Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До суду з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго» про відшкодування збитків причинених Козелецьким РЕМ ПАТ « ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», внаслідок відключення будинку від мережі енергопостачання, звернувся [PERSON], мотивуючи позов тим, що 15.09.2016 року його будинок у с. Савин Козелецького району вул.. Шевченка, 11 було відключено від мережі енергопостачання. Незаконність відключення підтверджено рішенням Козелецького районного суду Чернігіської області від 30 січня 2017 року та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року. Через відключення від мережі енергопостачання його сімя була вимушена мешкати в житлових умовах, які не відповідають нормальній життєдіяльності. Окрім порушених його законних прав та інтересів це також сприяло дестабілізації його морального та фізичного стану, постійному психологічному стресу, в нього загострились хронічні серцево-судинні хвороби, він втратив душевний спокій та порушився сон. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в позові зазначає, а також додає розрахунок, що у звязку з відключенням електроенергії позивачем використовував електрогенератор та купував для його роботи бензин, з метою забезпечення помешкання електроенергією, але зі сторони позивача не надано суду доказів, що електрогенератор та бензин дійсно використовувались позивачем в період з 15 вересня по 15 грудня 2016 року для забезпечення оселі в с. Савин електроенергією і що позивач дійсно володіє електрогенератором про який зазначає в позові. Додана розписка до позову /а.с. 30/, в якій йдеться про придбання позивачем у громадянина [PERSON] електрогенератора, не може слугувати належним та допустимим доказом, так-як вона жодним чином не завірена і суду не відомо чи дійсно та особа, що зазначена в розписці писала її та здійснювала продаж електрогенератора позивачеві за вказану в розписці суму. До позову додано тільки роздруківку щодо характеристик інжекторного електрогенератора. Витрати на проїзд та мобільний звязок, які здійснені позивачем, та інші витрати, про які зазначається в позові, також не дають можливості встановити причинно-наслідковий звязок між діями, допущеними відповідачем та проїздом і мобільними та іншими зазначеними в позові витратами позивача. Щодо гонорару адвоката в сумі 2000 грн., яку позивач включає до витрат по даній справі, так в даному випадку, в якості доказу, позивач додав до позову оригінал угоди про надання адвокатом правової допомоги клієнту від 19.09.2016 року /а.с.31/, яку він подавав до позову по справі № 734/3129/16-ц за його позовом до «Чернігівобленерго» і в подальшому за його заявою йому вказаний оригінал договору було повернуто, а до справи на аркуші 54 прикріплено копію. Тобто зазначені витрати на правову допомогу є витратами по справі № 734/3129/16-ц. З вище викладеного суд робить висновок, що позивачем не надано суду жодного доказу, що з його сторони саме по даній справі було понесено будь-які витрати на правову допомогу. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. Згідно з положенням п.5 ч.1 статті 4 Закону України Про захист прав споживачів (в редакції Закону №3390-VI від 19.05.2011 року), споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Проте, вказаних обставин в ході судового розгляду даної справи судом не встановлено. Також відповідно до приписів ч.1 статті 11 ЦК України, яка регламентує підстави виникнення цивільних прав та обовязків, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Зокрема, по справі встановлено, що правовідносини сторін випливають із фактичних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача - споживача цієї енергії. Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України Про електроенергетику та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357. Вказані норми не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Крім того згідно правової позиції Верховного Суду України, висловлену ним у постанові від 09.11.2016 року у справі за №6-1575 цс 16, обовязковість якої регламентована приписами статті 360/7 ЦПК України. Відповідно до вказаної правової позиції, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України Про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.\~ Аналізуючи в сукупності вище викладене, суд остаточно приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі \~на підставі вище викладеного та в зв'язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. Судові витрати по справі вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed