Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Лисовицької сільської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в користь держави в особі Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області 31687,29 грн. відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2020 [PERSON] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України. Внаслідок протиправних дій, а саме незаконною порубкою дерев у лісі, [PERSON] , завдав матеріальної шкоди інтересам держави в особі Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області в розмірі 31687,29 грн. Відповідач у добровільному порядку не відшкодував завданої шкоди збитки, а тому такі підлягають до стягнення в судовому порядку. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді, оскільки Лисовицька сільська рада відповідного позову не подавала. Ухвалою суду від 07.09.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У визначений судом строк відповідач відзиву не подав. Прокурор в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, з копії вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2020, вбачається [PERSON] , 24 лютого 2020 року близько 20 години 00 хвилин, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, заздалегідь взявши із собою бензопилу марки «FORESTA», прийшов до лісового масиву, який знаходиться неподалік села Лисовичі Стрийського району Львівської області. У подальшому, [PERSON] , перебуваючи у кварталі № 51 виділі 32 Лисовицького лісництва державного підприємства «Стрийський лісгосп» на території ландшафтного заказника місцевого значення «Моршинський», що у відповідності до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», відноситься до природно-заповідного фонду, в порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України від 21.01.1994, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06Л991, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером) виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили марки «FORESTA», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня, здійснив незаконну порубку чотирьох дерев породи «дуб», діаметрами 43 см, 68 см, 40 см та 38 см відповідно, після чого усвідомлюючи, що не має фізичної можливості транспортувати дерева самостійно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Після чого, 25 лютого 2020 року [PERSON] , продовжуючи свою злочинну діяльність, попросив [PERSON] та [PERSON] допомогти йому у завантаженні стовбурів дерев, запевнивши останніх в тому, що придбав вищевказану деревину у ДП «Стрийський лісгосп». Надалі, того ж дня близько 20 години 00 хвилин, [PERSON] на своїй гужовій повозці, яка була впряжена двома конями, разом із [PERSON] та [PERSON] , які будучи переконаними в законності придбання лісопродукції [PERSON] , приїхали у квартал №51 виділ 32 Лисовицького лісництва ДП «Стрийський лісгосп», де розпочали навантажування стовбурів дерев на гужову повозку, однак були виявлені працівниками ДП «Стрийський лісгосп». Внаслідок зазначеного протиправного діяння відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» [PERSON] заподіяв інтересам держави майнову шкоду на загальну суму 31 687 гривень 29 копійок. Такими діями [PERSON] , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 246 КК України. Вказаним вироком суду затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Стрийської місцевої прокуратури Львівської області Губаль А.В., та [PERSON] . Визнано винуватим [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.246 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Покликаючись на те, що вчиненим злочином [PERSON] , завдав шкоди державі, прокурор в інтересах Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області, звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої злочином. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначено в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. А згідно з положеннями абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Також Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК України (ст.ст.1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд встановив, що винуватість [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України доведена вироком суду, який набрав законної сили, протиправними діями [PERSON] , внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища заподіяно майнову шкоду Лисовицькій сільській раді Стрийського району в розмірі 31687,29 грн і така в добровільному порядку не відшкодована. Відтак, з урахуванням встановлених судом обставин справи, обов`язку особи, неправомірними діями якої завдано майнової шкоди відшкодувати таку в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому такий необхідно стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved