Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] сільської ради, третя особа: відділ Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області про визнання за нею права на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП ім. Леніна, виділивши їй із земель запасу чи резервного фонду [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області. В своїй позовній заяві позивачка вказує, що у 1957 році була прийнята на роботу в КСП ім. Леніна [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Пізніше була переведена у [PERSON] дільничну лікарню, де пропрацювала до пенсії. Рішенням [PERSON] сільської ради від 27.12.2001 року їй було відмовлено у праві на земельну частку (пай), з тих підстав, що під час розпаювання земель вона перебувала на пенсії та вибула з членів КСП ім. Леніна. Позивачка вказує, що у протоколах зборів членів колгоспу ім. Леніна за 1974 рік відсутнє рішення про виключення її з членів колгоспу, також відсутнє рішення виключення її з членів колгоспу і у протоколах зборів уповноважених членів КСП ім. Леніна за 1996-1999 рр., тому вважає, що залишилась членом КСП ім. Леніна і відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 « Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вона має право на земельну частку (пай). З цих підстав просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП ім. Леніна, виділивши їй земельну частку (пай) із земель запасу чи резервного фонду [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що у 1957 році була прийнята на роботу в КСП ім. Леніна різноробочою, а в 1969 році за станом здоровя була переведена до [PERSON] дільничної лікарні, де пропрацювала до 1989 року, звідки і вийшла на пенсію в звязку з інвалідністю. Також [PERSON] зазначила, що з членів колгоспу не вибувала, тому просила суд позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП ім. Леніна, виділивши їй із земель запасу чи резервного фонду [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Представник позивачки [PERSON] по дорученню [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачки та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] при винесенні рішення поклалась на розсуд суду, зазначивши, що [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] сільської ради з заявами про виділення їй, як члену колгоспу ім. Леніна ( нині СТОВ Фіалка») земельної частки (паю), але їй було відмовлено, в звязку з тим, що вона на період розпаювання земель не являлась членом КСП ім. Леніна, також повідомила, що позивачці неодноразово, як колишньому працівнику соціальної сфери пропонувалась земельна ділянка в розмірі до 2 га, від якої вона відмовилась . Представник третьої особи: відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області, до суду не зявився, надали суду заяву в якій просили справу розглянути без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ввжає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] не підлягають до задовлення з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Згідно із законодавством членами КСП були такі особи: постійні працівники члени КСП; пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП: особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінки, члени КСП, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства передбачалося в статуті КСП. Судом встановлено, що згідно рішення [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 27.12.2001 року [PERSON] було відмовлено в наданні земельної частки (паю) в звязку з тим, що вона вийшла на пенсію з [PERSON] дільничної лікарні і на період розпаювання не являлась членом КСП ім. Леніна. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26.07.2002 року за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Гадяцького району, третя особа: СТОВ « Фіалка» про видачу земельного сертифікату на земельну частку (пай) та визнання рішення сесії [PERSON] сільської ради від 27.12.2001 року неправомірним, було встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з колгоспом та сільськогосподарською артіллю ім. Леніна з 1958 року по 1969 рік. У 1969 році вона вибула з артілі і перейшла на постійну роботу у [PERSON] дільничну лікарню, де працювала до 1989 року. 13.07.1989 року звільнена з роботи в звязку з виходом на пенсію по інвалідності. Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, позовну заяву [PERSON]К . було залишено без задовлення за безпідставністю. В судовому засіданні [PERSON] також не заперечувала, що з 1969 року по 1989 рік, тобто до виходу на пенсію, працювала у [PERSON] дільничній лікарні, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Судом, також, встановлено, що згідно рішень [PERSON] сільської ради Гадяцького району від 20.10.2011 року та 24.10.2014 року [PERSON] було відмовлено в наданні земельної частки (паю), які вона не оскаржувала, та запропоновано земельну ділянку в розмірі до 2 га як колишньому працівнику соціальної сфери, від якої вона відмовилась, що підтверджується повідомленнями виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Гадяцького району від 04.02.2014 року та 26.08.2014 року. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачкою не було надано будь- яких доказів на підтвердження її членства в КСП ім. Леніна на момент розпаювання земель колгоспу та одержання КСП ім. Леніна державного акта на право колективної власності на землю , тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради, третя особа: відділ Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобовязання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель запасу чи резервного фонду не підлягають до задовлення.

Outcome: dismissed