Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору укладеним, визнання права власності та виділ частки в натурі. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує наступне. У червні 2007 року [PERSON] запропонував позивачці купити 1/2 частину будинку за адресою [ADDRESS], за 10 000 доларів США, на що вона погодилася та передала зазначену суму [PERSON], про що була складена розписка. [PERSON] видав на її ім'я довіреність для оформлення документів на будинок, однак нотаріально укласти договір вони не встигли, оскільки [PERSON] помер. Позивачка передала гроші за покупку спірного будинку [PERSON], а останній передав всі необхідні документи та видав довіреність на оформлення документів, тож вважає факт купівлі фактично був здійснений та позивачка є власником зазначеного майна. На теперішній час позивачка бажає виділити належну їй у спільній власності частку в натурі для подальшої приватизації земельної ділянки. Відповідно до технічного паспорту зазначені наступні споруди: житловий будинок Б-1, літ. «б» прибудова, літ. «б-1» тамбур, літ «№1» огорожа, відмітки про самовільну реконструкцію відсутні. Протягом багатьох років між позивачкою та відповідачкою склався певний порядок користування домоволодінням та господарськими спорудами, вони мають окремі технічні паспорти на фактично належні їм частки. Посилаючись на вимоги ст.ст. 331,334,358,364,638,640,641,642,643,649 ЦК України просила суд визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладеним та дійсним, виділити позивачки в натурі 1/2 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] та визнати за нею право власності. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі,просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] та підтвердила той факт, що [PERSON] у 2007 році купила будинок [ADDRESS] у [PERSON], після чого проживає у цьому будинку весь час. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2007 року [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 14,15). Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16). Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається з підстав незаборонених законом, зокрема з угод. Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Але положення ч. 2 ст. 220 ЦК України встановлює правило, відповідно до якого у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із стороні ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з копії розписки від 13.06.2007 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що є платою за належне йому домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Оплату отримав у повному обсязі та претензій до [PERSON] не має (а.с. 18). У судовому засіданні достовірно встановлено, що на виконання фактично укладеного договору купівлі-продажу спірного домоволодіння [PERSON] передав [PERSON] всі документи, що стосуються спірного будинку та 13.06.2007 року видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив [PERSON] діяти від його імені при вирішенні питань пов'язаних з продажем (обміном), належного йому житлового будинку за адресою [ADDRESS] з точним виконанням вимог діючого законодавства (а.с. 19). Однак, оформити юридично договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку позивачка була позбавлена можливості, у зв'язку зі смертю [PERSON], яка сталася [INFO], про що свідчить копія актового запису про смерть № 126 від 11.01.2008 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 27,28). [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона проживає по сусідству зі сторонами та їй відомо, що у 2007 році [PERSON] купила будинок [ADDRESS] у [PERSON] З цього часу вона проживає у цьому будинку, вона здійснює поточні ремонти будинку, дбає про сад та огород. [PERSON] продав цей будинок після смерті його матері оскільки проживав у своєї дружини. [PERSON] сам говорив їй, що будинок він продав [PERSON] Також їй відомо, що після продажу будинку [PERSON] помер. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка є його сестрою та деякий час проживав разом з нею за сімейними обставинами. Тоді до [PERSON] прийшов [PERSON] та запропонував купити будинок, на що вона погодилася. Через декілька днів [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти за будинок про що він написав розписку, а він передав всі документи на будинок та оформив на неї довіреність. Передача коштів та оформлення розписки здійснювалося за його присутності. Позивачка з 2007 року проживала постійно у спірному будинку та займалася всіма роботами по дому самостійно. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.05.2014 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 29-31). Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку. З пояснень позивача, відповідача та свідків у судовому засіданні вбачається, що під час укладення договору відбулось його повне виконання: [PERSON] отримав гроші, а [PERSON] документи на домоволодіння. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання договору купівлі-продажу домоволодіння укладеним та дійсним обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. Тож, співвласниками домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] (1/2частина) та [PERSON] (1/2 частина) (а.с. 17). Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ частки в натурі з майна, яке є сумісною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.3 ст. 358 ЦК України). Відповідно до копії технічного паспорту до складу 1/2 частини домоволодіння, що належить позивачці, входить: літ. «Б-1» житловий будинок, літ. «б» прибудова, літ. «б-1» тамбур, літ. «№ 1» огорожа, загальною площею 55,5 кв.м., у тому числі житловою 31,40 кв.м. (а.с. 8-13). Як вбачається з копії експертного дослідження спеціаліста будівельно-технічної спеціалізації ПП «Експерт-оцінка» Будівля та побудови (Б1, б1, б) розташовані за адресою [ADDRESS] є нерухомим майном, мають 100% готовності, відповідають вимогам діючих будівельних норм та правил, відповідають нормативним вимогам пожежної безпеки та санітарним нормам, є пригідним для подальшої експлуатації за призначенням (а.с.35-43). Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою склався певний порядок користування частками спірного домоволодіння, їх частки є фактично відокремленими. Таким чином, у судовому засіданні не встановлені обставини, що перешкоджали б припиненню права спільної часткової власності сторін та виділу частки позивачки у самостійну. На підставі викладеного, керуючі ст.ст. 220, 328, 358, 364, 657 ЦК України, ст.ст. 3-7, 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved