Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, яким позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 травня 1992 року в Палаці одруження «Центральний», актовий запис №683. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 16 травня 1992 року в Палаці одруження «Центральний», актовий запис №683. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Спільне життя не склалося, на протязі останніх років погіршувалося, втрачені почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин на початку 2017 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, наміру відновлювати подружнє життя не мають. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року провадження по справі відкрито. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 травня 1992 року в Палаці одруження «Центральний», актовий запис №683, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Палацем одруження «Центральний» За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, однією сім'єю не проживають. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. На підставі викладеного і

Outcome: approved