Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Потребу в стягненні даних коштів позивачка мотивує скрутним майновим становищем та тим, що дитина перебуває на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надає дитині матеріального утримання в добровільному порядку. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечив щодо задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження: серії І-ИД №093587, виданого 15.03.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.5). Малолітній [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] в м.Збараж по вул.Стуса, 22/5, Тернопільської області і перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, виданого 22.01.2016р. Збаразькою міською радою Тернопільської області(а.с.14) та сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач, [PERSON], має можливість надавати дитині, [PERSON], матеріальну допомогу і погодився її надавати в розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач [PERSON], у судовому засіданні після розяснення йому наслідків визнання позову передбачених ст.174 ЦПК України, добровільно погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини із всіх видів його заробітку на утримання дитини, [PERSON], а тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову не має. Визначаючи необхідний розмір аліментів, суд виходить з того, що згідно із вимогами ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він зобов`язаний та погодився сплачувати аліменти на утримання дити і приходить до висновку, що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі наведеного та ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved