Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача в свою користь 51397,72грн. боргу, а саме, 20000 грн. - основного боргу, 10483,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1762,19 грн. - 3% річних та 19151,69 грн. - інфляційних збитків. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона 20 листопада 2013 року позичила в борг відповідачці [PERSON] 20000 грн. з зобов`язанням повернути їх до 25 грудня 2013 року. Однак відповідачка вказані грошові кошти в зазначений термін не повернула внаслідок чого позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги в зв`язку з тим, що відповідачка у листопаді 2016 року добровільно повернула позивачці 2000 грн. та просили суд стягнути з відповідачки 49397,72 грн. боргу за розпискою, з них: 20000 грн. - основного боргу, 8483,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1762,19 грн. - 3% річних та 19151,69 грн. - інфляційних збитків. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме, вказала, що визнає суму боргу 20000 грн., однак не визнає нарахованих відсотків та інфляційних збитків. Судом встановлено наступні обставини. Згідно розписки, від 20 листопада 2013 року [PERSON] позичила у [PERSON] 20000 грн. із зобов`язанням повернути їх до 25 грудня 2013 року. Як встановлено в судовому засіданні вказану суму боргу відповідачем позивачу повернуто не було внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті позики в сумі 49397,72 грн. боргу за розпискою, з них: 20000 грн. - основного боргу, 8483,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1762,19 грн. - 3% річних та 19151,69 грн. - інфляційних збитків, що підтверджується розрахунками з позовної заяви та витягом щодо облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки про те, що нею ще було повернуто позивачці 250 Євро, оскільки вказані пояснення нічим не підтверджуються. Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд, беручи до уваги те, що оскільки відповідачем боргові зобов`язання перед позивачем не виконані, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача сплачені нею 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved