Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.01.2017 року та 24.02.2017 року вона позичила [PERSON] грошові кошти на загальну суму 5800 доларів США, про що останнім було власноручно складено розписки. [PERSON] зобовязувався повернути 5500 доларів США до 15.04.2017 року, 300 доларів США до 01.03.2017 року, однак станом на даний час свої зобовязання не виконав і грошові кошти не повернув. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку грошові кошти повернути відмовляється, на неодноразові нагадування про повернення грошей не реагує, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] в її користь заборгованість в сумі 5800 доларів США, відсотки за користування грошовими коштами 4121,28 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 22762,23 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в її судовий збір, сплачений нею судовий збір. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. При цьому суд виходив із наступного. Як вбачається із розписки від 27.01.2017 року, [PERSON] отримав від [PERSON] 5500 доларів США та зобовязується повернути їх через два з половиною місяці (а.с.78). Як вбачається із розписки від 24.02.2017 року, [PERSON] отримав від [PERSON] 300 доларів США та зобовязується повернути їх до 01.03.2017 року (а.с.79). Згідно копії претензії про повернення позики в сумі 5800 доларів США, відповідача попереджено, що в разі несплати зазначеної вище суми боргу, відсотків за користування грошовими коштами, а також 3% річних від простроченої суми протягом 5 днів з моменту отримання ним претензії, позичальник буде змушена звертатись до суду за захистом своїх прав (а.с.13). Згідно ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобовязання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики, і до теперішнього часу не виконав свій обовязок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч.1 ст. 1049 ЦК України, не надавши жодної відповіді на заявлену письмову претензію. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договори позики від 27.01.2017 року та від 24.02.2017 року вважаються укладеними між позивачем - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, позичальником були надані розписки. В силу вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення пені у даному випадку не передбачене. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову і стягнення в її користь з [PERSON] заборгованості в сумі 5800 доларів США, 4121,28 грн.- відсотків за користування грошовими коштами Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1836 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію про сплату судового збору 0.0.975553346 1 від 27.02.2018 року. На підставі наведеного та

Outcome: partial