Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

До суду звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], управління державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Представник позивачів [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Позивачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не прибув , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи керівництво повідомлялось належним чином, суду надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позову не заперечували. Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 23.10.2000 року згідно з розпорядженням за №161/2П Кременчуцьким виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством передано в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власники володіють, користуються, розпоряджаються своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до обставин справи, відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживав з липня 2010 року, речі, що йому належать відсутні, відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку. Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Відповідач не подав належних і допустимих доказів на спростування позову в цій частині, встановлених і наведених судом обставин. Щодо вимог позивачів про зобов'язання управління державної міграційної служби України у Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] то рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial