Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

До суду звернулась позивачка - [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що 26 березня 2004 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] від 26.03.2004. В період шлюбу сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, мали спільні грошові кошти, які складались із заробітної плати сторін, та за які придбалось спільне майно. Відтак, за час шлюбу сторонами придбано наступне майно: -комп'ютер (системний блок, клавіатура, гарнітура, аудіо-навушники, колонки), вартістю 2200 гривень; -ж/к монітор, вартістю 1000 гривень; -МФУ, вартістю 1000 гривень; -ноутбук ASUS, вартістю 5000 гривень; -планшет, вартістю 1100 гривень; -WI-FI роутер, вартістю 320 гривень; -WI-FI приймач, вартістю 150 гривень; -виносний DVD рекордер, вартістю 1200 гривень; -кухонний куток, вартістю 1800 гривень; -шафа - купе, вартістю 1200 гривень; -диван, вартістю 3500 гривень; -дитячий куток (шафа, стіл) 2 шт., вартістю 900 гривень; -міні-дивани дитячі (2 шт.), вартістю 1250 гривень; -дошка тренажерна, вартістю 950 гривень; -робот пилосос, вартістю 4500 гривень; -дрель ударна, вартістю 450 гривень; -електролобзик, вартістю 350 гривень; -шліфувальна машинка, вартістю 150 гривень; -холодильник Stinol, вартістю 3000 гривень; -газова плита Ariston, вартістю 4500 гривень; -газовий котел Ariston, вартістю 4000 гривень; -портативний кондиціонер, вартістю 3700 гривень; -телевізор ж/к Toshiba, вартістю 3800 гривень; -домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 гривень; -пральна машинка Indezit, вартістю 2800 гривень; -кавомашинка еспресо, вартістю 730 гривень; -фотоапарат, вартістю 1300 гривень; -пилосос, вартістю 650 гривень; -мультиварка, вартістю 500 гривень; -кухонний комбайн, вартістю 250 гривень; -міксер, вартістю 300 гривень; -блендер, вартістю 100 гривень; -електрочайник, вартістю 170 гривень; -вентилятор, вартістю 65 гривень; -праска Gorenje, вартістю 400 гривень; -витяжку, вартістю 250 гривень; -стабілізатор напруги, вартістю 450 гривень; -набір для супутникового ТВ (ресивер, супутникова тарілка та інше), вартістю 1200 гривень; -велосипед спортивний, вартістю 350 гривень; -масажер, вартістю 250 гривень; -масажна ванна, вартістю 320 гривень. Вище зазначене нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Домовленості між сторонами щодо порядку поділу майна, що є їх спільною сумісною власністю не знайдено. Тому позивачка вимушена була звернутись до суду з позовом про поділ майна, в якому просила визнати спільно набутим майном подружжя: -комп'ютер (системний блок, клавіатура, гарнітура, аудіо-навушника, колонки), вартістю 2200 гривень; -ж/к монітор, вартістю 1000 гривень; -МФУ, вартістю 1000 гривень; -ноутбук ASUS, вартістю 5000 гривень; -планшет, вартістю 1100 гривень; -WI-FI роутер, вартістю 320 гривень; -WI-FI приймач, вартістю 150 гривень; -виносний DVD рекордер, вартістю 1200 гривень; -кухонний куток, вартістю 1800 гривень; -шафу - купе, вартістю 1200 гривень; -диван, вартістю 3500 гривень; -дитячий куток (шафа, стіл) 2 шт, вартістю 900 гривень; -міні-дивани дитячі (2 шт.), вартістю 1250 гривень; -дошку тренажерну, вартістю 950 гривень; -робот пилосос, вартістю 4500 гривень; -дрель ударну, вартістю 450 гривень; -електролобзик, вартістю 350 гривень; -шліфувальну машинку, вартістю 150 гривень; -холодильник Stinol, вартістю 3000 гривень; -газову плиту Ariston, вартістю 4500 гривень; -газовий котел Ariston, вартістю 4000 гривень; -портативний кондиціонер, вартістю 3700 гривень; -телевізор ж/к Toshiba, вартістю 3800 гривень; -домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 гривень; -пральну машинку Indezit, вартістю 2800 гривень; -кавомашинку еспресо, вартістю 730 гривень; -фотоапарат, вартістю 1300 гривень; -пилосос, вартістю 650 гривень; -мультиварку, вартістю 500 гривень; -кухонний комбайн, вартістю 250 гривень; -міксер, вартістю 300 гривень; -блендер, вартістю 100 гривень; -електрочайник, вартістю 170 гривень; -вентилятор, вартістю 65 гривень; -праску Gorenje, вартістю 400 гривень; -витяжку, вартістю 250 гривень; -стабілізатор напруги, вартістю 450 гривень; -набір для супутникового ТВ (ресивер, супутникова тарілка та інше), вартістю 1200 гривень; -велосипед спортивний, вартістю 350 гривень; -масажер, вартістю 250 гривень; -масажну ванну, вартістю 320 гривень. Поділити спільно набуте майно подружжя, виділивши [PERSON]: -комп'ютер (системний блок, клавіатура, гарнітура, аудіо-навушника, колонки), вартістю 2200 гривень; -ж/к монітор, вартістю 1000 гривень; -планшет, вартістю 1100 гривень; -диван, вартістю 3500 гривень; -дитячий куток (шафа, стіл) 2ши., вартістю 900 гривень; -міні-дивани дитячі (2 шт.), вартістю 1250 гривень; -електролобзик, вартістю 350 гривень; -холодильник Stinol, вартістю 3000 гривень; -газову плиту Ariston, вартістю 4500 гривень; -портативний кондиціонер, вартістю 3700 гривень; -фотоапарат, вартістю 1300 гривень; -пилосос, вартістю 650 гривень; -мультиварку, вартістю 500 гривень; -кухонний комбайн, вартістю 250 гривень; -міксер, вартістю 300 гривень; -блендер, вартістю 100 гривень; -праску Gorenje, вартістю 400 гривень; -стабілізатор напруги, вартістю 450 гривень; -велосипед спортивний, вартістю 350 гривень, загальна вартість якого складає - 25800 гривень. Виділивши [PERSON]: -МФУ, вартістю 1000 гривень; -ноутбук ASUS, вартістю 5000 гривень; -WI-FI роутер, вартістю 320 гривень; -WI-FI приймач, вартістю 150 гривень; -виносний DVD рекордер, вартістю 1200 гривень; -кухонний куток, вартістю 1800 гривень; -шафу - купе, вартістю 1200 гривень; -дошка тренажерна, вартістю 950 гривень; -робот пилосос, вартістю 4500 гривень; -дрель ударна, вартістю 450 гривень; -шліфувальну машинку, вартістю 150 гривень; -газовий котел Ariston, вартістю 4000 гривень; -телевізор ж/к Toshiba, вартістю 3800 гривень; -домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 гривень; -пральну машинку Indezit, вартістю 2800 гривень; -каво машинку еспресо, вартістю 730 гривень; -електрочайник, вартістю 170 гривень; -вентилятор, вартістю 65 гривень; -витяжку, вартістю 250 гривень; -набір для супутникового ТВ (ресивер, супутникова тарілка та інше), вартістю 1200 гривень; -масажер, вартістю 250 гривень; -масажну ванну, вартістю 320 гривень, загальна вартість якого складає - 31405 гривень. 11 лютого 2016 року позивачкою подано уточнену позовну заяву, в якій вона просила: визнати спільно набутим майном подружжя: - комп'ютер (системний блок, клавіатура, гарнітура, аудіо-навушника, колонки), вартістю 2200 гривень; - планшет, вартістю 1200 гривень; - пилосос, вартістю 650 гривень; - диван, вартістю 3650 гривень; - холодильник Stinol, вартістю 3000 гривень; - мультиварку, вартістю 800 гривень; - портативний кондиціонер, вартістю 3700 гривень; - міксер, вартістю 300 гривень; - стабілізатор напруги, вартістю 350 гривень; - електролобзик, вартістю 350 гривень; - ж/к монітор, вартістю 1000 гривень; - газову плиту Ariston, вартістю 2500 гривень; - фотоапарат, вартістю 1300 гривень; - кухонний комбайн, вартістю 250 гривень; - блендер, вартістю 100 гривень; - міні-диван, вартістю 600 гривень; - МФУ, вартістю 1000 гривень; - ноутбук ASUS, вартістю 3000 гривень; - WI-FI роутер, вартістю 150 гривень; - WI-FI приймач, вартістю 90 гривень; - виносний DVD рекордер, вартістю 1200 гривень; - кухонний куток, вартістю 1250 гривень; - шафу - купе, вартістю 450 гривень; - міні-диван, вартістю 650 гривень; - дошку тренажерну, вартістю 550 гривень; - робот пилосос, вартістю 1200 гривень; - дрель ударну, вартістю 450 гривень; - шліфувальну машинку, вартістю 150 гривень; - газовий котел Ariston, вартістю 4000 гривень; - телевізор ж/к Toshiba, вартістю 3500 гривень; - домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 гривень; - пральну машинку Indezit, вартістю 1500 гривень; - кавомашинку еспресо, вартістю 350 гривень; - електрочайник, вартістю 170 гривень; - вентилятор, вартістю 65 гривень; - праску Gorenje, вартістю 250 гривень; - витяжку, вартістю 250 гривень; - набір для супутникового ТВ (ресивер, супутникова тарілка та інше), вартістю 900 гривень; - велосипед спортивний, вартістю 200 гривень; - масажер, вартістю 250 гривень; - масажну ванну, вартістю 300 гривень. Поділити спільно набуте майно подружжя, виділивши [PERSON]: - комп'ютер (системний блок, клавіатура, гарнітура, аудіо-навушника, колонки), вартістю 2200 гривень; - планшет, вартістю 1200 гривень; - пилосос, вартістю 650 гривень; - диван, вартістю 3650 гривень; - холодильник Stinol, вартістю 3000 гривень; - мультиварку, вартістю 800 гривень; - портативний кондиціонер, вартістю 3700 гривень; - міксер, вартістю 300 гривень; - стабілізатор напруги, вартістю 350 гривень; - електролобзик, вартістю 350 гривень; - ж/к монітор, вартістю 1000 гривень; - газову плиту Ariston, вартістю 2500 гривень; - фотоапарат, вартістю 1300 гривень; - кухонний комбайн, вартістю 250 гривень; - блендер, вартістю 100 гривень; - міні-диван, вартістю 600 гривень, загальна вартість якого складає - 21950 гривень. Виділивши [PERSON]: - МФУ, вартістю 1000 гривень; - ноутбук ASUS, вартістю 3000 гривень; - WI-FI роутер, вартістю 150 гривень; - WI-FI приймач, вартістю 90 гривень; - виносний DVD рекордер, вартістю 1200 гривень; - кухонний куток, вартістю 1250 гривень; - шафу - купе, вартістю 450 гривень; - міні-диван, вартістю 650 гривень; - дошка тренажерна, вартістю 550 гривень; - робот пилосос, вартістю 1200 гривень; - дрель ударну, вартістю 450 гривень; - шліфувальну машинку, вартістю 150 гривень; - газовий котел Ariston, вартістю 4000 гривень; - телевізор ж/к Toshiba, вартістю 3500 гривень; - домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 гривень; - пральну машинку Indezit, вартістю 1500 гривень; - каво машинку еспресо, вартістю 350 гривень; - електрочайник, вартістю 170 гривень; - вентилятор, вартістю 65 гривень; - праску Gorenje, вартістю 250 гривень; - витяжку, вартістю 250 гривень; - набір для супутникового ТВ (ресивер, супутникова тарілка та інше), вартістю 900 гривень; - велосипед спортивний, вартістю 200 гривень; - масажер, вартістю 250 гривень; - масажну ванну, вартістю 300 гривень, всього на суму 22975 гривень. 11 березня 2016 року, через канцелярію суду, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме в заяві представник позивача просить здійснити розподіл спільно набутого майна наступним чином: виділивши [PERSON]: -плиту газову Hotpoint ARISTON, вартістю 2500 гривень; -WI-FI роутер, вартістю 90 гривень; -масажну ванну Scarlett SC 203, вартістю 300 гривень; -МФУ Epson с снпч, вартістю 1000 гривень; -Кухню, вартістю 1250 гривень; -Ноутбук ASUS, вартістю 3000 гривень; -Роутер WI-FI TP-LINK, 150 гривень; -Телевізор Toshiba 26w166r, вартістю 3500 гривень; -DVD recoder, вартістю 1200 гривень; -Робот пилосос, вартістю 1200 гривень; -дрель ударну, вартістю 450 гривень; -шлифмашинку, вартістю 150 гривень; -кавоварку rowenta es055, 350 гривень; -газовий котел ARISTON, вартістю 4000 гривень; -пральну машинку, вартістю 1500 гривень; -витяжку кухонну, вартістю 250 гривень; -масажер, вартістю 250 гривень; -електрочайник, вартістю 170 гривень; -шафу-купе, вартістю 450 гривень) -утюг Gorenie SIT 2000 VA, вартістю 250 гривень; -велосипед спортивний, вартістю 200 гривень; -міні-диван, вартістю 650 гривень. Всього на суму 22860 гривень. Поділити спільно набуте майно подружжя, виділивши [PERSON]: - набір супутникового телебачення, вартістю 900 (дев'ятсот) гривень; -домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1100 (одна тисяча сто) гривень; -вентилятор напольний, вартістю 65 (шістдесят п'ять) гривень; -тренажер, вартістю 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень; -комп'ютер Radeon, вартістю 2200 (дві тисячі двісті) гривень; -планшет, вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень; -пилосос, вартістю 650 (шістсот п'ятдесят) гривень; -диван кутовий, вартістю 3650 (три тисячі шістсот п'ятдесят) гривень; -холодильник STINOL, вартістю 3000 (три тисячі) гривень; -мультиварку Vinis, вартістю 800 (вісімсот) гривень; -кондиціонер, вартістю 3700 (три тисячі сімсот) гривень; -міксер Zelmer ZHM1264SUA (481/64), вартістю 300 (триста) гривень; -стабілізатор, вартістю 350 (триста п'ятдесят) гривень; -електролобзик, вартістю 350 (триста п'ятдесят) гривень; -монітор LG, вартістю 1000 (одна тисяча) гривень; -фотоапарат Fujifilm FinePix, віртістю 1300 (одна тисяча триста) гривень; -кухонний комбайн Мрія, вартістю 250 (двісті п'ятдесят) гривень; -блендер, вартістю 100 (сто) гривень; -міні-диван, вартістю 600 (шістсот) гривень; Всього на суму - 22065 (двадцять дві тисячі шістдесят п'ять) гривень. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заяву про уточнення позовних вимог подану 11 березня 2016 року підтримала, проте уточнила позовні вимоги щодо DVD recoder, вартістю 1200 гривень, який просила виділити їй, а набір супутникового телебачення, вартістю 900 (дев'ятсот) гривень виділити відповідачу. Пояснила, що обставини, викладені в позовній заяві, підтримує, з липня 2014 року вона з відповідачем не проживає, сумісне хазяйство не ведуть. Вартість майна в уточненому позові вона зазначила за побажанням відповідача і вона також згодна з вартістю майна. На даний час у її власності перебуває: комп'ютер, ж/к монітор, планшет, WI-FI приймач, 1 міні диван, мультиварка, міксер, блендер, фотоапарат, а все інше майно, зазначене в позові, фактично перебуває у відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що вартість спірного майна зазначено за бажанням відповідача, а також позивачка згодна з вартістю майна. Різниця вартості майна є незначною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. З вартістю майна, зазначеному в позові, він згоден. Провести оцінку майна не має змоги. Пояснив, що WI-FI роутер він придбав сам, після того як вже не жив з позивачкою. Електролобзик він придбав особисто на кошти, які йому подарували на день народження, тому просив виділити його йому. Просив виділити собі комп'ютер, пилосос, кутовий диван, кондиціонер, який знаходиться у нього, стабілізатор, плиту газову, кухонний гарнітур, ноутбук DVD рекордер, на даний час він знаходиться у позивачки, пилосос, вартістю 650 гривень, дрель та шліфмашинку, які є його подарунком, газовий котел, гроші на придбання якого давав його брат, домашній кінотеатр, пральну машинку, витяжку, набір супутникового телебачення, електрочайник, шафу-купе, праску, велосипед спортивний. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заяву про уточнення позовних вимог не визнав. Пояснив, що вартість майна, зазначену позивачкою в уточненому позові він визнає, з порядком поділу майна, запропонованим позивачкою згоден. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивачки, відповідача знає, відносини з ним неприязні. На придбання спірного майна гроші давала вона з чоловіком. На той час вона працювала, отримувала заробітну плату, а також пенсію в розмірі 4380 гривень, дохід дозволяв фінансово допомагати дітям. Відповідач не працював 5 років, вона працювала до 70 років, для того щоб допомогти фінансово дітям. Газовий котел було придбано на пополам з батьками відповідача, встановлював котел її чоловік. Телевізор придбався за гроші, які вона давала. Пральна машинка була придбана за грошові кошти, отримані при народження дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивачки. Грошові кошти він з дружиною давали сторонам на придбання спірного майна: телевізора, кухонного гарнітуру, міні - диванів, газового котлу, установку котлу він робив сам. Ті гроші, що вони давали, назад не забирали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є братом відповідача. На придбання газового котла грошові кошти давав він в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 4000 гривень. На момент придбання котла він перебував за межами України. На труби та встановлення котла він грошові кошти не давав. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає уточнений позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своє власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно д ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного Кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 вищевказаної постанови передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. (Згідно пункту 24 вищезазначеної постанови вбачається, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що заходиться у третіх осіб. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 березня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС міста Лисичанська Луганської області, актовий запис № 106. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] /а.с.5/. Під час шлюбу сторонами придбано наступне майно: - плита газова Hotpoint ARISTON; - WI-FI роутер; - масажна ванна Scarlett SC 203; - МФУ Epson с снпч; - кухонний гарнітур; - ноутбук ASUS; - роутер WI-FI TP-LINK,; - телевізор Toshiba 26w166r; - DVD recoder; - робот пилосос; - дрель ударна; - шлифмашина; - кавоварка rowenta es055; - газовий котел ARISTON; - пральна машинка; - витяжка кухонна; - масажер ; - електрочайник; - шафа-купе; - праску Gorenie SIT 2000 VA; - велосипед спортивний; - набір супутникового телебачення; - домашній кінотеатр Samsung; - вентилятор напольний; - тренажер; - комп'ютер Radeon; - планшет; - пилосос; - диван кутовий; - холодильник STINOL; - мультиварка Vinis; - кондиціонер; - міксер Zelmer ZHM1264SUA (481/64); - стабілізатор напруги; - електролобзик; - монітор LG; - фотоапарат Fujifilm FinePix; - кухонний комбайн Мрія; - блендер,; - 2 міні-дивани. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось фактичне існування спірного майна, те що воно було придбано під час шлюбу, також не заперечувалась вартість майна, зазначена в уточненій позовній заяві. Оскільки вищевказане майно придбано під час перебування сторін у шлюбі, тому, відповідно до ст. 60 СК України, воно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому підлягає визнанню спільно набутим майном подружжя. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалось джерело і час придбання спірного майна, визнано порядок поділу майна, який заявлено в уточненому позові та уточнено позивачкою в судовому засіданні, крім того, сторонами не заперечувалось вартість майна, суд вважає за необхідним задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014, зменшення позивачем розміру позовних вимог є підставою для повернення йому тільки сплаченої суми судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI. У зв'язку з уточненням позовних вимог позивачкою, згідно яких вартість майна зменшилась від первісної, судові витрати підлягають стягненню в розмірі задоволених позовних вимог, а саме 449 гривень 25 копійок, а різниця між сплаченим судовим збором при поданні позовної заяви та задоволеної частини підлягає поверненню позивачці.

Outcome: approved