Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради про відшкодування витрат на лікування, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2018 року закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] обвинуваченої за ст. 128 КК України, в звязку з примиренням обвинуваченої з потерпілим [PERSON]. Потерпілому було завдано тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких він перебував на стаціонарному лікуванні у третій Черкаській міській лікарні швидкої медичної допомоги протягом 10 ліжко-днів, а саме в період з 01.01.2018 по 11.01.2018. Лікарнею було витрачено 3770,50 грн. які на даний час [PERSON] не відшкодовано, тому є підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, оскільки матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Ухвалою суду від 08.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2018 року [PERSON] 01.01.2018 близько 05 години 45 хвилин, перебуваючи на кухні домоволодіння № 79 по вул. Горького в с. Хутори Черкаського району Черкаської області, в результаті конфлікту, що виник раптово, на ґрунті особистих неприязних відносин з [PERSON], взявши ножа до правої руки, проявила злочинну недбалість, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити, з власної необережності, під час того, коли [PERSON] намагався її штовхнути, нанесла останньому тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні живота зліва, яка проникає в червону порожнину із ушкодження тонкого кишечника та брижі тонкого кишечника, що згідно висновку експерта № 02-01/77 від 22.01.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Таким чином, спричинення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень знаходиться у причинному звязку із діями [PERSON] згідно висновку судової експертизи № 02-01/77 від 22.01.201 8. Відповідно до довідки комунального закладу „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради №110, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у третій Черкаській міській лікарні швидкої медичної допомоги протягом 10 ліжко-днів, а саме в період з 01.01.2018 р. по 11.01.2018 р. Згідно довідки фактичної калькуляції одного ліжко-дня, на лікування потерпілого [PERSON] у хірургічному відділенні № 1 за один ліжко-день витрачалось 377 грн. 05 коп. Оскільки, останній перебував на стаціонарному лікуванні у Третій Черкаській міській лікарні швидкої медичної допомоги 10 ліжко-днів, тому загальна сума витрачених лікувальним закладом коштів, становить 3 770 грн. 50 коп., чим завдано матеріальних збитків державі. У відповідності до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідачем в добровільному порядку шкода завдана закладу охорони здоровя не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved