Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року, який набрав законної сили 01.07.2017 року, у справі №127/2369/17 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року встановлено, що 26.08.2016 року, близько 20 год. 35 хв. [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номерний знак [NUMBER], з причепом марки «КНОТТ», реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Брацлавській в напрямку вул. Некрасова зі сторони вул. Лебединського в м. Вінниця. На регульованому перехресті з вул. Привокзальною [PERSON] приступив до виконання лівого повороту в напрямку вул. Привокзальної. Однак, [PERSON] не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу транспортним засобам, які рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку. Внаслідок цього [PERSON] допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21121», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вищезазначеної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21121» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої спинно-хребетно-мозкової травми: перелому зубовидного відростку 2-го шийного хребця; черепно-мозкової травми: струсу головного мозку; забійної рани лобної ділянки, ділянок щоки зліва і справа та брови справа. Згідно висновку судово-медичного експерта №1552 від 31.10.2016 року вищевказані тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом зубовидного відростку 2-го шийного хребця являється небезпечним для життя в момент заподіяння. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої допомоги з 26.08.2016 року по 09.09.2016 року. Згідно з довідкою Міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/1734 від 15.12.2016 року середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні склала 229,90 грн. Фактично в нейрохірургічному відділенні [PERSON] провів 14 ліжко-днів. Таким чином, вартість лікування [PERSON] в нейрохірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги склала 3\~218,60 грн. Відповідач на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду з даним позовом. В судовому засіданні прокурор, який забезпечує участь у справі, [PERSON], представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що прокурор та представник позивача не заперечують, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року, який набрав законної сили 01.07.2017 року, у справі №127/2369/17 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки (а.с.5-7). Згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року судом встановлено, що 26.08.2016 року, близько 20 год. 35 хв. [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номерний знак [NUMBER], з причепом марки «КНОТТ», реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Брацлавській в напрямку вул. Некрасова зі сторони вул. Лебединського в м. Вінниця. На регульованому перехресті з вул. Привокзальною [PERSON] приступив до виконання лівого повороту в напрямку вул. Привокзальної. Однак, [PERSON] не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу транспортним засобам, які рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку. Внаслідок цього [PERSON] допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21121», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вищезазначеної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21121» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої спинно-хребетно-мозкової травми: перелому зубовидного відростку 2-го шийного хребця; черепно-мозкової травми: струсу головного мозку; забійної рани лобної ділянки, ділянок щоки зліва і справа та брови справа. Згідно висновку судово-медичного експерта №1552 від 31.10.2016 року вищевказані тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом зубовидного відростку 2-го шийного хребця являється небезпечним для життя в момент заподіяння. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01-26/1734 від 15.12.2016 року у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої допомоги з 26.08.2016 року по 09.09.2016 року. Середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні склала 229,90 грн. Фактично в нейрохірургічному відділенні [PERSON] провів 14 ліжко-днів. Таким чином, вартість лікування [PERSON] в нейрохірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги склала 3\~218,60 грн. (а.с.8). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, із змінами від 19.09.2012 року (надалі Порядок). Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 6 Порядку також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що між діями відповідача та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні існує причинний зв'язок, в той час як Міська клінічна лікарня швидкої допомоги перебуває у власності територіальної громади м. Вінниці, що достеменно підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.11.2017 року №1003291607 (а.с.10-14), а відтак понесені витрати закладу охорони здоровя повинні бути відшкодовані відповідачем до бюджету м. Вінниці. Більше того, згідно листа Вінницької міської ради від 26.10.2017 року №01-00-011-46191 вбачається, що [PERSON], якого визнано винним у вчиненні злочину, кошти, які витрачені Міською клінічною лікарнею швидкої допомоги на лікування потерпілого від злочину в добровільному порядку не відшкодовані. Крім того, Вінницька міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину до [PERSON] не зверталась (а.с.9). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, від сплати якого звільнений позивач відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в силу ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved