Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі [PERSON]) з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договором. В позові зазначено, що 26 серпня 2006 року між Банком та ТОВ «Укрелектрокомплект» був укладений кредитний договір № 010/08-11/8651 про відкриття кредитної лінії за умовами якого товариству був наданий кредит у виді кредитної лінії на суму 2\~500\~000 гривень строком до 28 серпня 2016 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,5% річних. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.08.2006 року був укладений договір поруки, за яким останній зобовязався нести солідарну відповідальність за виконання усіх боргових зобовязань ТОВ «Укрелектрокомплект» за вищевказаним договором. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ТОВ «Укрелектрокомплект» належним чином не виконувало у звязку чим [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства, як позичальника, та [PERSON], як поручителя, про дострокове погашення кредиту та стягнення наявної заборгованості. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2014 року (справа № 686/10271/14-ц), яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17.02.2015 року, позов Банку був задоволений: стягнуто з ТОВ «Укрелектрокомплект» та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 14.05.2014 рік у сумі 803\~953,21 гривень заборгованість по тілу кредиту; 94\~408,02 гривень заборгованість по відсотках; 9877,14 гривень нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 6\~023,49 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом. Зазначено, що стягнута за рішенням суду сума заборгованості за кредитом була погашена відповідачами у період з лютого по вересень 2015 року. Оскільки рішенням суду було визначена заборгованість станом на травень 2014 рік, Банком, відповідно до положень умов Договору та вимог ст.1048 ЦК України, нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами за кожен місяць до повного погашення тіла кредиту. При повному погашенні тіла кредиту відповідачами не були погашені всі нараховані відсотки за його користування до дня фактичного погашення кредиту, сума яких станом на 14.09.2015 рік становить 127\~949,70 гривень. Крім того, у звязку порушенням взятих на себе зобовязань за кредитним договором, Банком, відповідно до п.4.1.1 Договору, нарахована пеня за період з 01.05.2014 по 14.09.2015 рік яка становить 166\~240,00 гривень і складається з: 72\~740,30 гривень нарахованої пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та 93\~500,60 гривень нарахованої пені за несвоєчасну сплату відсотків. Крім того, за порушення умов п.2.3.13 Договору Банком, відповідно до п.4.1.4 нараховані штрафи за період з 01.04.2014 року у сумі 21\~000 гривень, а також за порушення умов п.2.3.18 Договору, відповідно до п.4.1.5 неустойка у сумі 5000 гривень. За таких обставин просить суд стягнути на користь Банку з ТОВ «Укрелектрокомплект» та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року у сумі 322\~190,16 гривень, яка складається з: 127\~949,70 гривень заборгованість за відсотками; 72\~740,30 гривень пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту; 93\~500,60 гривень пеню за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом; 21\~000 гривень штраф, за порушення п.2.3.13 умов Договору та 5\~000 гривень штраф відповідно до п.2.3.18 умов Договору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що фактично заборгованість по тілу кредиту була погашена відповідачами лише 24.03.2015 року, а нараховані відсотки, які були стягнуті за рішенням суду 31.07.2015 року. За таких обставин, зважаючи на те, що договір між сторонами не був розірваний, а отже повинен був виконуватися належним чином, [PERSON] правомірно нараховував відсотки за користування кредитними коштами до дня фактично погашення тіла кредиту (24.03.2015 року), а відповідно відповідачі зобовязані сплатити такі відсотки. Також відповідачі зобовязані сплатити Банку нараховану пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, а також штрафи за невиконання інших умов Договору. Представник ТОВ «Укрелектрокомплект» позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що [PERSON], звертаючись у 2014 році до суду з позовом до товариства та поручителя про дострокове погашення кредиту та виниклої на той час заборгованості, фактично розірвав умови укладеного кредитного договору, а отже з того часу між банком та відповідачами виникли правовідносини лише з приводу належного виконання ухваленого за результатами розгляду вказаного позову рішення суду. Рішення суду від 27.11.2014 року, після набуття ним чинності, ТОВ «Укрелектрокомплект» на даний час виконало у повному обсязі: у березні 2015 року погасило заборгованість за тілом кредиту, а у липні 2015 року стягнуті відсотки за користування кредитом. Таким чином, вважав, що з часу подачі вказаного позову, [PERSON] не має жодних правових підстав нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню та інші штрафні санкції за договором, оскільки він припинив свою дію. Крім того, просив врахувати, що Банком пропущений річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення нарахованої неустойки за порушення умов Договору. Також вважав неправомірними дії банку щодо підвищення відсоткової ставки по оплаті кредиту, та невірний розрахунок заборгованості, оскільки він складений станом на вересень 2015 року тоді як погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків за кредитом відбулося у березні та липні 2015 року відповідно. Щодо порушень умов п.2.3.13 та 2.3.18 Договору визнав, що такі порушення були, проте вважав такі умови Договору несуттєвими і такими, що не підлягали обовязковому виконанню. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Надав пояснення, аналогічні поясненням представника ТОВ «Укрелектрокомплект». Також просив врахувати, що він, як поручитель, не був належним чином повідомлений про зміну відсоткової ставки за кредитом, [PERSON] пропустив строк позовної давності про стягнення неустойки за порушення умов кредитного договору. Щодо порушень умов п.2.3.13 та 2.3.18 Договору визнав, що такі порушення були і про них, він як керівник товариства знав, проте вважав такі умови Договору несуттєвими і такими, що не підлягали обовязковому виконанню. Вважав, що з часу подання у 2014 році позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитом та постановлення відповідного судового рішення, укладений кредитний договорі був припинений, та між сторонами виникли лише правовідносини з приводу належного виконання рішення суду. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17.02.2015 року, позов ПАТ «[PERSON] Аваль» був задоволений: стягнуто з ТОВ «Укрелектрокомплект» та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/8651 від 29.08.2006 року станом на 14.05.2014 рік у сумі 803\~953,21 гривень заборгованість по тілу кредиту; 94\~408,02 гривень заборгованість по відсотках; 9877,14 гривень нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 6\~023,49 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом. Вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що 09 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та ТОВ «Укрелектрокомплект» було укладено кредитний договір №010/08-11/8651, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 500 000 грн. ( 1-й транш - 1 340 000 грн., 2-й транш - 1 160 000 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних та строком повернення до 28.08.2016 року. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року, повернення кредиту здійснюється позичальником щомісячними платежами, починаючи з вересня 2006 року в розмірі 20833 грн. 33 коп., що становить 1/120 суми кредиту. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 29.08.2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях боржника - ТОВ «Укрелектрокомплект», які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, сторони договору визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. 27.06.2013 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ТОВ «Укрлелектрокомплект» було укладено додаткову угоду №010/08-11/8651/1 до кредитного договору №010/08-11/8651. Пунктом 5 додаткової угоди, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: 5.1 - станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті кредиту становить 833895 грн. 57 к.; 5.2 - станом на дату кладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав складає 83333 грн. 30 к, заборгованість з погашення процентів - відсутня; 5.3 - позичальник зобов'язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів, відповідно до Графіка погашення кредиту та сплати процентів, що є додатком до цієї додаткової угоди. Також сторони домовилися внести наступні зміни до статті 2 «Права та обовязки сторін» та ст.4 «Відповідальність позичальника», а саме: п.2.3.13 протягом строку дії Договору і до повного виконання власних зобовязань по ньому Позичальник зобовязаний щомісячно проводити безготівкові обороти через рахунки, відкриті в АТ «[PERSON] Аваль» пропорційно частці кредиту в РБА до загальної кредитної заборгованості. на протязі дії цього Договору Позичальник зобовязується щорічно у січні і липні, але не раніше ніж через півроку з моменту отримання Кредиту, надавати в [PERSON] довідку підписану керівником виконавчого органу Позичальника про розмір грошових оборотів Позичальника по банківським рахункам за попереднє півріччя. п. 2.3.18 привести у відповідність правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме: надати діючий договір оренди земельної ділянки під заставним майном, в строк до 31 жовтня 2013 року. Після приведення у відповідність правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, внести відповідні зміни до договору іпотеки із обовязковим зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки. п.4.1.4 за невиконання або неналежне виконання Позичальником обовязків, передбачених пунктом 2.3.13 цього Договору, Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує неустойку у розмірі 1000 гривень за кожен наступний місяць порушення. п.4.1.5 за невиконання або неналежне виконання Позичальником обовязків, передбачених пунктам 2.3.18 цього Договору, Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує неустойку у розмірі 5000 гривень. В свою чергу, поручитель [PERSON], який являється директором ТОВ «Укрелектрокомплект», надав згоду на зміну умов кредитного договору №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року відповідно до вищевикладеної додаткової угоди та підтвердив, що його зобов'язання, як поручителя, відповідно до договору поруки зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором із врахуванням внесених змін. Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами частин 1-2, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до положень ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено з матеріалів справи, п.4.1.1 кредитного договору визначено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повергнення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені Договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення; за невиконання або неналежне виконання Позичальником обовязків, передбачених пунктом 2.3.13 цього Договору, Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує неустойку у розмірі 1000 гривень за кожен наступний місяць порушення (п.4.1.4); за невиконання або неналежне виконання Позичальником обовязків, передбачених пунктам 2.3.18 цього Договору, Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує неустойку у розмірі 5000 гривень (п.4.1.5). Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Згідно представленого Банком розрахунку заборгованість ТОВ «Укрелектрокомплект» за кредитним №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року станом на 14 вересня 2015 рік становить 322\~190,60 гривень і складається з: 127\~949,70 гривень заборгованість за відсотками; 72\~740,30 гривень пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту; 93\~500,60 гривень пеню за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом; 21\~000 гривень штраф, за порушення п.2.3.13 умов Договору та 5\~000 гривень штраф відповідно до п.2.3.18 умов Договору. За таких умов вимоги банку щодо стягнення з відповідачів заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами за весь час до фактичного погашення заборгованості за тілом кредиту, нарахованої пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору є обґрунтованими, відповідають вимогам діючого законодавства та умовам укладеного між сторонами Договору. При цьому суд звертає свою увагу на те, що погашення тіла кредиту відбулося 24.03.2015 року, та сума нарахованих відсотків за його користування фактично розрахована банком станом на вказану дату погашення кредиту 23.03.2015 року. Відповідно до ст.256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як встановлено з представленого Банком розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором пеня за несвоєчасну сплату кредиту та нарахованих відсотків, штрафів за порушення вимог п.2.3.13 та 2.3.18 Договору розрахована за період з 01.05.2014 року по 14.09.2015 рік. В той час в судовому засіданні представником відповідача ТОВ «Укрелектрокомплект» та [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вказаних позовних вимог банку. За таких обставин, позовні вимоги банку про стягнення неустойки слід стягнути лише за рік перед зверненням Банку до суду (тобто за період з 02.11.2014 року по 14.09.2015 рік). Отже сума нарахованої пені за період з 02.11.2014 року по 14.09.2015 рік відповідно до наданого розрахунку заборгованості становить: -за несвоєчасне погашення кредиту 47\~183,08 гривень; -за несвоєчасну сплату відсотків 79\~170,79 гривень; -штраф за порушення умов п.2.3.13 10\~000 гривень. Стосовно вимог про стягнення штрафу за порушення умов п.2.3.18 Договору суд зазначає наступне. Відповідно до вказаного пункту умов Договору Позичальник зобовязався привести у відповідність правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме: надати діючий договір оренди земельної ділянки під заставним майном, в строк до 31 жовтня 2013 року. Після приведення у відповідність правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, внести відповідні зміни до договору іпотеки із обовязковим зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки. Вказані вимоги у визначений договором строк останній не виконав. Таким чином право на предявлення вимог стосовно стягнення штрафу за невиконання вказаних умов договору виникло з 01 листопада 2013 року, тоді як [PERSON] з такими вимогами звернувся до суду лише 03.11.2015 року, тобто з пропуском річного строку, визначеного ст.258 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідачів штрафу за порушення вимог п.2.3.18 Договору у сумі 5000 гривень задоволенню не підлягають. Отже з відповідачів на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року станом на 14 вересня 2015 рік у загальній сумі 264303,57 гривень з яких: 127\~949,70 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 47\~183,08 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 79\~170,79 гривень, штраф відповідно до п.2.3.13 Договору 10\~000 гривень. Посилання відповідачів на неправомірність підвищення відсоткової ставки за кредитом, неналежного повідомлення поручителя про зміну таких умов договору, суд зазначає, що таким доводам була дана оцінка апеляційним судом Хмельницької області в своїй ухвалі від 17.02.2015 року за результатами перегляду рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 686/10271/14-ц) за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до ТОВ «Укрелетрокомплект», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/08-11/8651 від 29.08.2006 року. Вказане рішення суду апеляційної інстанції не скасовано та є чинним на момент розгляду даної справи, а отже встановлені у цьому рішенні обставини не можуть бути предметом переоцінки під час розгляду даної справи. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь Банку слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору відповідно до задоволеної частини позовних вимог у сумі по 1982,27 гривень з кожного.

Outcome: partial