Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Заявник 08.06.2017 року звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі [PERSON], народженої 08.05.2017 року у м. Донецьк Донецької області Україна, мати дитини [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк Донецької області, громадянка України; батько дитини [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. З жовтня 2016 року до червня 2017 року вони з дружиною [PERSON] мешкали у м. Донецьк. 08.05.2017 року [PERSON] народила дочку [PERSON] у Комунальному закладі «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецька» у м. Донецьк, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 140 від 08.05.2017 року, виданим Комунальним закладом «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецька». Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відносить до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З червня 2017 року він мешкає у м. Нікополь Дніпропетровської області. Його дружина [PERSON] залишилась у м. Донецьк, оскільки вона не в змозі виїхати з дитиною до м. Нікополь у звязку з неможливістю виїхати за межі Донецька (за лінію зіткнення) без документів на дитину, а саме свідоцтва про народження дитини. З приводу реєстрації народження дитини він звернувся до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На підтвердження факту народження надав медичне свідоцтво про народження № 140 від 08.05.2017 року, видане Комунальним закладом «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецька», отримане за місцем народження дитини. Листом № 1643/14/26-14 від 07.06.2017 року у реєстрації факту народження йому було відмовлено у звязку з тим, що на підтвердження факту народження дитини ним було предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначені наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Встановлення факту народження дитини потрібно заявнику для реєстрації дитини. Заявник у судовому засіданні викладені в заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно д ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст.234, п.7 ч.1 ст.256, ст.257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом встановлено наступне. Згідно медичного свідоцтва про народження № 140 від 08.05.2017 року, виданого Комунальним закладом «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецька» (складене на російській мові), 08.05.2017 року о 22.30 год. у м. Донецьк у пологовому відділенні Комунального закладу «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецька» [PERSON] народила дитину жіночої статі (а.с.7). Форма вказаного медичного свідоцтва про народження - № 103/у затверджена наказом Міністерства здоровя ДНР від 09.01.2015 року № 12. Вказане медичне свідоцтво створене всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації народження за правилами ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно листа Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 1643/14/26-14 від 07.06.2017 року (а.с.9) заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту народження у звязку з тим, що на підтвердження факту народження дитини заявником було предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Згідно з п.1.1. Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження (форма № 103/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоровя видає «Медичне свідоцтво про народження», форма N 103/о. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в\~порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоровя. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно довідки від 06.06.2017 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8), заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], однак фактично проживає за адресою: [INFO]. Заявник [PERSON] з 01.03.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк Донецької області, (а.с.14). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.6). Згідно пояснень заявника, [PERSON] залишилась проживати у м. Донецьк, оскільки не в змозі виїхати з дитиною до м. Нікополь у звязку з неможливістю виїхати за межі Донецька (за лінію зіткнення) без документів на дитину, а саме свідоцтва про народження дитини. Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що створені за законодавством України документ встановленої форми про народження та на його підставі зареєструвати народження дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини у судовому порядку, що також за правилами ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану. За правилами ст.1,9,17,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відносить до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту народження допустити до негайного виконання. Тому суд вважає за необхідне вимоги заяви задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved