Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до відповідачів про визнання недійсними та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обгрунтування позову зазначає, що Чигиринським відділом Смілянської місцевої прокуратури забезпечується процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12017250290000176 від 04.04.2017 року. Так, під час опрацювання відомостей вказаного провадження встановлено, розпорядженням Чигиринської районної державної адміністрації від 04.11.2008 року № 216 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,555 га в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. 18.02.2009 року Чигиринською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 38 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,555 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 382927 загальною площею 0,555 га із кадастровим номером 7125485000 :01:001:1453 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Водночас, зазначене вище розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 18.02.2009 № 38, а також виданий в подальшому на його підставі державний акт про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки як встановлено в ході огляду місця події, проведеного 04.05.2017 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження дана земельні ділянка розміщується на відстані 5,31, 4,23, 9,08 та 17,60 метра від лінії узрізу води Кременчуцького водосховища р. Дніпро, а в одному місці частково перебуває у воді. Відповідно до висновку експерта № 1308/2388-2392/19-23 від 20.11.2019 року технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на вище вказану земельну ділянку не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, поскільки земельна ділянка із кадастровим номером 7125485000: 01:001:1453 розташована в межах нормативних розмірів встановленої прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро. Відтак, розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 18.02.2009 № 38, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку суперечать вимогам ст. 13 Конституції України, ст. ст. 58, 59, 83, 84 Земельного кодексу України, ст. ст. 85,88 Водного кодексу України, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню судом. Таким чином, враховуючи те, що відведенням у приватну власність спірної земельної ділянки порушено інтереси держави як власника земельної ділянки, адже з державної власності протиправно вибула земля водного фонду, розташована в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, даний позов пред`являється в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації. Прийняттям вказаного вище розпорядження та відведенням у приватну власність [PERSON] земель водного фонду порушено інтереси держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак вказаний державний орган проявляє пасивну поведінку щодо захисту порушених державних інтересів, прокурор пред`являє цей позов у інтересах держави як позивач в інтересах Черкаської обласної державної адміністрації. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації № 38 від 18.02.2009 «Про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 382927, виданий [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,5550 га, кадастровий номер 7125485000:01:001:1453, та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Черкаської області понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Сторони в судове засідання не викликалися, відзиви на позов не надходили. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Чигиринським відділом Смілянської місцевої прокуратури забезпечується процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12017250290000176 від 04.04.2017 року, розпочатому по ч. 1 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Чигиринської РДА під час відведення у власність громадянам земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що перебувають в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища без відповідного погодження з природоохоронними органами України (а.с. 14). Згідно з розпорядженням Чигиринської районної державної адміністрації від 04.11.2008 року № 216 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,555 га в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та зобов`язано останнього замовити у землевпорядній організації виготовлення зазначеної технічної документації (а.с. 25). 18.02.2009 року Чигиринською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 38 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,555 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с. 26). На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 382927 загальною площею 0,5550 га, кадастровий номер 7125485000:01:001:1453, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на території с. Рацеве Чигиринського району Черкаської області. Вказаний державний акт, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, 03 листопада 2009 року зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010979800246 (а.с. 29). Як встановлено з протоколу огляду місця події, проведеного 04.05.2017 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12017250290000176 від 04.04.2017 року зазначена земельні ділянка розміщується на відстані 5,31, 4,23, 9,08 та 17,60 метра від лінії узрізу води Кременчуцького водосховища р. Дніпро, а в одному місці частково перебуває у воді (а.с. 15). Судячи з відповіді на запит Черкаського регіонального управління водних ресурсів Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України № 803/11 від 12.12.2018 року погодження передачі у власність зазначеної земельної ділянки, яка, з огляду на її розміщення на публічній кадастровій карті, потрапляє в зону прибережної захисної смуги, управлінням не надавалося (а.с. 31). Відповідно до висновку експерта № 1308/2388-2392/19-23 від 20.11.2019 року технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7125485000:01:001:1453 на момент її затвердження 18.02.2009 року не відповідала вимогам чинного земельного законодавства, поскільки земельна ділянка із кадастровим номером 7125485000 :01:001:1453 розташована в межах нормативних розмірів встановленої прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища на р. Дніпро (а.с. 34-41). Зазначена інформація також підтверджується схемою узрізу води Кременчуцького водосховища та накладення спірної земельної ділянки на землі водного фонду станом на 11.05.2017 року, виготовленою ПП «Чигирин-Гео» (а.с. 16). При вирішенні даного спору суд керується вимогами ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України, якими передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоч і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. При цьому, законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Зокрема, вимогами ст. 59 Земельного кодексу України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України. Відповідно вимог ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Як випливає зі змісту зазначених вище норм права, землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм - не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Крім того, згідно вимог ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60, 62 ЗК України та статтями 1, 88, 90 ВК України. Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання. Законодавством не передбачено право органів влади безоплатно передавати землі водного фонду для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації № 38 від 18.02.2009 року «Про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку» підлягає задоволенню, оскільки позивачем належними, допустимими, достовірними доказами доведено факт порушення водного та земельного законодавства при прийнятті вказаного розпорядження. Згідно вимог ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно вимог ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Щодо вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 382927 від 03.11.2009 року виданого на ім`я [PERSON] , то державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Тому, вирішуючи питання про визнання недійсним розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації № 38 від 18.02.2009 року, суд вважає можливим визнати недійсним і державний акт, як такий, що було видано на підставі оскаржуваного розпорядження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, також зазначається три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Так, ст.ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Зважаючи на вищевикладені обставини, позовні вимоги заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у сумі 4204,00 гривень згідно платіжного доручення № 342 від 13.03.2020 року, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, тобто по 2102,00 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved