Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл майна подружжя набутого ними в шлюбі. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.10.1989 року. 18.11.2013 року відповідач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу між ними. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, відповідно до ордеру на житлове приміщення від 15.02.1991 року їхній сім»ї була надана квартира житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 50,9 кв.м. за [ADDRESS] в ЖБК «Арсеналець 29». Вони спільно сплачували пайовий внесок за спірну квартиру, а тому вона має право претендувати на ? частину вказаної квартири, проте, оскільки на даний час не має можливості вирішити вказане питання мирним шляхом, вона була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя, визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на початку судового засідання позов визнав частково, в подальшому не заперечував проти задоволення судом позовних вимог позивачки. Представник третьої особи ЖБК «Арсеналець-29» в судовому засіданні зазначила, що вважає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.1989 року (а.с. 5). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Спільних дітей від шлюбу сторони по справі не мають. В судовому засіданні було встановлено та не оспорювалося сторонами по справі, що відповідно до ордеру на житлове приміщення від 15.02.1991 року їхній сім»ї була надана квартира житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 50,9 кв.м. за [ADDRESS] в ЖБК «Арсеналець 29» (а.с. 6). Відповідно до довідки ЖЕК форми 3 в даний час в квартирі зареєстровані позивач та відповідач по справі (а.с. 8). Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Арсеналець 29» в лютому 1992 року було виплачено в повному обсязі пайовий внесок за спірну квартиру (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово - будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Згідно зі ст. 60 СК України (введеного в дію з 1 січня 2004 року і діючого на час вирішення справи судом), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Оскільки, як було встановлено судом при розгляді справи, позивач та відповідач спільно сплачували пайовий внесок за спірну квартиру, знаходячись у зареєстрованому шлюбі, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved