Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

До Трускавецького міського суду звернулася уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] від імені Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлений позов обґрунтований тим, що 09 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір № 968/08/03. відповідно до пунктів 1.1-1.6 кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 35\~450,00 євро з терміном повернення до 08 червня 2018 року. Плата за користування кредитом (відсоткова ставка) становить 15 % річних. Факт отримання кредиту [PERSON] підтверджується меморіальним валютним ордером № 244990 від 09 червня 2008 року. Згідно з п. 3.3.3 позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з умовами, що визначені в п. 2.5.1 кредитного договору. Не пізніше терміну, визначеного в п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 1.4.1, п. 2.3 кредитного договору, а також сплатити можливу неустойку (штраф, пеню). Згідно з п. 3.3.2, п. 2.5.1 кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно до дати, визначеної графіком погашення заборгованості по кредиту та відсотках до кредитного договору № 968/08/03 від 09 червня 2008 року, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, відсотків та інших плат, встановлених у графіку. П. 4.5 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату за обслуговування кредиту згідно з умовами кредитного договору позичальник сплачує банку штрафу розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав. Позивач з своєї сторони виконав договірні зобовязання в повному обсязі, а відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Відповідач [PERSON] порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів, передбачених кредитним договором, тому виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. Для забезпечення виконання кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 09 червня 2008 року. Згідно з п. 1.1 договору поруки поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання зобовязань позичальником у повному обсязі за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки зобовязання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором, не потребують. У разі невиконання та/або порушення позичальником своїх зобовязань перед кредитором поручитель зобовязується погасити заборгованість за кредитним договором, суми штрафів, пені, комісій, збитків, витрат та інших платежів згідно з кредитним договором. Тому, виходячи з п. 1.1, п. 1.2, п. 2.1 договору поруки, [PERSON] виступає співвідповідачем по даному зобовязанню. Загальна сума заборгованості відповідачів відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08 липня 2015 року становить 347\~761,29 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотків за кредитом в розмірі 13\~962,72 євро (еквівалент за курсом НБУ 23,586749 грн. за 1 євро на 08 червня 2015 року становить 329\~335,18 грн.) та заборгованості за комісіями і штрафними санкціями в розмірі 18\~426,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12\~832,15 євро, відсотків за користування кредитом 1\~350,57 євро, неустойки (штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту) 18\~426,11 грн. Відповідачам направлялися повідомлення про порушення позичальником основного зобовязання, на які вони не відреагували. Наведені обставини підтверджують факт неналежного виконання відповідачами зобовязань за кредитним договором та договором поруки, що дає право на стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів. 21 січня 2016 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач зазначає, що відповідач [PERSON] частково погасила заборгованість. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 968/08/03 від 09 червня 2008 року в сумі відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21 січня 2016 року становить: заборгованість за тілом та відсотками по кредиту 4,30 євро (по курсу НБУ 27,9000766 на 20.01.2016 року) становить 116,10 грн. (в тому числі: кредит 4,27 євро, відсотки 0,03 євро, комісії за РО 0,00 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 18\~426,11 грн.) Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 968/08/03 від 09 червня 2008 року в сумі 18\~542,21 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав, викладених у ній, та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що, згідна з сумою основного боргу та відсотками у розмірі 11,10 грн., однак не погоджується з сумою пені у розмірі 18\~542,21 грн., скільки така сума пені значно перевищує суму основного боргу, просила зменшити її до мінімуму. Проти часткового задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, однак не погодилася з сумою пені за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки несплачена сума тіла кредиту є значно меншою, ніж пеня. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2008 року [PERSON] звернулася до Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» з заявою на отримання кредиту /а.с. 33-42/. 09 червня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено кредитний договір № 968/08/03, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 35\~450,00 євро, що складає еквівалент 268\~218,42 грн., в порядку і на умовах визначених договором. Кредитні кошти надані строком до 08 червня 2018 року. За користування кредитом встановлена плата в розмірі 13 % річних. /а.с. 7-14/. Позичальника [PERSON] було повідомлено про умови споживчого кредитування 09 червня 2008 року, про що є її підпис /а.с. 26-28/. 09 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 968/08/03 від 09 червня 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 35\~450,00 євро на 120 місяців із сплатою процентів за ставкою 13 % річних, терміном повернення 08 червня 2018 року /а.с. 29-30/. Відповідно до меморіального ордера № 24490 від 09 червня 2008 року фізичній особі-підприємцю [PERSON] було надано кредит відповідно до кредитного договору № 968/08/03 від 09 червня 2008 року у сумі 35\~450,00 євро, що складає еквівалент 268\~218,42 грн. /а.с. 32/. У подальшому відповідно до додаткової угоди № 1 від 27 листопада 2008 року до договору № 968/08/03 від 09 червня 2008 року сторони домовилися викласти п. 1.4 договору в наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18 % річних» /а.с. 24/. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 08 грудня 2008 року до договору поруки від 09 червня 2008 року сторони домовилися викласти п. 1.1 договору поруки від 09 червня 2008 року в наступній редакції: «Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 968/08/03 від 09 червня 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 35\~450,00 євро на 120 місяців із сплатою процентів за ставкою 18 % річних, терміном повернення 08 червня 2018 року» /а.с. 31/. 07 серпня 2009 року [PERSON] звернулася з заявою до Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» про реструктуризацію кредиту /а.с. 43/. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 09 вересня 2009 року до договору № 968/08/03 від 09 червня 2008 року сторони домовилися викласти п. 1.4 договору в наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15 % річних» /а.с. 25/. Згідно з п. 2.7.1, п. 3.2.4 кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобовязань за цим договором та/або договором іпотеки банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за кредитним договором № 968/08/03, останній платіж по погашенню заборгованості було здійснено у серпні 2014 року /а.с. 5-6/. 12 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] була надіслана вимога про повернення коштів /а.с. 52-54/. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану вимогу було 25 червня 2015 року отримано [PERSON] /а.с. 55/. Як вбачається з заяви про уточнення позовних вимог, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 968/08/03 станом на 21 січня 2016 року, всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 4,30 євро (що у гривневому еквіваленті становить 116,10 грн.) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка згідно з вимогою ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за правилами п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року; виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою ст. 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням того, що заявлена позивачем пеня у 18\~542,21грн. згідно наявного у справі розрахунку нарахована у межах річного строку, що розмір пені значно перевищує розмір збитків (18\~542,21грн. проти 116,10 грн.), суд вважає можливим зменшити розмір пені до 116,10 грн. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачів слід стягнути на користь позивача 232,20 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. судового збору в дохід державного бюджету.

Outcome: partial