Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До суду надійшла позовна заява від [PERSON], в якій вона просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні без поважних причин більше шести місяців, тому його відповідно до ст. 71,72 ЖК України необхідно визнати особою, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що в 2005 році було видано ордер на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], в якій вони з відповідачем проживали разом до лютого 2012 року. 10 липня 2012 року на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Ще в лютому 2012 року відповідач зібрав свої речі і покинув квартиру, перешкоди у користуванні квартирою вона не чинила. Відповідач, який відбуває покарання у Менській виправній колонії № 91, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка надійшла на адресу суду. З наданих пояснень вбачається, що відповідач позов визнав в повному обсязі, та зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 21, виданого на підставі рішення МВК № 184 від 18.04.2005 року, [PERSON], відповідачу, на склад сім'ї: [PERSON], надана у користування однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира не приватизована і за своїм статусом відноситься до комунальної власності. Згідно довідки форми 3 КП «ЖКЦ» від 16.06.2014 року № 11 на час розгляду справи в суді за цією адресою зареєстровані [PERSON] позивачка у справі, [PERSON], відповідач у справі, та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2012 року, що набрало законної сили 21 липня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, 24 листопада 2012 року відповідач створив нову сім'ю з [PERSON], з якою проживав в іншому житловому приміщенні до засудження. З довідки Славутицького міського суду Київської області видно, що вироком Славутицького міського суду Київської області, який набрав законної сили 18 лютого 2014 року, [PERSON] засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, до покарання у виді позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислюється з 27 лютого 2014 року. Згідно повідомлення в.о. голови районної державної адміністрації відповідно до «Свідоцтва про право власності на житло» № 1227 від 5 січня 1999 року, громадянином [PERSON] використано право на приватизацію житла в розмірі 19,45 кв.м.. З матеріалів справи вбачається та підтверджено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач, як колишній член сім'ї позивачки, не дивлячись на те, що з лютого 2014 року відбуває покарання у Менській виправній колонії, відсутній більше шести місяців, без поважних причин в квартирі за адресою: [ADDRESS] з лютого 2012 року, участі у витратах на утримання житла також відповідач не несе, перешкод відповідачу у користуванні спірним житловим приміщенням позивачка не чинила, що відповідачем не заперечується. Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні з лютого 2012 року без поважних причин підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], та актами про непроживання від 30.12.2013 р., 03.03.2014 р. та 26.05.2014 р., що посвідчені директором КП «ЖКЦ». Відповідно до ст.163 та ч.1 ст.71 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї наймача жиле приміщення зберігається протягом 6 місяців. Як встановлено судом, відповідач відсутній у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин. Домовленості між позивачкою та відповідачем [PERSON] щодо збереження права на користування спірною квартирою у разі його відсутності без поважних причин понад шість місяців не встановлено та таких підстав законом не передбачено. За таких обставин суд вважає, що необхідно визнати [PERSON] особою, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved