Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до СТОВ «Кряж і К» про визнання договору оренди землі недійсним. Позов мотивовано тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 832299 від 06.01.2012, Ружил о В.І. є власником земельної ділянки (паю) площею 1,2725 га, кадастровий номер 0524385800:01:003:0289, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Вказана земельна ділянка була отримана ним у власність на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 24.02.2011 після смерті матері [PERSON] В подальшому позивачу стало відомо, про те, що належною йому ділянкою користується відповідач на підставі договору оренди землі. Проте, в нього в наявності був договір оренди землі (паю) від 09.09.2004, укладений його покійною матірю із ТОВ «Богданівське» строком на 5 років. Однак, позивач отримав копію іншого договору оренди землі № 227/413 від 18.12.2007, укладеного нібито з його матірю та СТОВ «Кряж і К» строком на 15 років. Вищезазначений договір був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, лише 24.10.2017. Крім того, позивач вважає, що оскаржуваний договір не міг бути укладеним з його покійною матірю, так як, станом на день його укладення, діяв попередній договір оренди землі від 04.09.2004, який не був розірваним та припиненим. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визнати недійсним договір оренди землі № 227/413 від 18.12.2007, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2017 за № 1390247105243. Витребувати з незаконного володіння СТОВ «Кряж і К» земельну ділянку загальним розміром 1,2725 га, кадастровий номер 0524385800:01:003:0289, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та скасувати державну реєстрацію № 1390247105243 від 24.10.2017, щодо договору № 227/413 від 18.12.2007, сторонами у якому зазначені СТОВ «Кряж і К» та [PERSON] Позивач і його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладене в позовні заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча СТОВ «Кряж і К» своєчасно та належним чином повідомлялося про дату, час і місце слухання справи, жодних відомостей про причину неявки представника до суду не надійшло. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 832239 від 06.01.2012, [PERSON], належить земельна ділянка площею площею 1,2725 га, кадастровий номер 0524385800:01:003:0289, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.8), даний факт підтверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0507222372017 (а.с. 13). Відповідно до договору оренди землі (паю) № 262 від 09.09.2004, орендодавець [PERSON] надає, а орендар ТОВ «Богданівське» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею площею 1,2725 га, кадастровий номер 0524385800:01:003:0289, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.11-12). З договору оренди земельної ділянки № 227/413 від 18.12.2007, вбачається, що орендодавець [PERSON] передає, а орендар СТОВ «Кряж і К» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею площею 1,2725 га, кадастровий номер 0524385800:01:003:0289, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 16-17). Вище вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2017, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 101700979 (а.с.18). Згідно п. 22 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року зазначено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та суб'єкта цих прав такі відомості:1) щодо суб'єкта речового права:для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства):-прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові;-податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України); -номер та серія паспорта громадянина України (для громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України); -реквізити документа, що посвідчує таку особу (номер та серія документа, дата його видачі, відомості про суб'єкта, що здійснив його видачу, тощо). Таким чином, державний реєстратор Піщанської районної державної адміністрації, здійснивши реєстрацію оскаржуваного Договору оренди землі, орендодавцем якої є покійна [PERSON], порушив вимоги вказаного порядку та зобовязаний був відмовити у його реєстрації. У Витягу від 26.10.2017 № 101700979 зазначено, що орендодавець - [PERSON], і що в неї відсутній ідентифікаційний номер, що не відповідає дійсності, так як при житті у неї був присвоєний ідентифікаційний номер - [NUMBER], про що свідчить копія довідки (а.с.9 зворотній бік). Частиною 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зазначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передасться в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; умови Цередачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Аналізуючи текст вказаного оскаржуваного Договору оренди землі, він не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» У ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія. правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 нього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Крім того, твердження позивача про те, що договір оренди земельної ділянки № 227/413 від 18.12.2007, укладений з СТОВ «Кряж і К» не підписувався його марір'ю [PERSON] не спростовано та не надано будь-яких інших доказів щодо цього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір оренди землі № 227/413 від 18.12.2007, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2017 за № 1390247105243 є недійсним. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених чим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору - 1920 грн. та витрати на правову допомогу - 3000 грн., які документально підтвердженні. На підставі викладеного і

Outcome: approved