Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В позові вказав, що у 1990 році він одружився з гр. [PERSON] і вони проживали за адресою: [ADDRESS] . По даній вулиці у будинку [ADDRESS] мешкала [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , дітей у них не було. Між їхніми сім`ями склались дружні стосунки. У 1992 році [PERSON] помер і його дружина залишилась проживати одна. Час від часу їй допомагала її сестра [PERSON] , що також проживала на цій вулиці, однак, років 8 тому вона також померла. У зв`язку з тим, що [PERSON] була людиною похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, а родичів не мала, то будучи сусідами, він та його дружина піклувались про неї та надавали необхідну допомогу. В свою чергу, [PERSON] , маючи намір віддячити їм, хотіла подарувати його дружині [PERSON] належний їй житловий будинок, однак, у зв`язку з необхідністю значних затрат коштів на договір дарування, вирішено було укласти договір купівлі-продажу. Після відчуження належного їй житлового будинку, [PERSON] продовжувала проживати у ньому, а він та його дружина продовжували піклуватись про неї та допомагати по господарству. [INFO] його дружина [PERSON] померла, тому піклуватись про [PERSON] йому стали допомагати їх діти, оскільки зі сторони родичів [PERSON] до неї ніхто не навідувався. За рік до своєї смерті, [PERSON] повідомила його, що склала заповіт, яким належне їй майно залишила йому [PERSON] , після чого віддала йому заповіт та оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] він в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як з`ясувалось, заяву про прийняття спадщини подала також племінниця померлої [PERSON] [PERSON] , крім цього виявилось, що у заповіті, який складено [PERSON] 27.07.2016 року, невірно вказано його по батькові, а саме: [PERSON] , замість вірного [PERSON] . Викладене стало причиною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій та видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Позивач прохає суд встановити факт, що заповіт від 27.07.2016 року, складений [PERSON] ( [INFO] ), яка померла [INFO] , який посвідчений секретарем виконавчого комітету Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області Гриценко О.В., зареєстрований у реєстрі за №58, на [PERSON] , [INFO] , належить йому [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник, позов підтримали, просили його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, її представник - адвокат Ларькіна Г.Ю. проти задоволення позову заперечила. Вказала, що спадкодавець не мала наміру складати заповіт на позивача, оскільки все майно хотіла передати [PERSON] . Представник залученого до участі в справі ухвалою суду від 11.05.2021 співвідповідача територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Євтушевський М.О. проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб Першої лубенської державної нотаріальної контори та Засульської сільської ради Лубенського району в судове засідання не з`явилися, звернувшись до суду з письмовими клопотаннями щодо розгляду справи у їх відсутність, щодо позову покладаються на розсуд суду. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін, покази свідків, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа, як убачається зі змісту\~ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2\~ст.315 ЦПК України). Оскільки, в даному випадку мається спір про право, справу слід розглядати в порядку позовного провадження (ч.6 ст.294 ЦПК України). Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Так, судом встановлено, що, [INFO] в с.Куп`єваха Лубенського району померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Своїм заповідальним розпорядженням від 27.07.2016 року, яке посвідчене секретарем Войнихівської сільської ради Лубенського району Гриценко О.В. (а.с.9), усе належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі усе те, що буде належати і на що вона за законом матиме право, [PERSON] , [INFO] залишила [PERSON] , [INFO] . У Першій лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №160/2018 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] і у даній спадковій справі мається заява про прийняття спадщини за законом від племінниці спадкодавця [PERSON] та заява про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] , інших заяв немає, свідоцтва нікому не видавались. Згідно паспорта позивача (а.с.5-6), його прізвище, ім`я та по-батькові [PERSON] , народився [INFO] . Тобто відомості щодо дати народження, прізвища та ім`я позивача, які зазначені у заповіті від 27.07.2016 року, співпадають з відомостями, які зазначені у паспорті позивача, разом з тим, по батькові позивача у заповіті вказано замість « [PERSON] » - « [PERSON] ». В матеріалах справи мається довідка Засульської сільської ради Лубенського району за №459 від 12.05.2020 року (а.с.7), в якій зазначено, що на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області такий громадянин як [PERSON] не зареєстрований та ніколи не проживав, а постійно проживає та зареєстрований громадянин [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка секретар Войнихівської сільської ради [PERSON] підтвердила той факт, що посвідчила заповіт [PERSON] на користь [PERSON] . Вважає неправильне зазначення прізвища позивача в заповіті технічною помилкою. Наведені факти поза розумним сумнівом доводять те, що заповіт [PERSON] , який складений 27.07.2016 року дійсно належить позивачеві, проте в ньому міститься описка щодо написання по батькові. Помилкове написання в заповіті по батькові спадкоємця не створює подвійного розуміння волі заповідача і не вимагає від суду застосування інтелектуально-розумового процесу тлумачення такого заповіту. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності позивачеві заповіту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення. Суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] на наявність дефекту волі спадкодавця при складанні заповіту, оскільки за життя вона саме позивачу обіцяла заповісти майно. Вказані обставини не є предметом розгляду в межах цієї справи і повинні досліджуватися у справі про визнання заповіту недійсним. При цьому такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, відповідні пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суперечать показанням свідків [PERSON] та [PERSON] , а також іншим доказам у справі, зокрема, довідці Засульської сільської ради Лубенського району за №766 від 21.05.2020 року, за якою на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , в будинку дружини позивача, що свідчить про тісний соціальний контакт спадкодавця та позивача. Враховуючи викладене позов [PERSON] до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Відповідно до постанови нотаріуса від 23.04.2020 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] , оскільки у останньої відсутні відповідні документи, що підтверджують факт родинних відносин з померлою (а.с.108), і таких доказів в ході розгляду справи суду надано не було, тому суд вважає, що в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved