Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

До суду з позовом про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно за заповітом звернувся [PERSON] У судовому засіданні представник позивача вказала, що 2 березня 2015 року помер [PERSON], на випадок смерті померлим було залишено заповіт на користь [PERSON]. Заповіт було складено у м. Харкові 8 грудня 2012 року і спадкодавець зробив своє розпорядження, що належний йому на праві власності житловий будинок №80-а, що знаходиться за адресою м. Харків вул. Н.-Гиївська у м. Харкові заповідає [PERSON], [INFO]. Після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріуса, яка відкрила спадкову справу та подала запит до виконавчого комітету Харківської міської ради стосовно обєкту нерухомості, визначеному в заповіті. Відповідно до довідки №2001439 від 24 листопада 2015 року стало відомо, що спадкодавець дійсно мав у власності 45/100 часток домоволодіння за адресою м. Харків вул. Н.-Гиївська 80. За таких обставин приватний нотаріус Харківського нотаріального округу [PERSON] надала відмову у вчиненні нотаріальної дії та повідомила, що немає можливості видати свідоцтво про право власності через розбіжність в документах. Сам спадкодавець був зареєстрований в будинку 80-а по вул. Н.-Гиївська у м. Харкові, що підтверджується записом про реєстрацію місця проживання спадкодавця в заповіті. Іншої нерухомості у власності спадкодавця не було, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Просить розтлумачити заповіт, посвідчений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], визнавши, що [PERSON] залишив у спадок [PERSON] 45/100 часток домоволодіння по вул. Н.-Гиївській 80 у м. Харкові та визнати за [PERSON] право власності на 45/100 часток домоволодіння по вул. Н.-Гиївській 80 у м. Харкові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову. Суд вислухавши думку представника позивача, дослідивши надані докази про справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно 2 березня 2015 року помер [PERSON], на випадок смерті померлим було залишено заповіт на користь [PERSON]. Заповіт було складено у м. Харкові 8 грудня 2012 року і спадкодавець зробив своє розпорядження, що належний йому на праві власності житловий будинок №80-а, що знаходиться за адресою м. Харків вул. Н.-Гиївська у м. Харкові заповідає [PERSON], [INFO]. Після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріуса, яка відкрила спадкову справу та подала запит до виконавчого комітету Харківської міської ради стосовно обєкту нерухомості, визначеному в заповіті. Відповідно до довідки №2001439 від 24 листопада 2015 року стало відомо, що спадкодавець дійсно мав у власності 45/100 часток домоволодіння за адресою м. Харків вул. Н.-Гиївська 80. Вказані 45/100 часток домоволодіння спадкодавець [PERSON] отримав відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом четвертої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 19 травня 2012 року, після смерті своєї матері [PERSON], померлої 25 червня 2011 року. Дійсно у вказаному свідоцтві та в заповіті від 08 грудня 2012 року адреса реєстрації [PERSON] вказана вул. Н.-Гиївська, 80. Суд вважає твердження представника позивача про те, що [PERSON] являється належними відповідачем по справі, оскільки була цивільною дружиною померлого [PERSON] не доведеним у судовому засіданні, оскільки жодного доказу про існування фактів спільного проживання відповідачки зі спадкодавцем не надано. Крім того, до суду [PERSON]З не заявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності та визнання позову, що може свідчити тільки про те, що зі сторони [PERSON] будь-які права [PERSON] не порушені. Відповідно до вимог ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213\~ЦК України. Статтею 213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з позиції, викладеній в позовній заяві та підтвердженої у судовому засіданні позивач фактично просить не розтлумачити заповіт а винести рішення, яке фактично зовсім змінює фактичні дані, викладені в заповіті від 28 грудня 2012 року, що стосується обєкту нерухомого майна, яке відповідно до вказаного заповіту належить [PERSON] В заповіті чітко вказано що заповідачу на праві власності належить в цілому житловий будинок №80-а по вул. Н.-Гиївській у м. Харкові який він заповів [PERSON] і вказані обставини являються зрозумілими та точними і на думку суду не підлягають тлумаченню. Стосовно позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] то суд також не знаходить правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки відповідно до заповіту від 28 грудня 2012 року [PERSON] заповідав [PERSON] житловий будинок №80-а по вулиці Н.-Гиївська у м. Харкові. В жодному правовому документі не йде мова про наявність заповіту або іншого документу, відповідно до якого [PERSON] мав би законну підставу спадкувати 45/100 часток домоволодіння 80 по вул. Н.-Гиївській у м. Харкові. Крім того, в заповіті від 28 грудня 2012 року, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 19 травня 2012 року вказана реєстрація [PERSON] м. Харків вул. Н.-Гиївська 80-а, але сторони по справі не надали доказів того, малась така реєстрація, та була будь-яка власність [PERSON] за вказаною адресою. Також на думку суду вказана відповідач [PERSON] являється неналежним відповідачем, так як відсутні будь-які дані про те, що вона дійсно була співмешканкою померлого [PERSON], проживала або була зареєстрована за адресою мешкання [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed