Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

До суду з зазначеною позовною заявою звернулася [PERSON], в якій просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини усіх заробітків відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Крім того просить прийняти уточнення до позовної заяви в частині дати з якої підлягають стягненню аліменти, зазначаючи на те, що відповідач, на протязі перебування цивільної справи у суді, надавав їй допомогу на утримання дітей. Тому просить почати стягнення аліментів не з дати подання позову, а з 1 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Уточнені позовні підтримує в повному обсязі вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу¬ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved