Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До Фрунзенського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2014 року о 11-45 годині по вулиці Красноармійській в районі будинку № 8/10 м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля КІА, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON].Позивач зазначає, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм автомобіля ЗАЗ, державний номер [NUMBER], [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2014 року по справі № 642/8219/14.Відповідно до зазначеної постанови [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний номер АХ 807 ЕА, під час руху заднім ходом не впевнився у безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем КІА, державний номер [NUMBER]. Відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілю КІА, державний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, завдано значних механічних пошкоджень, а саме: деформація правої передньої та задньої дверей з порушенням лако-фарбового покриття обох дверей, відповідно до довідки ДАІ. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля КІА, державний номер [NUMBER], відповідно до рахунку № 0280382 від 25.08.2015р. ПАТ «Завод ім. Фрунзе» становить 9974,15 грн. Під час оформлення ДТП відповідач повідомив позивачці, що його цивільно-правова відповідальність застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8947052 у ПАТ «СК «Дніпронмед» та надав їй та співробітникам ДАЇ поліс для ознайомлення. Позивачка звернулась з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до Харківської філії ПАТ «СК «Дніпронмед», надала для огляду автомобіль експерту. Також надала до страхової компанії завірену належним чином копію постанови Ленінського суду м. Харкова. У грудні 2014 року позивачці надійшла відповідь від ПАТ «СК «Дніпронмед», про те що автомобіль ЗАЗ, державний номер [NUMBER], станом на 05.09.2014 року не забезпечено по жодному полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач направила до ПАТ «СК «Дніпронмед» наявну у неї копію полісу, але до теперішнього часу відповіді не надійшло, страхове відшкодування не виплачено. Тому позивачка змушена була звернутись до суду з зазначеним позовом. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, у зв»язку із тим, 10.11.2015 року ПАТ «СК «Дніпромед» здійснила виплату страхового відшкодування, яку було зменшено на суму франшизи, передбачену полісом. Позивач просила стягнути з [PERSON] суму франшизи в розмірі 1000 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. При цьому зазначила, що спричинена їй моральна шкода полягає у перенесеному стресі, в результаті ДТП, яка сталася серед дня, була змушена змінити свій розклад на день, в подальшому витрачала свій час на збирання документів, листування з МТСБ та ПАТ «СК «Дніпромед» . Відповідач [PERSON] в судове не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У відповідності до вимог ч.4 ст.\~169\~та ст.224 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх частковому задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2014 року о 11-45 год., [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний номер АХ 807 ЕА, під час руху заднім ходом не впевнився у безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем КІА, державний номер [NUMBER]. В результаті ДТП було завдано матеріальну шкоду. Дані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року. (а.с. 6). Цією ж постановою [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. ( а.с. 6). Згідно з вимогами ч.3\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У зв'язку з тим, що судовим рішенням встановлено, що ДТП скоєно з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки ЗАЗ, державний номер АХ 807 ЕА, то даний факт не потребує доказуванню при розгляді даної цивільної справи.\~\~ Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобіля марки КІА, державний номер [NUMBER]. ( а.с. 13). Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1\~ст. 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2\~ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.. 12 Закону України «.Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8947052 у ПАТ «СК «Дніпронмед», вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача, який управляв автомобілем марки ЗАЗ, державний номер АХ 807 ЕА, застрахована, розмір франшизи становить 1000 грн.. Таким чином, суд вважає, що шкоду завдану власникові транспортного засобу КІА, державний номер [NUMBER] у сумі 1000 грн. повинен відшкодовувати відповідач [PERSON] Позивач, також, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначає, що така шкода полягає у стресі та переживаннях, з приводу пошкодження майна, у зміні спокійного укладу її життя, так як їй було необхідно витрачати свій час на збирання документів, листування із страховими компаніями. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач не надав суду доказів, з чого саме виходила при визначенні суми відшкодування у розмір 3000 гривень, яка нею заявлена. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання та переживання з приводу пошкодження майна, але суд приходить до висновку, що вимоги позивача завищені. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, пов'язані зі пошкодженям майна, змушеними матеріальними утрудненнями, переживаннями. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. оцінені ним суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 1500 грн., виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого часткового підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial