Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

До суду з даним позовом звернулися позивачі по справі [PERSON], [PERSON] Свої вимоги обгрунтовували тим, що 15.10.2014 року біля перехрестя проспекту Ернста у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля, під керуванням позивача [PERSON], який належить позивачу [PERSON], «Honda Accod» д.н.з. [NUMBER], з автомобілем [NUMBER], яким керував відповідач по справі, [PERSON], власником якого теж є відповідач. Внаслідок цього автомобілю позивача [PERSON] було завдано технічних пошкоджень. Дана Дорожньо-транспортна пригода сталася за вини відповідача [PERSON], що підтверджується Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року. Страхова компанія «Уніка» сплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди від 27.10.2014 року за № 87с/10/14, транспортному засобу позивача [PERSON] було нанесено пошкодження у розмірі 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 38 коп. Але, 30.09.2015 року позивачем [PERSON] було проведено відновлювальний ремонт свого авто, та на який було витрачено 143 790 (сто сорок три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. (без ПДВ). Крім того, відповідачем по справі було завдано моральної шкоди, що полягає у тому, що позивач [PERSON] отримав сильне моральне потрясіння, через те, що його єдина дитина, син, позивач [PERSON] потрапив у ДТП, де отримав тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження, ще тривалий час, давали про себе знати, т.я. його дитина страждала від болю, від неможливості продовжувати вести активне суспільне життя та інше. Крім того, що відповідач по справі, [PERSON] до останнього не визнає повністю себе винним у ДТП, тому позивач був вимушений брати активну участь у розслідуванні причин даної ДТП, звертатися до експертів, юристів та інше. Дана ДТП призвела до того, що [PERSON] змушений був шукати значну суму коштів на проведення відновленого ремонту свого автомобіля, т.я. відповідач відмовився брати участь у відшкодуванні шкоди. Все це привело до того, що позивач [PERSON] був вимушений звернутися до лікарів у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Позивач [PERSON] також отримав моральну шкоду, оскільки отримав крім моральної шкоди, ще і фізичний біль. Тільки чудо врятувало позивача від загибелі. Всі ці страждання та стрес призвели до того, що позивач [PERSON] отримав негативний емоційний стан, а це не можливість продовжувати активне життя, негативні переживання, спогади, тривога, важкість виконання повсякденних обов'язків, нервозність та інше. Більше місяця [PERSON] не міг підняти ліву руку, при переодягненні, потребував сторонньої допомоги, з приводу чого почував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. В зв'язку з цим, з врахуванням уточненої позовної заяви, позивачі просили суд стягнути з відповідача по справі на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 97 790 (дев'яносто сім тисяч сімсот дев'яносто) грн. 00 коп., та моральну шкоду на користь [PERSON] 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., а на користь [PERSON] у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], та його представник, з'явившись у судове засідання позов визнали частково, а саме просили стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 26 202 (двадцять шість тисяч двісті дві) грн. 38 коп., а в іншій частині позову просили відмовити. В обґрунтування своєї правової позиції зазначили, що дійсно дана ДТП, яка сталася 15.10.2014 року сталася за вини відповідача [PERSON], що підтверджується Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року. Проте зазначили, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди №87с/10/14 від 27.10.2014 року, сума відновленого ремонту складає 281 967 (двісті вісімдесят одна тисяча дев'ятсот шістдесят сім) грн. 99 коп., а ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу дорівнює 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 38 коп. Тобто, виходячи з цього дане авто є фізично знищеним, тому, як витрати на його ремонт перевищують його ринкову вартість до ДТП, при цьому посилалися на ч.1 ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, пославшись на ч.2 ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вони вважають, що підлягає відшкодуванню та вихідних даних про суму виплаченого страхового відшкодування: вартості залишків ТЗ саме; матеріальна сума у розмірі 26 202 (двадцять шість тисяч двісті дві) грн. 38 коп., яка виходить з 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 146 350 (сто сорок шість тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп. (вартість залишків ТЗ після ДТП) - 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Тобто, вони зауважили, що проведення позивачем [PERSON] відновлювального ремонту свого авто є лише його власна ініціатива і це ніяким чином не впливає на зміну порядку розрахунку матеріальної шкоди, що підлягає виплаті в такому випадку. Стосовно заперечення стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача по справі вважають, що позивачі не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності, та розміру моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.10.2014 року біля перехрестя проспекту Ернста у м. Києві, за участю автомобілів «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] та перебував під керуванням позивача [PERSON] та «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER], що належить відповідачу, та перебував під його керуванням, автомобіль позивача [PERSON] зазнав значних ушкоджень, оскільки внаслідок порушення відповідачем п.п. 1.5, 2.3. «б», 4.2 ПДР України, останній здійснив зіткнення з автомобілем позивача [PERSON] Згідно Вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Тобто порушення відповідачем [PERSON] вимог ПДР України знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної або фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Винність відповідача у порушенні ПДР України, внаслідок чого сталося ДТП і було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON], доведено при розгляді кримінальної справи, по результатах якої винесено вирок, який відповідачем не оскаржено. Крім того, відповідачем не заперечено в судовому засіданні своєї винності в ДТП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно Полісу № АІ/2130643 від 3.04.2014 року СК «Уніка». Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №87с/10/14 від 27.10.2014 року, замовником якої була СК «Уніка», складають матеріальну шкоду в розмірі 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 38 коп. Згідно Звіту № 00154390 Про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля HONDA ACCORDD р.н. [NUMBER] від 31.08.2015 року, вартість об'єкту оцінки після ДТП складає 146 350 (сто сорок шість тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2130643 від 3.06.2014 року, оформлений в СК «Уніка», позивачем [PERSON] було отримано матеріальне відшкодування у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. 30 вересня 2015 року, позивачем [PERSON] було проведено відновлювальний ремонт свого авто «Honda Fccord» д.н.з. [NUMBER], на який було витрачено 143 790 (сто сорок три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. (без ПДВ), що підтверджується Актом №ОУ-0000002 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.08.2015 року, та товарними чеками №15/2 від 15.08.2015 року, та №30/14 від 30.09.2015 року. Тобто, як факт, автомобіль відремонтований в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Суд сприяє всебічному й повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Отже, якщо позивач [PERSON] для підтвердження розміру шкоди надає акт виконаних робіт та товарні чеки, щодо проведеного відновлювального ремонту, а відповідач заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України Ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України ухилявся від доведення обставин, на які посилався. Тобто, у даному випадку, автомобіль позивача [PERSON] вже відремонтований за власні кошти, тому суд згідний з тим, що необхідно стягнути з відповідача по справі, суму вартості ремонтно-відновлених робіт, що підтверджено письмовими доказами, та не спростовано відповідачем 143 790 (сто сорок три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп., вирахувавши з цієї суми, суму отриману позивачем страхового відшкодування 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Тобто, розмір збитків, який підлягає стягненню з відповідача повинен складати 93 790 (дев'яносто три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. Вказаний спосіб відшкодування відповідає вимогам ст. 1166 ч.1 ЦК України, а саме, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода; задана майну фізичної, або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд не приймає як належні посилання відповідача та його представника по справі на те, що автомобіль позивача [PERSON] вважається фізично знищеним, т.я. вказаний висновок зроблений, згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, № 87с/10/14 від 27.10.2014 року, з якої сума відновлювального ремонту автомобіля позивача [PERSON] складає 281 967 (двісті вісімдесят одну тисячу дев'ятсот шістдесят сім) грн. 99 коп., а ринкова вартість дорівнює 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 38 коп. Даний висновок, як зазначив представник відповідача грунтується на ч.1 ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звідки, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є фізично неможливим чи економічно не обґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 15 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регулюється ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який відповідно до ст. 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Так, даною Постановою Пленуму ВССУ зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу, згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспорної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Разом з тим слід зазначити, що ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до ат після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дородньо-транспортної пригоди. Тобто, посилання представника відповідача на вищезазначені норми законодавства, та на зауваження про те, що розрахунок позивача [PERSON] відповідно до розрахунку матеріальної шкоди не відповідає вимогам законодавства, є не вірним та необґрунтованим, як і твердження про те,що Позивачем [PERSON] не правильно розраховано завдану матеріальну суму шкоди після настання зазначеної ДТП, яку він має право вимагати відшкодувати відповідачем, оскільки законодавством не передбачено зобов'язання оплачувати відновлюваний ремонт фізично знищеного ТЗ. У такому випадку, як зазначив представник відповідача, передбачено лише зобов'язання відповідача виплатити різницю між фактичною шкодою за вирахуванням страхового відшкодування та вартості залишків автомобіля, а саме матеріальна шкода, що підлягає стягненню складає 26 202 (двадцять шість тисяч двісті дві) грн. 38 коп., суд сприймає критично. Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 87с/10/14 від 27.10.2014 року проведений за замовленням ПрАТ СК «Уніка», виконаний на підставі чинної Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (затверджена наказом МЮ України і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстрована в МЮ України 24.11.2003 року за № 1074/8395) на підставі якого, як зазначив представник відповідача автомобіль позивача [PERSON] визнаний фізично знищеним, не може бути допустимим та справедливим доказом при вирішенні даної справи, т.я. розрахунки по даному звіту проводились, згідно методики, де ремонтна калькуляція вартості робіт та запасних частин беруться виключно з тарифами сертифікованих станцій технічного обслуговування. Позивач [PERSON] при проведенні відновлювального ремонту свого автомобіля користувався послугами ремонту на СТО нижчого рівня, тому сума коштів, яка була ним витрачена є суттєво нижчою ніж була зазначена у звіті, та нижча чим ринкова вартість автомобіля, а саме 222 552 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 38 коп. В даному випадку позивач [PERSON] звернувся до суду саме з вимогою про стягнення з відповідача суми коштів, які ним були витрачені на відновлювальний ремонт, а саме він посилається не на результати автотоварознавчого дослідження, а саме на факт відновлення пошкодженого автомобіля на момент розгляду справи та на розмір фактичних витрат позивача на ремонт. При цьому відповідач та представник не заперечували щодо факту відновлення автомобіля, жодних клопотань щодо призначення судом відповідних судових експертиз не заявляли. Суд погоджується з доводами позивача [PERSON] стосовно того, що якщо б його транспортний засіб не було на момент розгляду справи відремонтованого і він би мав той технічний стан, який отримав внаслідок ДТП, акт автотоварознавчого дослідження був би належним доказом. Цей факт, має суттєве значення, тому суд визнає, що дійсно автомобіль позивача [PERSON] відремонтований на час розгляду справи, на що останній витратив власні кошти. Відповідно Пленуму СУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму ВСУ від 8.07.1994 року № 11 від 30.09.1994 року № 15 та від 25.02.1998 року № 15, зазначає, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну на неї особу обов'язку виправити пошкоджену річ, в інший спосіб відновити попереднє становище в натурі застосовується якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Якщо ж відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які мають бути або вже проведені на час розгляду справи. Відповідно до заявлених вимог позивачем [PERSON], останній надав до суду докази фактичних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, фінансові документи, що засвідчує факт сплати певної грошової суми (акт, товарні чеки). Тому суд, дотримуючись загального принципу, викладеного в ст. 1166 ЦПК, що до відшкодування шкоди «в повному обсязі», погоджується з вимогою позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди на підставі встановленого судом розміру фактичних витрат на ремонт пошкодженого ТЗ. Таким чином, доводи відповідача, що зазначений автомобіль є фізично знищеним і його відновлений ремонт є економічно недоцільним, спростовується матеріалами справи. Тому із врахуванням того, що автомобіль позивачем [PERSON] був відновлений за власні кошти, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача, підтверджену документами вартість ремонтно-відновлювальних робіт 143 790 (сто сорок три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп., вирахувавши із цієї вартості суму отриманого позивачем страхового відшкодування 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Тоді розмір збитків, які необхідно стягнути із відповідача буде складати 93 790 (дев'яносто три тисячі сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. Також суд вважає доведеними вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди внаслідок вказаної ДТП, оскільки позивач по вині відповідача переніс нервовий стрес, коли дізнався, що його єдина дитина потрапила у таке страшне ДТП. При тому, що за наслідками ДТП у житті сім'ї позивача [PERSON] вже гинули рідні. Таке сильне моральне потрясіння призвело до підвищення тиску, порушення серцевого ритму, погіршення сну, а все це до проблем з серцевою діяльністю у вже не молодому віці. Він з болем дивився, як страждає його син, який отримав травму, хай і не тяжку, але таку, що надавала фізичного болю та дискомфорту тривалий час у житті дитини. Також дана ДТП призвела до того, що позивач [PERSON] змушений був шукати значну суму коштів на проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, що забрало значну частину його робочого часу та часу відпочинку, спричинило душевні страждання. Відсутність власного транспорту призвело до того, що позивач [PERSON] змушений був більше витрачати часу на доїзди з дому та до місця праці, в середньому на 1,5 години більше щодня. Цей лишній час дуже його виснажав як фізично, а він вже не молода людина, так і морально, зменшував години проведення з сім'єю, час відпочинку, часи на домашні турботи. Тому, все у сукупності, та те, що відповідач до останньої хвилини до звернення до суду з даним позовом давав зрозуміти, що відшкодовувати він не збирається матеріальну шкоду, яку сам же і вчинив, привело позивача [PERSON] до того, що він був вимушений звернутися до лікарів за допомогою. Враховуючи характер заподіяння моральної шкоди, характер і об'єм моральних страждань, матеріальний стан сторін, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди слід стягнути 5 0000 (п'ять тисяч) грн., згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявність її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь і позивача [PERSON] моральної шкоди в повному обсязі, а саме 10 000 (десять тисяч) грн., т.я. за вини відповідача [PERSON], позивач зазнав психологічного стресу, його нормальні життєві устої було порушено, звичний для нього спосіб життя змінився, будучи безпосереднім учасником пригоди, останній зазнав не тільки моральної шкоди, а ще і фізичного болю. І тільки чудо врятувало позивача [PERSON] від загибелі внаслідок ДТП. Під час ДТП позивач [PERSON] отримав травму у вигляді «забій лівого ліктевого суглобу», а це все біль, та не можливість активно вести звичайний спосіб життя деякий час. Ці всі страждання та стрес призвели до того, що він отримав негативний емоційний стан. А саме це неможливість продовжувати активне суспільне життя, погіршення відносин з оточуючими людьми, негативне переживання, т.я. останній вважає за собою вину перед сім'єю у пошкодженні автомобіля, який був єдиний у сім'ї, спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні про ДТП, важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, нервозність, тощо. Так, позивач [PERSON] не міг підняти ліву руку, не міг спокійно лежати на лівій стороні. При виконанні якихось дій потребував зовнішньої допомоги (переодягання, та інше), з приводу чого почував себе, як джерело клопоту та обмежень для близьких. До цього часу позивач відчуває періодично біль, що також приводе до деяких страждань. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачами судові витрати, які документально підтверджені. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачений в дохід держави судовий збір в суму 1085 (одна тисяча вісімдесят п'ять) грн. 10 коп., та на користь [PERSON] 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved