Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Зазначила, що відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає, комунальні послуги не сплачує, хоча зареєстрований у цій квартирі, через це вона несе додаткові витрати, не може оформити субсидію. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Третя особа у справі син позивача [PERSON] позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Третя особа у справі Автозаводський районний відділ УДМС України в Полтавській області надав суду лист пор вирішення справи на розсуд суду та про розгляд її без участі представника відділу. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 20 вересня 1990 року, виданого на підставі розпорядження від 20.09.1990 № 9520/1 Виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів, позивач, відповідач та третя особа у справі - [PERSON] є співвласниками (по 1/3 частині) квартири [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Відповідно до обставин справи, відповідач [PERSON] у спірній квартирі з 1994 року не проживає, речі, що йому належать там відсутні, у добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку, комунальні послуги не сплачує. Позивач через це несе додаткові витрати на утримання квартири (сплату комунальних послуг за нього), не може оформити субсидію. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших громадян, інтересам суспільства. Тягар утримання майна покладено на його власника. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позову, не довів, що він належним чином утримує своє майно, що він ним користується, що його дії не порушують прав позивача. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено майнові права позивача на вказану квартиру, а тому вони підлягають захисту у судовому порядку. Також, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав призведе до їх відновлення, при цьому не порушить майнові права відповідача, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу згідно зі ст. 88 ЦПК України. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved