Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем по справі 21.09.2013 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №115. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося та в березні 2016 року позивач забрала дитину та пішла проживати до своїх батьків. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має належних коштів для утримання дитини та забезпечення себе, а відповідач не надає їй належної допомоги. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов в повному обсязі, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 3000, 00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь [PERSON], аліменти на утримання дружини в розмірі 1500 грн. 00 коп., до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник відповідача [PERSON] проти заявлених вимог заперечив та надав суду письмові заперечення в обґрунтування своїх доводів. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що він не має можливості надавати допомогу позивачці в зазначених розмірах так як в даний час він не має постійного місця роботи та має на утриманні батьків, батька інваліда першої групи та матір пенсійного віку. Просить суд відмовити в стягненні аліментів на утримання дружини та стягнути з нього на утримання доньки аліменти в розмірі 20% всіх видів доходу та заробітку але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач не погодився з твердженнями позивачки про те, що він не надає їй допомогу на утримання дитини, да надав суду квитанції про поштові перекази якими ним було направлено на ім'я позивачки 07.06.2016р. - 500 грн., 04.07.2016р. - 1000 грн., 01.08.2016р. - 1000 грн.. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року через неможливість спільного проживання позивачка забрала дитину та пішла проживати до своїх батьків. В даний час позивачка проживає з дитиною окремо, та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина є здоровою, але позивачка не має належних коштів для повноцінного забезпечення дитини та себе так як не працює та перебуває в відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим позивач в даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, та відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Посилання представника відповідача на те, що позивач може працевлаштуватись, те що вона проживає разом з батьками та не несе витрат на утримання житла та харчування суд не приймає до уваги, оскільки зазначена допомога гарантована законом та є обов'язком не батьків позивача, а саме відповідача. Проте суд враховує дані обставини при визначенні розміру допомоги. Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що батько позивача [PERSON], дійсно є інвалідом першої групи, проте не проживає з родиною, та як пояснила суду позивачка перебуває в соціальному закладі. Представник відповідача не спростував даної інформації та наполягав на тому, що його довіритель оплачує витрати по утриманню батька в соціальному закладі, проте жодних доказів того, що відповідач несе такі витрати суду не надав. Крім того позивач пояснила, що у відповідача є працездатний брат, який також допомагає в утриманні батьків. Таким чином на думку суду відповідач не довів суду факту утримання непрацездатних батьків, а довів лише факт того, що у нього є непрацездатні батьки. Що стосується надання відповідачем допомоги на утримання дитини, на яку він посилається в своєму запереченні то тут необхідно зауважити на тому, що таку допомогу відповідач почав надавати лише після того як позивачка звернулась до суду з даним позовом 31.05.2016 року, до того на протязі трьох місяців відповідач ніякої допомоги по утриманню дитини позивачці не надавав. Стосовно вимоги відповідача про стягнення аліментів у відсотку від заробітку, суд зважає на наступне. В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач не працює офіційно з 2012 року, та займається виготовленням меблів в приватному порядку. Представник відповідача не спростував цих відомостей, та зазначив, що відповідач в даний час шукає роботу. Разом з тим суд враховує, що відповідач тривалий час не працює та заяви представника відповідача не є переконливим доказом того, що в майбутньому відповідач працевлаштується, а тому суд вважає за необхідне призначити аліменти відповідно до вимог ст. 184 СК України. Стаття 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач має гарантоване законом право на отримання від відповідача допомоги. Разом з тим при встановленні розміру даної допомоги суд враховує матеріальний стан відповідача, та реальні потреби дитини та позивачки, стан їх здоров'я та наявність у відповідача батьків похилого віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою ч. 3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved