Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 10.12.2020 року судом було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі - продажу від 07.08.1980 року їй належить будинок за адресою: [ADDRESS] . У будинку залишаються зареєстрованим [PERSON] , [INFO] , який за місцем реєстрації не проживає з 2011 року та [PERSON] , [INFO] , який за місцем реєстрації не проживає з 2012 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] знайомі позивача та були прописані у будинку на підставі прохання та тимчасового найму житла. Вже минув тривалий час як вони виїхали, не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком не цікавляться. На сьогоднішній день позивачу не відомо де знаходяться та проживають відповідачі, засоби зв`язку з відповідачами відсутні, що унеможливлює вирішення питання без звернення до суду. Отже позивач [PERSON] як власник житла, змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, про заочний розгляд справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, яку слід вважати неповажною, відзив з запереченнями на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, яку слід вважати неповажною, відзив з запереченнями на позовну заяву не подав. Представник від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог від Міловської селищної ради Луганської області не з`явився однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі. Відзиву з запереченнями надано не було. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного: Згідно копії паспорту позивача [PERSON] серії [NUMBER] вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 5) Згідно з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.08.1980 року, зареєстрованому в реєстрі за номером 631 на праві приватної власності [PERSON] належить будинок [ADDRESS] . (а.с. 7-8) Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання № 1122 від 11.11.2020 року у будинку [ADDRESS] депутатом Міловської селищної ради Пономарьовим О.В. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] виявлено, що [PERSON] з 2011 року, а [PERSON] з 2012 року за вищевказаною адресою не проживають. (а.с. 13) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачами доведено, що вона на праві приватної власності є власником будинку [ADDRESS] , де залишаються зареєстрованими відповідачі, [PERSON] та [PERSON] які не проживають в будинку з 2011 та 2012 років року. Саме реєстрація відповідачів у вказаному будинку чинить перешкоди у здійснення позивачем права вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, які нараховуються і на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно висновку, який викладено у П останові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 цс. 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом було встановлено, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають більш як 6 місяців, тобто є такими що втратили право користування будинком належним на праві власності позивачу.

Outcome: approved