Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з-під майна, в обґрунтування якого вказано, що 04 травня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу № 00077/09/8041/2016 року за позивачем був зареєстрований автомобіль марки RORD FOCUS, тип кузова [NUMBER] , сірого кольору, номерний знак [NUMBER] 13 липня 2017 року було змінено на [NUMBER] . В липні 2019 року позивач вирішив продати автомобіль, для чого звернувся до ТСЦ МВС № 8041, що розташований в м. Києві, вул. Туполєва, 19. Під час оформлення документів стало відомо, що наявна заборона відчуження вказаного автомобіля. 01 серпня 2019 року, отримавши витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, позивач дізнався про те, що належний йому автомобіль знаходиться під арештом, так як 13 березня 2018 року постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві накладений арешт шляхом заборони відчужувати даний автомобіль, який на думку відповідача належить боржнику [PERSON] . При цьому, до 04 травня 2016 року автомобіль дійсно був зареєстрований за [PERSON] , однак протягом трьох років власником спірного автомобіля є позивач, у зв`язку з чим останній просить зняти арешт з автомобіля. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки RORD FOCUS, тип кузова [NUMBER] , сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 5, 6). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна автомобіль марки RORD FOCUS, тип кузова [NUMBER] перебуває під арештом (арешт, заборона на відчуження). У відповідності до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних доказів наявності на теперішній час на примусовому виконанні виконавчих документів, за якими боржником є [PERSON] станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з автомобіля. На підставі викладеного,

Outcome: approved