Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту цільового призначення земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що він є членом садівничого товариства «Барвінок» масиву «Вінницькі Хутори -2» та має садову ділянку [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради і належить позивачу на праві приватної власності на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18 грудня 1993 року, згідно з яким йому було видано державний акт на право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], фактично являється земельною ділянкою із цільовим призначенням - для ведення садівництва. Однак, в державному акті на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 01 лютого 1994 року зазначено, що землю передано для сільськогосподарського виробництва. В той час, як згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 року №548, такий вид цільового призначення земель відсутній. Насправді, ці землі є землями для індивідуального садівництва (код за КВЦПЗ 01.05), а Вінницько-Хутірською сільською радою при прийняті рішення та видачі державних актів на землю, на підставі цього рішення, було допущено помилку в зазначені цільового призначення земель, а саме, зазначено - для сільськогосподарського виробництва, замість - для індивідуального садівництва. Рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради 17 сесії 07 скликання від 02 червня 2017 року до вказаного рішення (рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18 грудня 1993 року) внесені зміни та вказано, що в зв»язку з допущеною помилкою при визначенні цільового призначення земельної ділянки, замість слів «для сільськогосподарського виробництва» слід читати «для ведення садівництва». Вказане, порушує права заявника, як землевласника, оскільки він не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в ДРРП, адже внесення змін до державного акту про право приватної власності на землю не передбачено чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд встановити факт, що земельна ділянка, площею 0,0448 га, яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради та належить йому на праві приватної власності на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18 грудня 1993 року, згідно якого було видано державний акт на право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], є земельною ділянкою із цільовим призначенням - для ведення садівництва. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали. Заінтересована особа - представник Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області у судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, щодо прийняття рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області у судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник є членом садівничого товариства «Барвінок» масиву «Вінницькі Хутори - 2» та має садову ділянку [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради і належить заявнику на праві приватної власності на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18 грудня 1993 року, згідно з яким було видано державний акт на право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с. 6-7). Згідно з рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 17 сесії 07 скликання від 02 червня 2017 року, внесено зміни в рішення 14 сесії 21 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 18 грудня 1993 року в частині визначення цільового призначення земельної ділянки, площею 0,0448 га, право на яку посвідчено державним актом серії ВН б/н від 01 лютого 1994 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], в зв»язку з допущеною помилкою при визначенні цільового призначення, а саме: замість слів «для сільськогосподарського виробництва» слід читати «для ведення садівництва» (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 256 ЦПК України передбачає перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку. Суд звертає увагу, що даний перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, тому слід встановити факт, що земельна ділянка, площею 0,0448 га, яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18 грудня 1993 року, згідно з яким було видано державний акт на право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], є земельною ділянкою із цільовим призначенням - «для ведення садівництва». При цьому слід зазначити, що спосіб функціонального/цільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в межах однієї категорії не змінювався, а присутнє лише виправлення допущеної помилки при визначенні виду використання земельної ділянки в межах цільового призначення. Встановлення такого факту має юридичне значення для заявника, оскільки допущена помилка позбавляє його прав, передбачених законодавством України, а тому заява підлягає до задоволення, а права [PERSON], як землевласника, до захисту. Судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved