Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON]. З підстав статті 33 ЦПК України в якості співвідповідача до справи залучено її чоловіка [PERSON]. Позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить зобовязати відповідача усунути порушення ветеринарних і санітарних вимог до особистого селянського господарства, усунути порушення правил добросусідства, а саме: вигульний майданчик для тварин перенести і розмістити на відстань 20 м від межі господарства позивача, туалет від тварин та вигрібну яму теж перенести на відстань 20 м від господарства позивача, господарські будівлі (курник, конюшню, свинарник) разом з худобою перенести на встановлену законодавством відстань, біля межі викопати канаву на глибину 1 м довжиною 30 м, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що є власником домогосподарства, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 13 в с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області. Відповідачка її сусідка, яка у своєму господарстві утримує 11 голів великої рогатої худоби, з них: корів - 3 гол., телят - 6 гол., 1 телиця, 1 бик, одна пара коней та 2 гол. свиней. Все це утримується в господарському дворі і в прибудованих будівлях, туалет від тварин знаходиться на відстані 10 м від її межі, вигульний майданчик відповідача знаходиться під самим вікном за 2 м від будинку позивача, а літній душ - на самій межі, вигрібна яма 2 м від межі, біля городу. Збудовані конюшня, курник і свинарник, з якого теж виведена труба і витікають відходи. Стічні труби із хліва виведені на вулицю, без будь-якої канави чи іншого способу затримання відходів, що спричиняє витік відходів на город позивача. Все це призводить до неприємних запахів (смороду гноївки), які поширюється на території її господарства. 07 червня 2016 року за її заявою в. о. начальником Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі [PERSON] проведено перевірку виконання вимог ветеринарного законодавства, зокрема змісту добросусідства Відповідачем. За результатами перевірки було складено Припис № 9 від 07.06.2016 року, згідно якого приписано відповідачу вигульний майданчик для тварин перенести і розмістити на відстані 20 м. від її межі, туалет від тварин та вигрібну яму теж перенести на відстань 20 м від межі її господарства та встановлено строк для виконання до 01.07.2016 року. Однак, виявлені порушення по виконанню зазначених вимог не були усунені відповідачем. Посилається на ст. ст. 103, 104 Земельного кодексу України, ст. 319 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та просить вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивачка просила вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Вимоги в частині стягнення майнової та моральної шкоди 10\~000 грн. за її заявою в силу ст. 207 ЦПК України судом залишені без розгляду. Звернула увагу суду на часткове усунення недоліків, повідомила, що вигульний майданчик зберігається у виді огородженої площадки, вигрібна яма від тварин залишається. З конюшні, курника і свинарника виведена труба і витікають відходи і стоїть гноївка. Стічні труби із хліва виведені на вулицю і залишається загроза під час дощів попадання сечі та калу тварин на територію її домоволодіння, що мало місце неодноразово. Погодилась допомогти відповідачам викопати 30-метровий рівчак. Відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що вони жодних перешкод не чинять позивачці в користуванні належним їй на праві власності майном та дотримуються правил добросусідства. Повідомили, що завдяки схилу вода від дощів тече, але на подвірї їх є рівчак, завдяки якому вона направляється на город. Гноївку вони вивезли, тварин не випускають в загородку, іноді там бувають гуси, які через декілька днів також будуть вирізані, тому на час розгляду справи всі перешкоди усунені і підстав для задоволення позову немає. Звернули увагу суду на те, що згідно ДБН 1992 року дотримані всі відстані до приміщень оговорених цими правилами. Заінтересовані особи та їх представники у судове засідання не зявились, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, справа розглядалась в їх відсутності. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Сторонами не оспорюється і в силу ст. 61 ч.1 ЦПК України приймаються судом без доказування наступні факти. [PERSON] та відповідачі [PERSON] проживають в [INFO]. Їм належать на праві користування земельні ділянки, які між собою межують. Одним із межових знаків є поскладене впродовж житлового будинку позивачки каміння. [PERSON]І володіє будинком № 13 на підставі недооформлених юридично спадкових прав, аналогічно володіє будинком № 15 і [PERSON] На земельній ділянці обох домогосподарств побудовані господарські споруди. Серед них на території домоволодіння відповідачів споруджені хліви, в яких утримується ВРХ, коні, свині, гуси. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка наголошує, що порушуються її права на безпечне для життя і здоровя довкілля. Від домашніх тварин забруднюється повітря. Суд погоджується з її твердженням про забруднення повітря та наявності запахів від посліду тварин, виходячи із кількості ВРХ, які утримуються відповідачами. Згідно представлених фото, показань свідків [PERSON]К та [PERSON] утримується відповідачами не менше 8 голів ВРХ, двоє коней, свині, гуси. В силу ст. 61 ч. 2 ЦПК України, факт смороду, значної кількості мух в літній період, наявності брудної води з гноєм та рідкими нечистотами під час злив від тварин, що доходить до подвіря сусіда доказуванню не підлягає. При цьому приймається до уваги велика кількість домашніх тварин, те що вони являються крупними, утримуються в замкнутому просторі і їх фізіологія передбачає неодноразове хаотичне добове регулярне випорожнення сечового міхура та кишечника, що породжує сморід. При цьому простір обох домоволодінь обмежений, тому факт смороду як загальновідомі обставини не потребують доказуванню. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав є зокрема, припинення дії, яка порушує право. Позивачкою доведено, що 07 червня 2016 року виконуючим обовязки Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі [PERSON] надіслано припис відповідачам, в якому говориться, що в їх господарстві утримується 11 голів ВРХ, одна пара коней і двоє свиней. Від господарства позивачки знаходиться вигульний майданчик для тварин по самій межі. Туалет від тварин знаходиться на відстані 10 м. від межі, а вигрібна яма на відстані 8 м. від межі [PERSON], літній душ 6 м. У звязку з недотриманням санітарних норм все це приводить до неприємних запахів (смороду гноївки), який поширюється на господарство позивачки. Приписується [PERSON] вигульний майданчик для тварин перенести і розмістити на відстані 20 м від межі [PERSON] до 01.07.2016 року; туалет від тварин і вигрібну яму - на відстань 20 м. від межі до 01.07.2016 року; біля межі [PERSON] викопати канаву глибиною 1 м довжиною 30 м до 25.06.2016 року. Згідно акту перевірки виконання припису (а.с. 26) на 01 липня 2016 року відповідачами припис не виконано, перешкоду не усунено. В листі від 26.09.2016 року скерованому до суду сільська рада с. Зіньків повідомляє, що вимоги про порушень правил добросусідства та санітарних норм визнає і у задоволені вимог [PERSON] не заперечує. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 63-64) [PERSON] являється власником будівель розташованих по вул. Гагаріна, 15. Статтею 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 року передбачено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. Відповідно до п.п. 2.21 п. 2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року, рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових\~\~та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об'єм вигребу розраховується виходячи з\~\~чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Згідно п.п. 2.22 п. 2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби\~\~повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.\~\~Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством. В умовах нецентралізованого\~\~водопостачання\~\~вигреби\~\~на території присадибної ділянки\~\~повинні\~\~бути\~\~віддалені\~\~від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. В п.п. 3.26 п. 3 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92» зазначено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Господарські будівлі й гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках. Садибна забудова площею ділянок менше 600 м кв.\~повинна забезпечуватися централізованим водопроводом, а малоповерхова забудова площею приквартирних ділянок менше 300 м кв.\~- водопроводом і каналізацією. П.п. 3.31 п. 3 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92» передбачено, що дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м від житлових будинків і 20 м від джерела водопостачання (колодязя), обов'язково враховуючи напрямок ухилу ділянки. Згідно акту складеного депутатом сільської ради (а.с.75) відстань від гноярки (вигрібної ями) до межових знаків господарства [PERSON] становить 10 м. Від господарської будівлі (стічної труби) [PERSON] до межових знаків 9,5 м. Отже, судом достовірно встановлено, що наявність вигрібної ями, яка побудована відповідачами на відстані 10 метрів від межі, належної позивачці, не відповідає як вимогам п.п. 3.26 та п.п. 3.31 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», так і п.п. 2.21, 2.22 п. 2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року. Вигрібні ями збудовані без погодження з органами санепідемслужби і місцевого самоврядування, без дозволу на виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 3.25 б *ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень», яма повинна бути виконана з конструкцій, які запобігають фільтрації не менше 1 м, що є порушенням п 3.25 а *ДБН 360-92 **,\~\~вигрібні ями двороекальних стоків у грунт. Також судом встановлено, що на даний час спірна вигрібна яма очищена і в місці витоку сечі поставлено бетонний круг та вона функціонує. Сторона відповідачів називає її септиком, до якого санітарні норми ставлять менш жорсткі умови. Проте Пунктом 1.1. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених\~Наказом Міністерства охорони здоров'я України 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Враховуючи те, що бетонний круг поглиблений в землі і в нього витікають рідкі відходи, що не оспорюється сторонами, то цю споруду суд розцінює як вигрібну яму, яка розміщена поза межами встановлених санітарних норм. Також суд не погоджується з доводами відповідачів про те, що земельна ділянка частина якої огороджена металевою сіткою від будинку позивачів та від орної площі городу відповідачів, фасадом підсобних приміщень та природним ландшафтом не є вигульним майданчиком, оскільки ця площа є замкнутою частиною території домоволодіння відповідачів, на якій безпосередньо вигулювались до звернення з позовом [PERSON] домашні тварини, що не заперечувалось сторонами і підтверджено показаннями вказаних вище свідків. Відповідно до ст.104 Земельного кодексу України\~власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Із вказаної правової норми слідує, що вимога позивачки законна, про перенесення вигульного майданчика для тварин і його розміщення на відстань 20 м від межі її домоволодіння, оскільки свідки [PERSON] Та [PERSON] Показали, що коли приїздять до матері, то не можуть спати через рев худоби та тупіт її під вікнами будинку позивачки. Відстань від стіни будинку до межі становить 1,4 -1,5 м, а до металевої сітки вигульного майданчика від межі - не більше одного метра. Вимоги позивачки про перенесення господарських будівель (курника, конюшні, свинарника) в інше місце задоволенню не підлягають, оскільки не доведено позивачкою про порушення ДБН-92 чи інших норм щодо їх будівництва. Частковому задоволенню підлягають її вимоги, щодо спорудження канави довжиною 30 і глибиною 1 м., а саме в тій частині в якій погодився власник домоволодіння [PERSON], який повідомив, що не заперечує щодо спорудження канави, але не такої глибокої, оскільки від цього можуть постраждати діти. Таким чином, суд, на підставі викладеного, та розглянувши справу в межах заявлених вимог, які були уточнені, на підставі наданих доказів, вважає, що позивачем доведено, що відповідачі, порушили вимоги будівельних і санітарних норм, бо не витримали допустимі мінімальні відстані до земельної ділянки та будинку позивача. Від життєдіяльності домашніх тварин мається зловонний різкий запах на території домоволодіння позивача, а цим відповідачі порушують права позивача, бо перешкоджають у повному, належному обсязі користуватися і розпоряджатися належним йому майном, земельною ділянкою, дихати свіжим повітрям. Позивач на законних підставах вимагає усунення цих перешкод та так заявив свій позов, який в цих же межах був уточнений.\~\~\~\~\~\~ Відповідачі позов не визнали і не бажають усунути вказані порушення самостійно, можливо і іншим шляхом, а тому суд вважає необхідним частково задовольнити позов, не виходячи при цьому за межі предявлених та уточнених вимог та зобовязати відповідачів усунути встановленні та доведені у рішенні порушення, надавши відповідачам строк на добровільне усунення цих порушень, а при невиконанні, такий захист прав позивача підлягає виконанню у примусовому порядку, за рахунок\~\~відповідачів. Оскільки суд позов частково задовольняє, то суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати, які належно підтверджені, в розмірі 551,20 грн., які стягуються у дольовому відношенні, згідно розяснень, даних у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial