Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Заявник [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій вказав, що 16.08.2004 року його матері [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку площею 2,87 га. та 14.12.2004 р. отримано державний акт серії ОД № 076077 на право приватної власності на землю. В державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку, а саме - замість по батькові «[PERSON]», як записано в паспорті заявника, зазначено «[PERSON]». Представник заявника звернувся до Відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області з заявою про виправлення державного акту, про що йому було відмовлено. На підставі викладеного представник заявника просить суд встановити факт належності його матері [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту серії ОД № 076077 на право приватної власності на землю, виданого 14 грудня 2004 року Кілійською районною державною адміністрацією. Представник заявника надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу Держземагенства у Кілійському районі, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Приозерненської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянки України серія [NUMBER], виданим 28 грудня 1995 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявник є «[PERSON]», [INFO]. Заявник зареєстрована в с. Трудове Кілійського району Одеської області. З державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 076077 виданого 14 грудня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 464 від 16.08.2004 р., вбачається, що «[PERSON]» передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.87 гектарів, розташовану на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010452200554. Згідно довідки № 288 від 11.08.2014 р. виданої виконавчим комітетом Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], є власником державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 076077, в якому допущено помилку та яку можна виправити тільки в судовому порядку. Як вбачається з відповіді Відділу Держземагентства у Кілійському районі Одеської області Головного управління Держземагенства в Одеській області № Н-110 від 01.09.2014 року на заяву [PERSON], у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення судів, що набрали законної сили. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved