Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду з позовною заявою звернувся [PERSON], в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с. Н-Михайлівка, вул. Першотравнева, буд. 43, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. \~ \~ \~ \~Позивачеві на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок, у якому проживає він та його дружина, [PERSON] Відповідачка у справі є його донькою, однак не проживає у житловому будинку з 05.06.1990р. \~ \~ \~ \~На даний час позивач не бажає, щоб у належному йому будинку була зареєстрована відповідачка, оскільки це обмежує його право на оформлення субсидії та порушує його права як власника житлового будинку. \~ \~ \~ \~За таких підстав [PERSON] просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві зазначив, що уповноважує представляти його інтереси в судовому засіданні представника без його особистої участі. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення про виклик відповідача на сайті Чернігівського районного суду Запорізької області (а.с. 32). Також до суду відповідачем не надано заяви про розгляд справи без її участі. За згодою позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає ст.280 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється двоюрідною сестрою позивача, постійно спілкується з позивачем [PERSON], а також знає, що [PERSON] являється відповідачу рідною донькою, яка проживала за адресою: [INFO] та в 1990 році виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, яка жодного разу не приїжджала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється позивачу двоюрідним племінником, з яким постійно спілкується, а також знає, що [PERSON] являється відповідачу рідною донькою, яка проживала за адресою: [INFO] та в 1990 році виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, до батьків жодного разу не приїжджала. Суд, обєктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок за номером 43, що розташований по вул. Першотравневій в с. Н-Михайлівка Чернігівського району Запорізької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 18.12.2001р. ДКП «Імпульс» (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, у буд. №43 по вул. Першотравневій с. Н-Михайлівка Чернігівського району Запорізької області зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16). Факт не проживання [PERSON] у вищевказаному будинку підтверджується довідками №305 від 30.05.2018р. та №161 від 12.09.2018р., виданими виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, Н-Михайлівським старостинським округом, де зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], однак не проживає там з 1990 року (а.с.16,25). За особистою заявою реєстрація відповідача за вказаною адресою не знята, що перешкоджає здійсненню позивачем належного йому права власності щодо користування та розпорядження житловим будинком, а також ускладнює процедуру оформлення субсидій. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України. Згідно з ч. 2 цієї ж статті власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у відповідності до положення ст. 391 ЦК України. Положення ст. 150 ЖК УРСР визначає право громадян, які мають у приватній власності будинок, користуватися ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак частина 2 цієї статті передбачає втрату права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведені норми діючого законодавства та відсутність відповідачки за місцем реєстрації протягом періоду, що значно перевищує передбачений законом, суд вважає цілком законною вимогу про визнання відповідачки такою, що втратила право користування належним позивачеві житловим будинком. Суд вважає доведеним факт втрати [PERSON] права користування належним [PERSON] житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с. Н-Михайлівка, вул. Першотравнева, 43. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат суду не заявлені. На підставі викладеного,

Outcome: approved