Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: 09.02.2021 року і довічно. Свої вимоги обгрунтував тим, що він є батьком [PERSON] і на сьогоднішній день він є пенсіонером за віком, єдиним доходом є пенсія за вислугу років, пенсії йому не вистачає на харчування та оплати комунальних послуг. Таким чином він потребує матеріальної допомоги, але його син - [PERSON] добровільно йому не надає. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с. 7). Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням та отримує пенсію за вислугу років, яка приблизно становить 1962,46-2174,40 гривень в місяць за 2020 рік, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.8). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, та не позбавленні батьківських прав. В матеріалах справи відсутні докази щодо позбавлення батьківських прав позивача відносно відповідача. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. На сьогоднішній день позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, єдиним доходом є пенсія за вислугу років, розмір якої підтверджує необхідність матеріальної допомоги позивачу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Матеріалами справи доведено спорідненість сторін, як батька та сина. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Позивач є пенсіонером за віком, пенсію яку він отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. На сьогоднішній день його син, не допомагає матеріально, не забезпечує його всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивача, необхідно стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: 09.02.2021 року і довічно. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. В матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача інших дітей, окрім відповідача. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів На підставі викладеного, та

Outcome: approved