Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівників, в сумі 24305 грн.46 коп. та судових витрат. В обгрунтування позову зазначав, що згідно наказів директора Первомайського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді [PERSON] від 01.06.2017 року за № № 21-к, 22-к,23-к, з посад фахівців з соціальної роботи центру було звільнено працівників [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Зазначені звільнення були здійснені відповідачкою [PERSON] з порушенням вимог Закону. Так, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2017 року № справи 484/1999/17-ц позов [PERSON] було задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 21-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 17.08.2017 року в сумі 12 132 грн. 72 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні; - рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.08.2017 року № справи 484/2000/17-ц позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 22-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 10.07.2017 року в сумі 10 613 грн. 40 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні; - рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2017 року № справи 1980/17-ц, позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 23-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 16.07.2017 року в сумі 11 479 грн. 80 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні. Посилаючись на те, що Первомайською міською радою не вжито дієвих заходів, щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] як з особи винної у незаконному звільненні [PERSON], [PERSON], та [PERSON], грошових коштів сплачених за час вимушеного прогулу на загальну суму 24305,46 грн., просив задовольнити позов, стягнувши з [PERSON] вказану суму та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні прокурор підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію прокурора, просила задовольнити позов, стягнувши з [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 24305,46 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову та пояснила, що відсутня її вина у заподіянні шкоди внаслідок незаконного звільнення працівників, оскільки зазначені кошти були виплачені [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в межах бюджетних асигнувань. Крім того, вважає, що позов заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області має бути залишено без руху в порядку ст. 185 ЦПК України, оскільки п.4 ст. 136 КЗпП України визначено виключний перелік осіб, які мають право звертатись до суду з позовом про стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди. Вислухавши позицію прокурора, пояснення представника Первомайської міської ради Миколаївської області, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований, грунтується на Законі і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Під час перебування на посаді директора Первомайського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді відповідачка [PERSON] наказами від 01.06.2017 року за № № 21-к, 22-к,23-к, звільнила з посад фахівців з соціальної роботи центру: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін на підставі поданих ними заяв від 31.05.2017 року. Не погоджуючись зі своїм звільненням [PERSON], [PERSON], та [PERSON] звернулися до суду з позовами, за результатами розгляду яких: -рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2017 року № справи 484/1999/17-ц позов [PERSON] було задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 21-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 17.08.2017 року в сумі 12 132 грн. 72 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні; - рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.08.2017 року № справи 484/2000/17-ц позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 22-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 10.07.2017 року в сумі 10 613 грн. 40 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні; - рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2017 року № справи 1980/17-ц, позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано незаконним наказ директора Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 23-к від 01.06.2017 року. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 01 червня 2017 року. Стягнуто з Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 16.07.2017 року в сумі 11 479 грн. 80 коп. з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів, а також суми компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 09.07.2016 року по 01.06.2017 року, яка була виплачена [PERSON] при звільненні. В апеляційному порядку зазначені рішення суду не оскаржувались і набрали законної сили. Відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. У розумінні правової природи шкоди та змісту диспозиції цієї норми, прямою дійсною шкодою слід вважати грошові суми виплачені підприємством, установою, організацією незаконно звільненому працівникові за період вимушеного прогулу. Такого ж змісту ро'яснення міститься у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. При цьому пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 11.11.1992 р. № 9 роз'яснено, що в разі незаконного звільнення працівника настає повна матеріальна відповідальність, винних у цьому службових осіб. Таким чином наведеною нормою трудового законодавства визначено як об'єкт завданої шкоди так і суб'єкта на якого покладається обов'язок з її повного відшкодування. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено також ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.45 Цивільного процесуального кодексу України (що діяла на момент пред'явлення позову). Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У судовому засіданні також встановлено, що накази від 01.06.2017 року за № № 21-к, 22-к,23-к, про звільнення [PERSON], [PERSON], та [PERSON] з посад фахівців з соціальної роботи центру, які у подальшому рішеннями Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, що набрали законної сили, були визнані незаконними, видані саме директором Первомайського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді відповідачкою [PERSON], а відтак остання є особою, на яку у порядку ст. 237 КЗпП України може бути покладено обов'язок покрити заподіяну шкоду. Разом з тим, вказаними вище судовими рішеннями обов'язок покрити таку шкоду на відповідачку [PERSON] не покладено. Відтак, прокурор звернувся із даним позовом з посиланням на норми, які регулюють порядок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями особи та у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги той факт, що у результаті допущених порушень відповідачкою [PERSON] як директором Первомайського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, а саме незаконного звільнення [PERSON], [PERSON], та [PERSON] настала повна матеріальна відповідальність як службової особи, винної у незаконному звільненні, шкода заподіяна інтересам держави, але орган місцевого самоврядування до компетенції якого входить захист цих інтересів, своїх повноважень не здійснює, а підстав для зменшення розміру покриття шкоди, як це передбачено ч.2 ст. 137 КЗпП України, суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а відтак її обов'язком із врахуванням вимог ст. 237 КЗпП України, ст. ст. 1166, 1191 ЦК України є покрити шкоду, заподіяну підприємству, повернувши позивачеві - Первомайській міській раді Миколаївської області в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівників, 24305 грн. 46 коп., що складається з сум, виплачених [PERSON] - 8395,93 грн., [PERSON] - 7821,21 грн., [PERSON] - 8088,32 грн. При цьому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки в порядку відшкодування, судові витрати Прокуратури Миколаївської області, понесені нею на оплату судового збору.

Outcome: approved