Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання його матері - позивача [PERSON] Одночасно просить залишити малолітнього [PERSON] на виховання матері до досягнення ним повноліття та стягнути аліменти в її користь із відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 30 % заробітної плати, починаючи із дня подання позову. Позов обґрунтовується тим, що 03.09.2014р. шлюб між сторонам було розірвано. Колишнє подружжя [PERSON] мають спільного малолітнього сина [PERSON] Після розірвання шлюбу спільне проживання з відповідачем в однокімнатній квартирі стало неможливим, через створення нестерпних умов проживання з боку [PERSON] Діючи в інтересах дитини та оберігаючи її від психологічного насилля в сім'ї, позивач тимчасово разом із сином вимушено виїхала проживати у батьківський будинок у с. Воронки Володимирецького району Рівненської області. Малолітній [PERSON] виразив бажання проживати з матір'ю, оскільки відчуває себе захищеним тільки з нею, хоча він любить і батька, не зазнавав кривди від нього, але побоюється проживати із відповідачем, через його грубе поводження з позивачем. Наведене є підставою для позову про визначення місця проживання дитини. Так як [PERSON] разом з сином проживає окремо від відповідача, то вважає, що слід стягувати аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] Позивач працює прибиральницею і її дохід в місяць становить 1500 грн., в той час як [PERSON] працевлаштований на ВП «Рівненська АЕС» і його середній заробіток становить близько 4000 грн. на місяць. [PERSON] матеріально не спроможна самостійно забезпечити дитину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги та їх обґрунтування підтримала повністю. Дала суду пояснення, за змістом близькі до суті обґрунтувань позову. З її пояснень слідує, що негаразди в сім'ї з відповідачем почалися приблизно два роки тому на грунті ревнощів. [PERSON] бив позивача і тому вона приблизно місяць як разом із сином проживають у с.Воронки Володимирецького району в будинку сестри. Син відвідує там школу. [PERSON] має можливості забезпечувати малолітньому [PERSON] необхідні умови проживання, харчування та освіту. З метою уникнення непорозумінь із відповідачем щодо місця проживання дитини було подано цей позов. Вважає також, що достатнім буде стягнути аліменти в розмірі 30% від заробітку [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Заперечував лише проти стягнення із нього судових витрат, оскільки позов подала [PERSON] З його пояснень слідує, що після розірвання шлюбу сторони не зможуть проживати разом. Відповідач не заперечує, щоб дитина проживала із позивачем. Він бажає займатися вихованням малолітнього [PERSON] і погоджується на стягнення аліментів у заявленому в позові розмірі. Заробітна плата [PERSON] складає приблизно 4300 грн. щомісячно, інших утриманців він не має. Представник органу опіки і піклування Дмитрук Н.П. пояснювала суду, що визначення проживання дитини з матір'ю відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON], який виявив сам бажання проживати з матір'ю. З нею він буде всім забезпечений, зможе здобувати освіту. Позивач позитивно характеризується і може піклуватися про дитину. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника органу опіки і піклування, думку малолітнього [PERSON], дослідивши і оцінивши у сукупності інші докази у справі, суд вбачає підстави для задоволення позову частково. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] розірвано 04.09.2014р. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 161 ч.1 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Будучи опитаним в суді, [PERSON] висловлювався про те, що батьки обоє його люблять і він їх так само. Але коли батьки будуть проживати окремо один від другого, то він бажає жити із матір'ю, де почуватиметься більш захищено. [PERSON] продовжує спілкуватися із батьком і позивач перешкод в цьому не чинить. Отже, суд вбачає, що дитина обґрунтовано висловлює бажання проживати з матір'ю. Розглядаючи цей спір суд бере до уваги й висновок органу опіки та піклування від 01.10.2014р. про те, що захищаючи інтереси дитини є доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання його матері [PERSON] В теперішній час дитина адаптована до проживання із матір'ю. Відповідачем позовні вимоги визнані повністю. Судом не встановлено даних, що перешкоджали б передачі дитини на проживання із позивачем. Тому, позов у цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому суд вважає, що зміст поняття місця проживання малолітньої дитини, застосований у нормах ст.160-161 СК, є відмінним і не співпадає із змістом поняття місця проживання фізичної особи, що визначене у ст.29 ЦК. Отже суд, відповідно до норм ст.161 СК, має визначити лише те із ким з батьків буде проживати малолітня дитина, не зазначаючи конкретної адреси місця проживання, що в силу життєвих обставин може змінюватися. Далі, згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Малолітній [PERSON] проживає із матір'ю, що сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. Тому, суд вбачає підстави для стягнення аліментів із відповідача. Аліменти необхідно присудити в користь позивача у частці від доходу відповідача, оскільки, [PERSON] має постійний заробіток, визнає свою спроможність надавати аліменти сину і не має заперечень щодо заявленого розміру аліментів. Тому, є підстави для присудження аліментів у користь позивача в розмірі 3/10 частки доходів [PERSON] Дослідивши обставини справи та перевіривши докази, суд не віднайшов підстав для залишення дитини на вихованні [PERSON] Нормою ст.157 ч.2 СК визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Наведене значить, що [PERSON], проживаючи окремо від дитини, не лише має право на участь у вихованні своєї дитини, а й зобов'язаний займатися її вихованням. З таких міркувань позовні вимоги в цій частині підлягають відхиленню. У зв'язку із частковим задоволенням вимог немайнового характеру, що не підлягають чіткому арифметичному розрахунку, понесені позивачем судові витрати в розмірі 243, 60 грн. необхідно розподілити між сторонами порівну. Позовні вимоги про стягнення аліментів задоволені повністю, тому із відповідача має бути стягнуто в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 243, 60 грн., від сплати якого позивач звільнялася при подачі позовної заяви.

Outcome: partial