Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом, заявленим до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її брата [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] вказує, вказує, що 20 листопада 2007 року помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з житлового будинку з надвірними будівлями в по вул. Київська, 26, смт. Володимирець, Володимирецького району, Рівненської області. Згідно довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 09.09.2009 року №946/1, на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване право власності за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Володимирецької селищної ради 10.03.1961 року. Позивачка посилається на ст.120 ЦК УРСР 1963 року, згідно якої майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу), і вказує, що спадкодавець [PERSON] був останнім членом колгоспного двору, який до 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в його майні, оскільки на протязі трьох років до цієї дати своїми коштами та працею вів господарство двору та мав право на майно колишнього колгоспного двору, що збереглось станом на 15.04.1991 року, а саме на спірний житловий будинок з господарськими будівлями. Заповіт [PERSON] за життя не склав. Як сестра померлого позивачка є спадкоємцем за законом II черги відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України. Відповідач є братом спадкодавця, який не набуває права на спадщину, оскільки не проживав із спадкодавцем на день смерті та не подавав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. На час смерті спадкодавець проживав сам. Позивачка також вказує, що оформити спадкові права на будинок через нотаріальну контору не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ спадкодавця на домоволодіння, а тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, через що позивачка змушена звернутись до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, представниця позивачки [PERSON], надала до суду заяву, в якій заявила про підтримку позовних вимог, просила справу розглядати без участі позивача та представника. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив про визнання позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що 20 листопада 2007 року помер [PERSON], що стверджується світлокопією свідоцтва про смерть 1-ГЮ №046732. Відповідно до записів будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], станом на 15 квітня 1988 року, тобто за три роки до 15 квітня 1991 року в даному будинку були зареєстровані [PERSON], [INFO] (приписана 20.11.1978 р., відсутній штамп про виписку), [PERSON], [INFO] (приписаний 18.05.1976 р., однак не проживав з 19.05.1976 р. згідно із записами про наслідки перевірки від 19.07.1978 року в розділі II даної будинкової книги), [PERSON], [INFO] (приписаний 02.08.1984 р. та виписаний 20.12.1988 року у звязку із смертю) та [PERSON], [INFO] (приписаний з 13.11.1985 року). Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується такими документами: згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ГЮ №277022 дівоче прізвище позивачки «Гарбариніна»; в свідоцтві про народження позивачки серія ЯС №139917, її матірю зазначена [PERSON]. У свідоцтві про народження померлого серія ІІІ-ЯР №426055 матірю спадкодавця зазначена [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] серія ЯУ № 216391 вона змінила прізвище на «Савосік» після одруження з [PERSON]. Спадкодавець одружений не був, дітей не мав. Інші спадкоємці спадщину не приймали, оскільки не проживали із спадкодавцем на момент смерті, що стверджується довідкою селищної ради від 16.06.2016 року №3916 про склад сімї спадкодавця на час смерті. Згідно довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 09.09.2009р. №946/1 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване право власності за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Володимирецької селищної ради 10.03.1961 року. Згідно технічного паспорту, власником будинку вул. Київська, 26, смт. Володимирець, Володимирецького району, Рівненської області зазначено [PERSON]. Також в матеріалах справи наявна постанова нотаріуса від 23 червня 2016 року №806/01-16 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці [PERSON], оскільки остання не надала належного правовстановлюючого документу спадкодавця для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із будівлями, що розташований по вул. Київська, 26, смт. Володимирець, Володимирецького району, Рівненської області. Дослідивши докази, що представлені позивачем суд вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.126 ЦК УРСРС 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Як вбачається зі змісту ст.126 Цивільного Кодексу України 1963 року, п.п.1-3 Постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХП від 26.03.1991 р. «Про уведення в дію Закону Української РСР «Про власність», пп.а), п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили таке право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Отже, спадкодавець був останнім членом колгоспного двору, який до 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в його майні, оскільки на протязі трьох років до цієї дати своїми коштами та працею вів господарство двору. Отже, він мав право на майно колишнього колгоспного двору, що збереглось станом на 15.04.1991 року, а саме на спірний житловий будинок. На час його смерті, 20.11.2007 року, чинними були норми нового Цивільного кодексу України 2003 року щодо спадкування. Як сестра померлого позивачка є спадкоємцем по закону II черги відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ про право власності на нерухоме майно спадкодавця. Під час розгляду справи встановлено, що нерухоме майно є обєктом права власності, при цьому встановлено наявність правових підстав для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування за законом.. При встановлених обставинах, коли у позивачів відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України,\~

Outcome: approved