Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Харківський районним відділ ГУ державної міграційної служби в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 23 квітня 2002 року №89, належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному житловому будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також, з 24.10.2012 року зареєстрована відповідач [PERSON] У березні 2013 року відповідач за запрошенням сина виїхала до Австралії та за місцем реєстрації більш не поверталась. Проживання і реєстрація відповідача в будинку позивача створює останньому перешкоди в володінні, користуванні та розпорядженні її власністю. Позивач просив визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] із зняттям її з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник Харківського районного відділу ГУ державної міграційної служби в Харківській області в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 23 квітня 2002 року №89, належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). В зазначеному житловому будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також, з 24.10.2012 року зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.11). З березня 2013 року відповідач не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом депутата Липецької селищної ради Харківського району Харківської області від 06.05.2014 року (а.с.15). Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні /ст. 321 ЦК України/. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном /ч.1 ст.391 ЦК України, ч.1 ст.156 ЖК України/. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] не являється членом сім'ї [PERSON] та жодних договорів про користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] з власником-позивачем по справі не укладала. Позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Право реєстрації, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є похідним від права користування будинком і тому, за відсутності додаткових перешкод окремого рішення суду в даному випадку не потребує. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст.ст.11,88 ЦПК України, в межах заявлених вимог.

Outcome: partial