Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

до суду надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач за спірною адресою зареєстрований з 27.04.2010 року, але з 2013 року по теперішній час не проживає, добровільно не знімається з реєстрації місця проживання, що перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області http://arm.dn.court.gov.ua, однак на виклики суду відповідач не зявився (а.с.45). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд,дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 638 від 7.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купила квартиру № 11, яка розташована в м. Артемівську по вулиці Горького, буд. № 55 а (а.с.4). Згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 8407573, виданого 7.04.2010 року приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округу [PERSON] стороною правочину договору купівлі-продажу, набувачем є [PERSON] (а.с.6). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25832819 від 12.04.2010 року, виданого комунальним підприємством « Артемівське бюро технічної інвентаризації» було прийнято рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири (а.с.7) Згідно довідки № 20 від 20.07.2016 року, яка видана підприємством «Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького 55а» про склад сімї, за адресою м. Бахмут, вул. Горького, 55а, зареєстровані власник [PERSON], син [PERSON], співмешканець [PERSON] (а.с.47, 48). Разом з тим, згідно акту, складеного головою ОСББ «Горького 55а», [PERSON] за зазначеною адресою фактично не проживає з 2013 року. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції [PERSON] від 27.09.2016 року № 23582/201/01-2016, згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області громадянин [PERSON], [INFO], з приводу вчинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення його до квартири не звертався ( а.с. 38). Згідно листа головного лікаря КЗОЗ « Бахмутська центральна районна лікарня» [PERSON] від 28.09.2016 року № 3172, громадянин [PERSON],[INFO], на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, в період з 2014по 2016 роки за амбулаторною та стаціонарною допомогою не звертався, медична допомога вдома не надавалась (а.с.37). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.\~ Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживаює у спірній\~ квартирі з 2013 року, нею не\~ користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON] та таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 11\~будинку № 55а по вул. Горького\~ в м. Бахмут Донецької області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved