що вони також є співвласниками часток цієї ж квартири разом із заявником на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності, заявлені вимоги представник заявника підтримав та просив їх задовольнити повністю. Від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить справу вирішити на розсуд суду та слухати без участі заінтересованої особи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України серії КЕ 286575, виданим Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 11.07.1996 р., прізвище заявника вказано «Сережонок», дата народження заявника 05.07.1979 року. Згідносвідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1996 року виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.02.1996 р. № 69661, записаного у реєстровій книзі за № 13-2616, ? частка від 403/1000 частин квартири за № 2 по вул. Маразліївська, буд. 28 у м. Одеса належить [PERSON]. У розпорядженні\~органу приватизації\~-Управління житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.02.1996 р. № 69661, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме у тому разі на частку у розмірі 1/4 від 403/1000 частин квартири [ADDRESS], прізвище ім'я та по батькові одного з співвласників частини квартири зазначено «Сереженок Максим Володимирович». У громадянському паспорті прізвище заявника вказано як «Сережонок» що не збігається з написанням його прізвища у свідоцтві про право власності на житло «Сереженок», але у розпорядженні органу приватизації на підставі якого видано зазначене свідоцтво про власності на житло прізвище заявника вказано як «Сережонок». Заявнику нотаріусом було відмовлено у прийомі вказаних документів для вчинення правочину, оскільки його прізвище вказане у паспорті «Сережонок», не збігається з написанням його прізвища у свідоцтві про право власності на житло, у якому його прізвище вказано як «Сереженок». Таким чином, у звязку з наявністю зазначених розбіжностей у написанні прізвища заявника, останній позбавлений можливості розпоряджатись своїм майном на свій розсуд, що зачепляє його законні права як власника. Судом взято до уваги як письмові докази нотаріально засвідчені заяви родних матері і брата заявника. Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~\~ст. 256 ЦПК України\~( в редакції 2004 року)\~\~у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved