Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, посилаючись на те, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 12.05.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв»язку з примиренням обвинуваченого із потерпілим. Вказує на те, що судом було встановлено та визнано доведеним, що 29.01.2016 року близько 17 години 25 хв. водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, в порушення вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України (водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння) керував технічно справним автомобілем RENAULT LOGAN, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, та рухався по вул. Будьонного в м. Тетієві Київської області в напрямку с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Неподалік від перехрестя з вул. Робітнича в м. Тетієві Київської області, в порушення вимог п.п. 12.2, 2.3 б Правил дорожнього руху України ( у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну) водій [PERSON] проявив неуважність та безпечність, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозить, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об»єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому вехньої третини лівої мало-гомілкової кістки без зміщення, які відповідно до висновку експерта № 21 від 12.02.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров»я. Дані тілесні ушкодження виникають від дії тупого предмета, могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року перебуває в прямому причинному зв»язку з наслідками, що наступили, а саме отримання потерпілим [PERSON] середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України. В зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тетіївської центральної районної лікарнів період з 29 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року ( п»ять ліжко-днів) та вартість його лікування за вказаний період склала 1954 (одна тисяча дев»ятост п»ятдесят чотири) гривні 15 копійок, що підтверджується калькуляцією Тетіївської ЦРЛ. Враховуючи вищевикладене просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь Тетіївської центральної районної лікарні кошти витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 1954 гривні 15 копійок. В судовому засіданні прокурор Защитинська Т.І. позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник Управління фінансів Тетіївської районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суд, розглянувши матеріали справи,заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так в судовому засіданні із копії ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 12.05.2016 року встановлено, що [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв»язку з примиренням обвинуваченого із потерпілим. (а.с.-9-10) Судом було встановлено та визнано доведеним, що 29.01.2016 року близько 17 години 25 хв. водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, в порушення вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України (водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння) керував технічно справним автомобілем RENAULT LOGAN, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, та рухався по вул. Будьонного в м. Тетієві Київської області в напрямку с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Неподалік від перехрестя з вул. Робітнича в м. Тетієві Київської області, в порушення вимог п.п. 12.2, 2.3 б Правил дорожнього руху України ( у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну) водій [PERSON] проявив неуважність та безпечність, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозить, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об»єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому вехньої третини лівої мало-гомілкової кістки без зміщення, які відповідно до висновку експерта № 21 від 12.02.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров»я. Дані тілесні ушкодження виникають від дії тупого предмета, могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тетіївської центральної районної лікарнів період з 29 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року ( п»ять ліжко-днів) та вартість його лікування за вказаний період склала 1954 (одна тисяча дев»ятост п»ятдесят чотири) гривні 15 копійок, що підтверджується калькуляцією Тетіївської ЦРЛ. (а.с.-8) Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров»я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз»ясень викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат« питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545» (далі Порядок) Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров»я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п.3 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров»я, у якому перебував на стаціонарному лікування потерпілий , зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров»я. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь Тетіївської ЦРЛ слід стягнути 1954,15 гривень витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави, оскільки обидві сторони звільнені від їх оплати.

Outcome: approved