Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

\~До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON]з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 25.10.2014 між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач переїхала на постійне місце проживання в Україну. Відповідач є громадянином [PERSON] Федерації і там же постійно проживає. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 23 травня 2017 року Токмацьким районним судом Запорізької області було направлено до Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області судове доручення про вручення відповідачу [PERSON] позовної заяви разом з матеріалами справи. Позивач в судовому засіданні та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце судового розгляду відповідно до частини 7 статті 76 ЦПК України, як особа, яка проживає за межами України, судовою повісткою в порядку, визначеному міжнародним договором Конвенцією про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, шляхом надсилання у порядку статті 415 ЦПК України судового доручення до компетентного суду [PERSON] Федерації. З матеріалів отриманих через головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області установлено, що Абінським районним судом Краснодарського краю [PERSON] Федерації відповідачу в ході судового засідання 15.08.2017 було вручено копію позовної заяви про розірвання шлюбу та додані до неї матеріали. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав, та згоден на розгляд справи у його відсутності. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.10.2014 зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що складено запис про укладення шлюбу №588, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданим 25 жовтня 2014 року відділом ЗАГС Абінського районного управління ЗАГС Краснодарського краю [PERSON] Федерації. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №293104, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, про що в Книзі реєстрації народжень 20.10.2015 зроблено відповідний актовий запис №116. Спільна дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою Запорізька область, Токмацький район, с.Долина вул.Центральна, 54, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 07.04.2017 за № 174. Як вбачається із змісту позовної заяви, сторони припинили шлюбні стосунки, оскільки позивач виїхала на постійне місце проживання в Україну. Сторони не ведуть спільного господарства. Спірних питань по майну, набутому за час шлюбу, в сторін немає. Ураховуючи, що позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином [PERSON] Федерації, спірні правовідносини відповідно до статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» є приватноправовими відносинами з іноземним елементом, правове регулювання яких відповідно до статті 4 указаного Закону\~визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. З урахуванням викладеного, оскільки позивач [PERSON] є громадянкою України, проживає разом зі спільною дитиною відповідача на території України і на час розгляду справи позивач продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу сторін у цій справі має здійснюватись за законодавством України. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст.51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено. що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає. Позивач під час реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Враховуючи викладене і

Outcome: approved