Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До суду з позовом в порядку позовного провадження звернувся [PERSON], який вказав, що Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було безпідставно відкрито виконавче провадження постановою від 18.03.2014р. про стягнення безпідставної суми 9\~006,39 грн., що не відповідає судовому рішенню; що відповідач ігнорує право позивача на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та зняття копій, а також запити останнього з приводу добровільної сплати боргу, про відстрочку та розстрочку, про відвід державного виконавця; не надано відповідь про те, куди перераховані добровільно сплачені гроші позивача в сумі 2\~042,72 грн., що повязано з погрозами розправи, у звязку з чим позивач просив скасувати постанову відповідача від 18.03.2014р. про відкриття відносно [PERSON] виконавчого провадження № 42519568 про стягнення 9\~006,39 грн., скасувати постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.03.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з порушенням строку на добровільне виконання та оскарження, зобовязати відповідача відшкодувати спричинену матеріальну шкоду в сумі 2\~042,72 грн., отриманих від позивача незаконно. Вточнивши позов [PERSON] зазначає, що 18.03.2014р. державний виконавець Скорик О.П. виніс повторно незаконну постанову про відкриття виконавчого провадження, а також своїми незаконними діями, викладеними вище, спричинив позивачу моральні страждання, так як обмежив його в праві залишати країну й виїжджати до Російської Федерації до престарілої матері а також розпоряджатися своїм майном так як його сімя не може в цей час отримати кредит на лікування й вирішувати інші питання щодо свого майна. Так як матеріали справи сфальсифіковані, відповідачем скрито, що позивач сплатив 2\~083,57 грн. (40,85 грн. за послуги банку), а тому позивач просить після збільшення позовних вимог також зобовязати Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 2\~083,57 грн., компенсувати спричинену моральну шкоду в сумі 2\~803,57 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач старший державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], який також представляє інтереси Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25.06.2013р. відповідно до копії квитанції № 167 від імені [PERSON] було сплачено 2\~042,72 грн., отримувач - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; 40,85 грн. було сплачено 25.06.2013р. відповідно до копії квитанції № 167-01 за послуги банку (а.с. 4). Розпорядженням старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 16.07.2013р. грошові кошти в сумі 2\~042,72 грн. було перераховано 1\~818,18 грн. на користь ПАТ «Укртелеком», 181,82 грн. виконавчого збору перераховано ГУДКУ в Одеські області, 30 грн. витрат на проведення виконавчих дій на спеціальний рахунок головного управління юстиції в Одеській області, 12,72 грн. витрат за користування ЄДРПВ на спеціальний рахунок головного управління юстиції в Одеській області (а.с. 79). На підставі виконавчого листа від 16.12.2011р. № 2-269/11, виданого Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі центру телекомунікаційних послуг Одеської філії заборгованості за послуги звязку в сумі 10\~824,57 грн. постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 18.03.2014р. відкрито виконавче провадження № 42519568 про стягнення 9\~006,39 грн. за заявою про примусове виконання від 14.03.2014р. (а.с .49, 52). Також 18.03.2014р. постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] на виконання виконавчого листа від 16.12.2011р. № 2-269/11 було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] й заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах боргу (а.с. 55). Зокрема, 26.03.2014р. [PERSON] звернувся до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про готовість добровільного погашення заборгованості з використанням розстрочки або відстрочки (а.с. 68). [PERSON] 26.03.2014р. звернувся до начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду в тому числі по виконавчому провадженню № 42519568 (а.с. 65); листом від 26.03.2014р. [PERSON] розяснено право на звернення з відповідною заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення до суду (а.с. 69). Проте 26.03.2014р. [PERSON] звернувся до начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відвід старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] (а.с. 66); 26.03.2014р. [PERSON] також звернувся до начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в тому числі № 42519568 (а.с. 73); крім того [PERSON] листом від 26.03.2014р. звертався до начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 70), про надання інформації щодо підстав закриття провадження ВП № 3695931 та відкриття ВП № 42519568, руху коштів в сумі 2\~042,72 грн., підстав не стягнення з нього коштів з пенсійних виплат, підстав відмови в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, причин не реагування на 11 його попередніх звернень, підстав в відмові брати участь у виконавчих діях, інформації про дії, які має вчинити [PERSON] для добровільного виконання судового рішення, причин не повідомлення про примусове виконання, про виконавчий збір та витрати та які дії необхідно вчинити [PERSON] для їх мінімізації (а.с. 71). Але доказів надання відповідей на вказані звернення відповідачами не зазначено. Згідно з ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Виконавчий лист відповідав вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» і був поданий у строк, передбачений ст.22 цього Закону. Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня надсилаються стягувачу та боржнику. Згідно з ст.31 цього Закону постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною в виконавчому документі. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право визначення підстав та предмету позову належить виключно позивачеві. Оскільки, як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження частина раніше сплаченої позивачем суми 2\~042,72 грн. на розрахунковий рахунок Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в розмірі 1\~818,18 грн. перерахована на користь ПАТ «Укртелеком», тому відкриття виконавчого провадження по справі постановою від 18.03.2014р. за виконавчим листом від 16.12.2011р. № 2-269/11 (виданого Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі центру телекомунікаційних послуг Одеської філії заборгованості за послуги звязку) в сумі 9\~006,39 грн. (тобто різниці між сумою заборгованості за виконавчим листом в сумі 10\~824,57 грн. та раніше виплаченою сумою в розмірі 1\~818,18 грн.) є обґрунтованим та з цієї підстави вимоги позивача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження задоволені бути не можуть. Так як відповідачем надано інформацію у вигляді копії розпорядження старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 16.07.2013р. про перерахування грошових коштів в сумі 2\~042,72 грн. з метою виконання судового рішення, тому вимоги [PERSON] зобовязати відповідачів відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 2\~083,57 грн. (з урахуванням витрат на послуги банку) задоволенню не підлягають як необґрунтовані. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження ч. 3 ст. 19 Закону; у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом, та за заявою стягувача державний виконавець відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна ч.ч. 1 та ст. 57 Закону. Разом з тим матеріали виконавчого провадження № 42519568 не містять інформації про те, що стягувач у поданій заяві про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2014р. просить накласти арешт на майно божника та арешт накладено до закінчення строку для самостійного виконання рішення, а тому обґрунтованість вказаних дій старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] не доведена. Але відповідно до положень ст. 60 Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця, тобто такої форми захисту цивільних прав позивача як скасування судом постанови про накладення арешту не передбачено Законом і ст. 16 ЦК України; з вимогами про зняття арешту позивач не звертався, самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог у суду немає процесуальної підстави, а тому вимоги скасувати постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.03.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з порушенням строку на добровільне виконання та оскарження задоволені бути не можуть. Порядок вирішення відводів у виконавчому провадженні визначений ст. 16 Закону. Право сторони на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження а також робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом, передбачені ст. 12 Закону. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що як розяснює в своїй постанові N 4 ПВСУ від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації та ін… При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Кожна сторона відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Разом з тим позивачем не наведено жодного доказу спричинення йому моральної шкоди передчасним накладенням арешту на його майно до закінчення строку на самостійне виконання судового рішення й ігнорування заяв та звернень до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Зокрема, суд звертає увагу на ту обставину, що станом на час розгляду справи позивачем так і не надано доказів виконання судового рішення, що взагалі ставить під сумнів наявність у позивача моральних страждань. Судом не приймаються до уваги посилання позивача на дії відповідачів в інших виконавчих провадженнях як такі, що не стосуються предмету спору (оскільки, зокрема, ухвалою суду від 23.07.2014р. позовних вимог [PERSON] про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2013р. та накладення арешту від 06.06.2013р. за виконавчим провадженням № 36915931 залишено без розгляду). Інші твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. На підставі викладеного суд, діючи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, відшкодування матеріальної та моральної шкоди й відсутності підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed