Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй, на підставі права власності, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована [PERSON] . Відповідач з 01 грудня 2018 року у даному житловому будинку не проживає, мешкає за іншою адресою. Добровільно знятися з реєстрації за місцем мешкання відмовляється, що перешкоджає позивачу у використанні житлового будинку та оформленні субсидії. На підставі викладеного просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 25 лютого 2021 року відкрито провадження в даній справі. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 26.05.2021, витребувано у ТОВ «ТРОЇЦЬК-ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ» інформацію про те, за ким зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , станом з 2020 року по теперішній час та у позивача [PERSON] Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, чинного на час подання до суду даної позовної заяви, тобто станом на 03.12.2020. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Причина неявки суду не відома. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Причина неявки суду не відома. Третя особа - Троїцька селищна рада Луганської області в судове засідання свого представника не направили. Суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17.01.2020 визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а;а1» житловий будинок; «Д,д» літня кухня; «Б» гараж; «В» сарай; «Г» - сарай; «ПГ» погріб; «1;3» огорожа (а.с. 12). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 206639854 від 13.04.2020, 07 квітня 2020 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а;а1» житловий будинок; «Д,д» літня кухня; «Б» гараж; «В» сарай; «Г» - сарай; «ПГ» погріб; «1;3» огорожа, на підставі рішення Троїцького районного суду від 17.01.2020 (а.с. 13). Згідно копії Домової книги для прописки громадян, за адресою [ADDRESS] прописана [PERSON] . Однак, як зазначено позивачем, остання не проживає в даному житловому будинку з 01 грудня 2018 року і по теперішній час (а.с. 9-11). Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року витребувано у ТОВ «ТРОЇЦЬК-ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ» інформацію про те, за ким зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , станом з 2020 року по теперішній час та у позивача [PERSON] Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, чинного на час подання до суду даної позовної заяви, тобто станом на 03.12.2020. На виконання вимог ухвали від 26.05.2021, позивачем [PERSON] надано суду копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 206639854 від 13.04.2020, згідно якого 07 квітня 2020 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а;а1» житловий будинок; «Д,д» літня кухня; «Б» гараж; «В» сарай; «Г» - сарай; «ПГ» погріб; «1;3» огорожа, на підставі рішення Троїцького районного суду від 17.01.2020 (а.с. 53); копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.12.2020, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 54-55); копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236190264 від 09.12.2020, згідно якого 09 грудня 2020 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а;а1» житловий будинок; «Д,д» літня кухня; «Б» гараж; «В» сарай; «Г» - сарай; «ПГ» погріб; «1;3» огорожа, на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2020 (а.с. 56). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне. За змістом\~ст.4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та положень ст. ст.\~4,\~13,\~19,\~78,\~81 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82). Статтею 317 ЦК України\~\~ визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що\~\~в даному випадку, задоволення вимог позивачки про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням призведуть до\~\~порушення норм матеріального права, фактично позбавивши співвласника права користування належним йому майном. Окрім того, суд зазначає, що право особи бути зареєстрованим за місцезнаходженням житлового помешкання, яке особі належить на праві приватної власності, не обмежується нормами чинного законодавства. Виходячи в вищезазначених норм права, позивач не є власником вказаного вище житлового будинку, оскільки згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236190264 від 09.12.2020, 09 грудня 2020 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а;а1» житловий будинок; «Д,д» літня кухня; «Б» гараж; «В» сарай; «Г» - сарай; «ПГ» погріб; «1;3» огорожа, на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2020, а отже, позивач не наділена правом ставити питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, враховуючи той факт, що позивач не є власником спірного житлового будинку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed