Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку\~та прибудинкової території в розмірі 4 400,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що приватне підприємство «Східний масив» є балансоутримувачем будинку №3 за адресою: вул.[PERSON]. Відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 65 кв.м, вбудованого в житловий будинок за адресою: вул.Старий Ринок,3. Плата за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території становить 107,90 грн. в місяць. За період з 01 квітня 2011 року по 01 березня 2015 року заборгованість відповідача по утриманню будинку та прибудинкової території складає 4\~400,50 грн. та підлягає примусовому стягненню. 02 квітня 2015 року позивач звернувся в Тернопільський міськрайонний суд із заявою про винесення судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, однак ухвалою суду судовий наказ №607/5738/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь дочірнього підприємства «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» 4\~400,50 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території скасовано. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті за утримання \~будинку\~та прибудинкової території в розмірі 4\~400,50 грн. та понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 4\~400,50 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2011 року по 28 липня 2012 року в сумі 1292,20 грн. у звязку з пропуском строків позовної давності, про що подала відповідну заяву. Решту вимог також не визнала, пояснивши, що між сторонами відсутні договірні зобовязання, які б стали підставою сплати житлово-комунальних послуг. З пропозицією укласти договір позивач до відповідача не звертався. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено та представниками сторін визнано те, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 65 кв.м за адресою: вул.Старий Ринок, 3 в місті Тернополі, про що також свідчить довідка №б/н від 02 січня 2015 року, видана дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив». Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №321 від 28 лютого 2011 року приватне підприємство «Східний масив» визнано балансоутримувачем будинків згідно додатку №3. Як вбачається із додатку №3 до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №321 від 28 лютого 2011 року «Перелік житлового фонду, який передається комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Залізничник» на баланс приватного підприємства «Східний масив», на баланс останнього передано будинок за адресою: вул.Старий Ринок, 3. 01 квітня 2011 року між ПП «Східний масив» та ДП «Авторитет плюс» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд. До переліку будинків, що передаються в управління ДП «Авторитет плюс», належить також будинок за адресою: вул.Старий Ринок, 3 (додаток №1 до договору від 01 квітня 2011 року). Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №786 від 28 квітня 2011 року, дозволено приватному підприємству «Східний масив» укласти з дочірнім підприємством «Авторитет плюс» договір на виконання послуг з управління та утримання обєктів житлового фонду. Вказаним рішенням вирішено вважати дочірнє підприємство «Авторитет плюс» виконавцем послуг з управління та утримання обєктів житлового фонду, які перебувають на балансі приватного підприємства «Східний масив». Нарахування розміру оплати за утримання будинку та прибудинкової території дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» здійснює на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28 вересня 2011 року, яким встановлено та погоджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено структуру витрат в межах діючого тарифу за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено періодичність та строки виконання робіт по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлено та погоджено тарифи на послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, встановлено тарифи та технічне обслуговування ліфтів тощо. [PERSON] ухилявся від підписання договору на надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території й виконання обов'язку споживача оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової територіїпо вул.Старий Ринок, 3 в м.Тернополі. Оскільки відповідач своєчасно не сплачував кошти за послуги, надані дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив», то в нього утворилася заборгованість. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, наданого ДП «Авторитет плюс», заборгованість відповідача виникла у квітні 2011 року та в подальшому не погашалася, а тому станом на березень 2015 року за адресою: м. Тернопіль, вул.Старий Ринок, 3 існує\~борг по оплаті з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4\~400,50 грн. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. В обґрунтування виконаних робіт та наданих послуг дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» надало суду наступні докази: копії договорів про надання послуг з дератизації та копії з актами приймання-передачі наданих послуг по дератизації за період з червня 2011 року по квітень 2015 року включно; копії актів виконаних робіт по поточному ремонту та прибиранні прибудинкової території, косінні газонів. В силу ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати з актів цивільного законодавства. У випадках встановленими такими актами, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів держаної влади та органів місцевого самоврядування. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачами у справі склались відносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон). Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені ч.1 ст.24 Закону, а саме: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Згідно зі ст.13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Питання оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі і щодо належного виконання відповідних зобовязань, житловим законодавством не регулюється. Натомість, відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. Дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» заявлено позов про захист свого цивільного права шляхом стягненняз [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні-послуги по утриманню\~будинку\~та прибудинкової території в розмірі 4\~400,50 грн. За визначенням, наданим у ст.1 Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. За вказаних вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з [PERSON] в користь дочірнього підприємства «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3437,64 грн. В решті позовних вимог на суму 962,86 грн., за період з 01 квітня 2011 року по 20 квітня 2012 року, суд відмовляє у звязку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» зверталось в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про винесення судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, про що судом 20 квітня 2015 року винесено судовий наказ. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року судовий наказ в справі №607/5738/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь дочірнього підприємства «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» 4\~400,50 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території скасовано. Таким чином, період до якого слід застосувати позовну давність охоплений вимогами з 01 квітня 2011 року по 20 квітня 2012 року. На підставі наведеного, \~

Outcome: partial