Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON]В з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів до відповідача [PERSON]А, згідно якого просить визнати відповідача батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її утримання , згідно збільшених позовних вимог в сумі 1000 грн., та на утримання дитини в сумі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. З грудня 2014 року вона проживала разом з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вони бажали мати дитину, але їм це довго не вдавались. З цього приводу вони звертались до лікаря, який їм порадив придбати тест на овуляцію та за допомогою нього планувати її вагітність. 08.02.2016 року вона завагітніла. 24.02.2016 року її вагітність підтвердилась і відповідач був цьому дуже радий. Але через два дні відповідач залишив її, забравши свої речі та почав уникати зустрічей з нею. Коли їй вдалось зателефонувати до нього, то він порадив їй зробити аборт. Вона вагітність не перервала та 30.10.2016 року народила сина Нікіту, але відповідач заперечує своє батьківство щодо даної дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивач пояснила, що 07.11.2014 року вона з відповідачем проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Жили то в батьків відповідача, а також вона знімала квартиру, в якій вони проживали. Відповідач хотів дитину. А коли дитина народилась він відмовився від батьківства щодо даної дитини. Вважає таку поведінку відповідача такою, що формується під впливом його батьків. Так як в 2015 році відповідач таємно від батьків приходив до неї та проживав з нею. В 2016 році відповідач одружився з іншою жінкою та з нею проживає, а їх спільна дитина виявилась йому непотрібною. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що його довіритель визнає позовні вимоги лише в тому випадку, коли буде призначена генитична експертиза, щодо його батьківства, та якщо висновок цієї експертизи підтвердить його батьківство щодо народженої позивачкою дитини. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що 30.10.2016 року у позивачки народився син, який був нею зареєстрований як [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Прохаючи визнати відповідача батьком позивач посилається на те, що вона грудня 2014 року проживала разом з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вони бажали мати дитину, але їм це довго не вдавались. З цього приводу вони звертались до лікаря, який їм порадив придбати тест на овуляцію та за допомогою нього планувати її вагітність. 08.02.2016 року позивач завагітніла. 24.02.2016 року вагітність позивачки підтвердилась і відповідач був цьому дуже радий. Але через два дні відповідач залишив позивачку, забравши всі свої речі та почав уникати зустрічей з нею. Коли їй вдалось зателефонувати до нього, то він порадив їй зробити аборт. Пояснення позивача підтверджуються показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Так свідок [PERSON]І,. в судовому засіданні пояснила, що на її день народження 04.11.2015 року [PERSON] та [PERSON], які були запрошені нею, помирились. Відповідач дуже радів цьому та часто приходив до [PERSON], але таємно від своїх батьків. Вона неодноразово бувала в позивачки і була свідком того, що відповідач приходив до неї. Вони говорили, що бажають мати дитину і були засмучені тим, що тривалий час [PERSON] не могла завагітніти. Ліза робила тести та бажала мати дитину. За місцем проживання [PERSON] були речі відповідача. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона працює в барі в сел.. Дніпровському. Позивачка та відповідач познайомились у неї на роботі восени 2014 року. При цьому відповідач дуже гарно залицявся до [PERSON]. Через деякий час вони посварились. Але через рік знову помирились та почали жити разом та думати про дітей. Але коли [PERSON] завагітніла відповідач відмовився від усього і переїхав жити до іншої місцевості. Свідок [PERSON]В,. в судовому засіданні пояснила, що її донька та відповідач дійсно познайомились в 2014 році та деякий час проживали разом. Потім посварились та розійшлись. Але через певний проміжок часу вони знову помирились. Ліза зняла квартиру та вони там спільно проживали. Відповідач неодноразово приїздив до них, говорив, що хоче одружитись з Лізою. В січні 2016 року [PERSON] з відповідачем були в них на свято посівання. Сергій говорив, що вони будуть жити разом, що їх сварка була помилкою, і щоб вони, як батьки, ні про що не турбувались. Її чоловік називав [PERSON] зятем. А потім, коли [PERSON] завагітніла відповідач залишив її та перестав спілкуватись, що стало цьому причиною їй не відомо. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає. що позовні вимоги щодо визнання батьківства підлягають задоволенню, виходячи з наступного Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров»я про народження дружиною дитини Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1.за заявою матері та батька дитини; 2.за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,, та інших обставин, які мають значення для справи. Факт спільного проживання позивача та відповідача з 2014 року знайшов своє підтвердження на підставі показань свідків. Для встановлення факту, щодо батьківства відповідача відносно народженої позивачкою дитини, судом була призначення судова генетична експертиза. Відповідно до висновку експерта № 88 від 22.03.2017 року встановлено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно - генетичним аналізом встановлено, що у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовного батьківського ( не материнського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що гр. [PERSON] [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв2язків. за результатами даної експертизи складає не менше 99.9999998% Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України Виходячи з вищевикладеного та оцінюючи всі надані судові докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання батьківства та визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: сел. Дніпровське вул., Терешкової, 9/2, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області батьком дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Так як позивач не заявляє вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], дані вимоги судом не розглядаються та не вирішуються. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на думку суду підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Так як відповідач своє батьківство щодо дитини не визнавав та з цього приводу матеріальної допомоги позиваці на утримання сина не надавав, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягаються стягненню аліменти на утримання сина виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Так як відсутні відомості про те, що відповідач працює та має постійний, стабільний заробіток суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне положення сторін: позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відомості про матеріальний стан відповідача відсутні, проте відповідач є особою працездатного віку. Інших неповнолітніх дітей та утриманців сторони на своєму утриманні не мають. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи вік дитини, її необхідні потреби, та ту обставину, що позивач доказів того, що на утримання дитини необхідно стягувати аліменти саме в сумі, що визначено нею при збільшенні позовних вимог, суд вважає, що аліменти з відповідача на утримання дитини підлягають стягненню в твердій грошовій сумі 1000 грн., що на думку суду буде відповідати принципу справедливості та забезпечувати необхідні потреби дитини даного віку. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України - Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 , 4 ст. 84 СК У країни - Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у позивачки у зв'язку з визнанням батьківства, виникло право вимагати від відповідача стягнення аліментів і на своє утримання. Судом встановлено, що позивач не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та отримує лише допомогу на утримання дитини в незначному розмірі. Відповідач є особою працездатного віку. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. Доказів того, що аліменти на утримання позивачки повинні бути стягнені саме в розмірі відповідно до збільшених позовних вимог суду не надані, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., до досягнення дитиною трирічного віку Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню не користь позивачки судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 551 грн., 20 коп., за позовними вимогами про визнання батьківства,Є так як дані вимоги задоволені в повному обсязі. А також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн., так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», до відповідача заявлено дві вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання позивачки.

Outcome: partial