Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що на праві приватної власності йому належить гараж №10 в автогаражному товаристві «Меркурій», що розташований по вул. Залізничній в м.Лубни Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22.06.2009 року згідно рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 26.11.1996 року. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно зареєстроване в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22.06.2009 року та внесено у реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 595. Викладене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенського міжрайонного бюро технічної інвентаризації», номер витягу 23078993 від 22.06.2009 року. На вищевказаний гараж в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 15.06.2009 року було виготовлено технічний паспорт. Крім цього, на підставі рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 24.12.1998 року за №319 йому було видано 13.05.2003 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №008686 на земельну ділянку площею 0,0022 га для гаражного будівництва. В даний час у нього виникла необхідність розпорядитись належним йому вищевказаним нерухомим майном, зокрема, здійснити договір відчуження, однак, по причині того, що, як зясувалось, у всіх документах на гараж: Державному акті на право приватної власності на землю, Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічному паспорті на гараж його по-батькові зазначено «Афанасійович», як і у російському варіанті написання анкетних даних в його паспорті, в той час, як вірно слід було вказати «Панасович». Написання його по-батькові «Афанасійович» замість «Панасович» створило певні незручності, оскільки у працівників державної реєстраційної служби виник сумнів щодо належності йому вказаних правовстановлюючих документів. Просить суд встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності на землю, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорта. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи, Управління Держгеокадастру та КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» до суду своїх представників не направили. Просили суд розглянути дану справу без їх участі, покладаючись на розсуд суду. Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції в судове засідання свого представника не направила, про слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні було встановлено, що на праві приватної власності заявнику [PERSON] належить гараж №10 в автогаражному товаристві «Меркурій», що розташований по вул. Залізничній в м.Лубни Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22.06.2009 року згідно рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 26.11.1996 року (а.с.9-10). Свідоцтво про право власності на нерухоме майно зареєстроване в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22.06.2009 року та внесено у реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 595. Викладене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенського міжрайонного бюро технічної інвентаризації», номер витягу 23078993 від 22.06.2009 року(а.с.11). На вищевказаний гараж в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 15.06.2009 року було виготовлено технічний паспорт(а.с.6-8). Крім цього, на підставі рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 24.12.1998 року за №319 заявнику [PERSON] було видано 13.05.2003 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №008686 на земельну ділянку площею 0,0022 га для гаражного будівництва (а.с.12-13). В даний час у заявника виникла необхідність розпорядитись належним йому вищевказаним нерухомим майном, а саме, здійснити договір відчуження, однак, по причині того, що, як зясувалось, у всіх документах на гараж: Державному акті на право приватної власності на землю, Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічному паспорті на гараж його по батькові зазначено «Афанасійович», як і у російському варіанті написання анкетних даних в його паспорті, в той час, як вірно слід було вказати «Панасович». Написання його по батькові «Афанасійович» замість «Панасович» створило певні незручності, оскільки у працівників державної реєстраційної служби виник сумнів щодо належності йому вказаних правовстановлюючих документів. Належність вищевказаних документів [PERSON] підтверджується його паспортом (а.с.5), в якому зазначено, що його по батькові «Панасович», а російською мовою «Афанасьевич», а також те, що місцем його проживання є 2 провулок вулиці Залізничної,10 і саме така його адреса вказана у Державному акті на право власності на землю (а.с.13) та в рішенні Лубенської міської ради про надання земельної ділянки від 26.11.1996 року (а.с.15). Помилка, допущена при написанні по батькові заявника при видачі Державного акту на право приватної власності на землю, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорта створює йому перешкоди для можливості розпорядитися належним йому майном на свій розсуд. Суд вважає факт належності заявнику вищевказаних документів доведеним.

Outcome: approved