Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

ДП «Бердянський морський торговельний порт» звернулось до суду з позовом до комісії з трудових спорів ДП «БМТП», [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення комісії з трудових спорів, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням КТС ДП «ДМТП» було зобов'язано в.о. директора підприємства скасувати накази від 16 серпня 2017 року № 158 та від 13 вересня 2017 року № 198. Позивач вважає вказане рішення незаконним. Наказом від 16 серпня 2017 року № 158 «По особовому складу» було попереджено в.о. начальника юридичного відділу ДП «БМТП» [PERSON] про притягнення до дисциплінарної відповідальності в зв'язку з несвоєчасним виконанням окремого доручення від 14 серпня 2017 року № 10, яким [PERSON] було доручено організувати та провести юридичну експертизу проекту наказу «Про внесення змін до штатного розпису «Управління порту» на відповідність вимогам законодавства, а також у строк до 16.30 год. 14 серпня 2017 року надати погодження вказаного документу або рапорт з вмотивованими пропозиціями щодо приведення його у відповідність до діючого законодавства України. Вказане доручення своєчасно виконано не було, що стало підставою для видання наказу № 158 про попередження [PERSON] щодо застосування в майбутньому, у випадку допущення порушень посадових обов'язків, дисциплінарного стягнення. У своїй скарзі до КТС в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] вказував на нібито незаконність окремого доручення як розпорядчого документа, яке було запроваджено в ДП «БМТП» окремим наказом, який до теперішнього часу не скасований. Таким чином, [PERSON] взагалі не притягувався до дисциплінарної відповідальності наказом від 16 серпня № 158, а тому у КТС не було підстав для скасування цього наказу. Наказом ДП «БМТП» від 13 вересня 2017 року № 198 «По особовому складу» в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] було оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани з підстав невиконання останнім двох розпоряджень в.о. директора ДП «БМТП», якими [PERSON] було зобов'язано звільнити кабінет № 31 та зайняти кабінет № 63 у лівому крилі блоку службових приміщень. Факт безпідставного невиконання вимог вказаних розпоряджень відповідачем [PERSON] не спростовуються, тому наявні обставини, що свідчать про порушення ним трудової дисципліни, та належні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності. КТС вийшла за межі наданих їй законодавством повноважень, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в судах розглядаються трудові спори за заявами керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади, в тому числі державними органами, з питань накладення дисциплінарних стягнень. Статутом позивача передбачено, що начальник юридичної служби призначається на посаду директором порту за погодженням з уповноваженим органом управління, тому в даному випадку питання про скасування наказу повинно було розглядатися безпосередньо судом, а не КТС. Крім зазначеного, в порушення ч. 2 ст. 227 КЗпП України оскаржуване рішення КТС не містить мотивів прийнятого рішення. При обранні виду стягнення позивачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок. Зазначені вище порушення в діях КТС вплинули на всебічний, повний та об'єктивний розгляд трудового спору, тому рішення КТС є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, просив визнати незаконним та скасувати рішення комісії з трудових спорів ДП «Бердянський морський торговельний порт». Представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що рішення КТС було прийнято після ретельного дослідження всіх обставин справи, відповідно до закону. Окремим дорученням в.о. директора [PERSON] від 14 серпня 2017 року № 10 в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] було доручено організувати юридичну експертизу проекту наказу, причому, згідно журналу реєстрації реальний час на проведення експертизи склав 45 хвил., що є недостатнім для проведення такої експертизи. Враховуючи наведене, нібито несвоєчасність виконання вищевказаного окремого доручення не відповідає дійсності. Наказом № 158 [PERSON] фактично було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження, що суперечить вимогам ст. 147 КЗпП України. Підставою оголошення відповідачу [PERSON] догани згідно із наказом від 13 вересня 2017 року № 198 стали два розпорядження про звільнення кабінету № 31 та зайняття кабінету № 63, але вказані розпорядження не містили посилання на необхідність зміни робочого місця [PERSON], хоча переміщення працівника повинно бути мотивованим та обумовленим інтересами виробництва. Таким чином, вказані вище розпорядження були видані з низкою порушень діючого законодавства, тому наказ про оголошення [PERSON] догани за невиконання цих розпоряджень мав належні підстави для його скасування. Крім зазначеного, КТС виходила з того, що в даному випадку ситуація була сприйнята, як спроба перенести міжособисті відносини на сферу трудової діяльності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав з наступних підстав. Протокол № 1 засідання КТС містить повну мотивацію підстав, за якими прийнято рішення про скасування наказів позивача. Відповідач не погоджується з твердженням позивача, що наказом № 158 він не притягувався до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказаним наказом [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 147, 149 КЗпП України було попереджено про конкретне порушення трудової дисципліни - несвоєчасне виконання окремого доручення керівника підприємства. Тому вказаний наказ могла і повинна була розглянути комісія з трудових спорів. Відповідач зазначив, що вищевказаного дисциплінарного порушення він не вчиняв, проблема у керівника підприємства виникла з юрвідділом не з причин виробничої діяльності підприємства. Невиконання окремого доручення, яке ставиться відповідачу в провину, було обумовлено об'єктивними підставами, а саме - недостатність відведеного часу та ненадання відповідних документів для проведення юридичної експертизи. Наказ № 198, яким відповідачу було оголошено догану, також не відповідає нормам чинного законодавства, так як [PERSON] не відмовлявся від звільнення свого робочого кабінету і зайняття іншого, а лише просив обґрунтувати необхідність його переміщення на інше місце роботи та пояснити, яким чином вказане переміщення може покращити діяльність юридичного відділу. Відповідач звертався до керівника підприємства та профспілкової організації ДП «БМТП» для врегулювання спору, але ні самостійно, ні з допомогою профспілкової організації розбіжності щодо законності виданих керівником наказів, розпоряджень та окремих доручень усунуті не були, тому [PERSON] був вимушений звернутися до КТС, яка прийняла правильне рішення, що відповідає всім норам КЗпП України. Крім зазначеного, посада начальника юридичної служби не затверджується, як зазначає позивач, а погоджується уповноваженим органом, що є суттєвою різницею, тому відповідач мав право звернення для вирішення спору до КТС, а не до суду. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у ст.ст. 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом (ст. 224 КЗпП України). Згідно із ст. 226 КЗпП України комісія по трудових спорах зобов'язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат. Відповідно до ч. 1 ст. 227 КЗпП України, комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні, та в силу ч. 4 ст. 226 КЗпП України засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. У відповідності з наказом позивача від 16 серпня 2017 року № 158 «По особовому складу» за несвоєчасне виконання окремого доручення в.о. директора ДП «БМТП» від 14 серпня 2017 року № 10 в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] було попереджено, що у повторному випадку до нього буде застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України. Як вбачається з даного наказу, згідно окремого доручення в.о. директора ДП «БМТП» від 14 серпня 2017 року № 10 в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] було доручено в строк до 16-30 год. 14 серпня 2017 року організувати та провести юридичну експертизу проекту наказу «Про внесення змін до штатного розпису «Управління порту» на відповідність вимогам законодавства та надати погодження вказаного документу або рапорт з вмотивованими пропозиціями щодо приведення його у відповідність до діючого законодавства України; рапорт та висновок [PERSON] було надано 15 серпня 2017 року. Наказом ДП «БМТП» від 13 вересня 2017 року № 198 «По особовому складу» за порушення трудової дисципліни, «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників і службовців Бердянського морського торговельного порту» в.о. [PERSON] згідно ст. 147 КЗпП України було оголошено догану. Вказаний наказ мотивовано невиконанням вимог розпоряджень в.о. директора [PERSON] від 22 серпня 2017 року № 43 та від 04 вересня 2017 року № 48, відповідно до яких [PERSON] повинен був звільнити кабінет № 31 та зайняти кабінет № 63 у лівому крилі блоку службових приміщень. Не погоджуючись із вказаними наказами, [PERSON] оскаржив їх до комісії з трудових спорів Державного підприємства «БМТП». У відповідності з рішенням КТС від 03 жовтня 2017 року комісія вирішила задовольнити скаргу та зобов'язати в.о. директора ДП «БМТП» [PERSON] скасувати накази від 16 серпня 2017 року № 158 «По особовому складу» та від 13 вересня 2017 року № 198 «По особовому складу». На засіданні комісії 03 жовтня 2017 року були присутні 8 членів комісії (повний склад - 9 членів), тобто більше двох третин обраних до її складу членів. В даному випадку рішення прийнято більшістю голосів, а саме: по наказу від 16 серпня 2017 року № 158 голосували за - 7, проти - 0, утримались - 1; по наказу від 13 вересня 2017 року № 198 голосували за - 6, проти - 1, утримались - 1. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами, незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом чи прокурором порушена справа, після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації. За змістом ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленому ст.ст. 148-149 цього ж Кодексу. За правилами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст.ст. 147, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків. Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. Перелік трудових обов'язків, недотримання чи не виконання яких може бути підставою для застосування стягнень визначається посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Судом встановлено, що окремим дорученням в.о. директора [PERSON] від 14 серпня 2017 року № 10 в.о. начальника юридичного відділу [PERSON] було доручено організувати юридичну експертизу проекту наказу «Про внесення змін до штатного розпису «Управління порту» на відповідність вимогам законодавства, а також в строк до 16-30 год. надати погодження вказаного документу або рапорт з вмотивованими пропозиціями щодо приведення його у відповідність до діючого законодавства. Згідно журналу реєстрації вказане доручення було отримано [PERSON] о 15-45 год. 14 серпня 2017 року, тобто реальний час на проведення експертизи склав 45 хвил., що є недостатнім для проведення такої експертизи. В зв'язку із несвоєчасністю виконання цього доручення наказом від 16 серпня 2017 року № 158 [PERSON] фактично було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження, що суперечить вимогам ст. 147 КЗпП України. Підставою оголошення відповідачу [PERSON] догани згідно з наказом від 13 вересня 2017 року № 198 стали розпорядження від 22 серпня 2017 року № 43 та від 04 вересня 2017 року № 48 про звільнення відповідачем [PERSON] кабінету № 31 та зайняття кабінету № 63. Суд приходить до висновку, що вказані розпорядження не містили посилання на необхідність зміни робочого місця [PERSON], хоча переміщення працівника повинно бути мотивованим та обумовленим інтересами виробництва. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в судах розглядаються трудові спори за заявами керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади, в тому числі державними органами, з питань накладення дисциплінарних стягнень. Статутом Порту передбачено, що начальник юридичної служби призначається на посаду директором порту за погодженням з уповноваженим органом управління, тому в даному випадку питання про скасування наказів повинно було розглядатися безпосередньо судом, а не КТС. Суд не погоджується з такою думкою позивача, оскільки п. 6.6 ст. 6 Статуту ДП «БМТП», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, всі заступники директора Порту, головний бухгалтер, начальник юридичної служби та особа, відповідальна за ведення контрольно-ревізійної роботи, призначається на посаду директором Порту за погодженням з уповноваженим органом управління. Поняття «затвердження» та «погодження» не є тотожними, затвердження та погодження кандидатури на певну посаду є різними за процедурою, тому твердження позивача про неможливість розгляду даного спору комісією з трудових спорів, не ґрунтується на законі. Таким чином, комісією по трудових спорах відповідно до вимог ст. 227 КЗпП України в повному обсязі досліджено та з'ясовано обставини щодо відсутності порушення [PERSON] трудової дисципліни, в рішенні та протоколі засідання КТС від 03 жовтня 2017 року вмотивовано висновки комісії та вказаним рішенням обґрунтовано скасовано накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність.

Outcome: dismissed