Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулася [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення ним навчального закладу обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 10.07.2001 з відповідачем по справі було укладено шлюб, від якого вони мають сина, [PERSON], [INFO]. До повноліття сина відповідач сплачував аліменти. З 01.09.2017 син навчається у ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО», строк закінчення навчання - 01.02.2019, однак добровільно відповідач не бажає сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, через що вона змушена звернутися до суду за захистом прав сина. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву або зустрічний позов не подав. Суд, об'єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом №05 свідоцтва про народження, зареєстрованого Новомихайлівською радою Чернігівського району Запорізької області 05.05.2000. У зв'язку з повторною реєстрацією шлюбу, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». [PERSON] навчається в ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» на денному відділенні бюджетної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 01 лютого 2019 року, про що свідчить довідка ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» №49 від 27.04.2018 (а.с. 12). На даний час [PERSON] знаходиться на утриманні матері, [PERSON], та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою №311 від 05.06.2018, виданою виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, Новомихайлівським старостинським округом. Під час розгляду справи судом встановлено, що син сторін потребує матеріальної допомоги, так як дійсно навчається на денному відділенні в державному навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги на придбання необхідних предметів для навчання, на проживання та харчування. Положенням статті 18 Конвенції про права дитини визначено обов'язок держави докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку (сина) у твердій грошовій сумі та (чи) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вбачається, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надавати таку матеріальну допомогу ним суду надано не було, на його утриманні інших осіб не перебуває, враховуючи його стан здоров'я, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення ним навчального закладу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп., оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позовуна підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved