Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати виконавчий напис, вчинений 29\~липня 2020\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Євгеном Михайловичем,\~що зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~5794,\~про стягнення\~зі [PERSON] \~(реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків [NUMBER] )\~на користьтовариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінпром\~маркет» заборгованості за кредитним договором № 2569/624SFPR7\~від 30.11.2011\~року та\~за вчинення\~виконавчого напису\~в сумі 4532 (чотири тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 19 копійок таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вказаних позовних вимог у позові зазначено про те, що в жовтні 2021 року позивач отримала з Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 21.10.2021 старшим державним виконавцем Шумейко Людмилою Анатоліївною. Згідно даних постанови було розпочате виконавче провадження № 67174985 щодо позивача як боржника на підставі виконавчого напису № 5794, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 29 липня 2020 року, на суму боргу 4532 гривні 19 копійок на користь стягувача ТОВ «Фінпром маркет». На усний запит позивача їй була надана копія виконавчого напису, згідно даних якого з позивача стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за період з 25.07.2012 року по 29.07.2020 року включно в сумі 4532 гривні 19 копійок, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 4056 гривень 23 копійки; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 425 гривень 96 копійок; плата за вчинення виконавчого напису 50 гривень 00 копійок. Вся заборгованість нарахована за кредитним договором № 2569/624SFPR7 від 30.11.2011 року, який нібито був укладений між позивачем та ПАТ «Платинум Банк». В подальшому право вимоги було відступлене відповідачу ТОВ «Фінпром маркет». У виконавчому написі зазначено дошлюбне прізвище позивача [PERSON] , на даний час прізвище позивача [PERSON] . Сторона позивача вважає, що виконавчий напис № 5794, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 29 липня 2020 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, з таких підстав. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст.\~15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач не згодна з сумою заборгованості, що була стягнена за виконавчим написом. Незрозуміло, яким чином була нарахована заборгованість за несплаченою пенею, адже будь-якого розрахунку заборгованості немає. До того ж, на час вчинення виконавчого напису вже минув строк давності щодо стягнення заборгованості. Позивач не визнає вимоги відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а отже ця заборгованість є спірною. З позовом до суду про стягнення заборгованості ТОВ «Фінпром маркет» до позивача не звертався. Таким чином, приватний нотаріус Остапенко Є. М. мав з`ясувати, що між сторонами існує спір по даному кредитному договору від 30 листопада 2011 року, позивач не згодна з вимогами відповідача, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, була відсутня, що вказує на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням зазначених вище вимог закону. Представником відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», директором Яворським Романом Ігоровичем, подане до суду письмове клопотання про врегулювання спору за участю судді, за змістом якого позивач пропонує вирішити цей спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 815 гривень 79 копійок на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром маркет», у строк до 18 години 00 хвилин 20.12.2021 частина заборгованості у розмірі 3716 гривень 40 копійок буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 2569/624SFPR7 від 30.11.2011 та виконавчим написом № 5794 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Голик Євген Валерійович, подав до суду заяву про заперечення щодо врегулювання спору за участі судді, на умови відповідача сторона позивача не згодна. Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області, постановленою у судовому засіданні 30.12.2021, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» у здійсненні заходів врегулювання спору за участю судді, адже від цього представника відповідача надходила заява про визнання позову, що суперечить клопотанню про врегулювання спору за участю судді. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», директор Яворський\~Роман Ігорович,у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, відзиву не подав, але надіслав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, за змістом якої просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого за № 5794 від 29 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 гривні та уразі подання заяви про забезпечення позову в сумі 227 гривень. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання через оголошення на веб-сайті Семенівського районного суду Чернігівської області (а. с. 39-41), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), старший державний виконавець Шумейко Людмила Анатоліївна, у судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не сповістила. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за\~ наступних установлених судом обставин. У справі з`ясовано, що 29 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном\~Михайловичембуло вчинено виконавчий напис №5794 про стягнення зі [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості\~за кредитним\~договором в\~розмірі,\~з урахуванням\~також плати\~за вчинення\~виконавчого напису,\~на загальну\~суму 4532 гривні 19 копійок. Підставою для вчинення такого виконавчого напису, як убачається з матеріалів позову, слугувала заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», з якою це товариство звернулося до приватного нотаріуса Остапенка Є. М.. 21.10.2021 старшим держаним виконавцем Семенівського районного відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шумейко Людмилою Анатоліївною було прийняте виконавче провадження № 67174985 щодо виконання зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем вчинялися виконавчі дії щодо примусового виконання спірного виконавчого напису. Зазначені обставини підтверджуються як даними позовної заяви (а. с. 2-3), так і сукупністю відомостей досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, копії виконавчого напису щодо стягнення приведеної суми заборгованості (а. с. 8), а також копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а. с. 7). За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з приведених нижче підстав згідно приписів чинного на час спірних правовідносин законодавства. За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат». Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Метою вчинення виконавчого напису\~є надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне вже існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~ це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88\~Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15,\~16,\~18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~слід констатувати, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, зокрема, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу, та того, що боржник про розмір обчисленого боргу достеменно знав, однак проігнорував вимогу про його погашення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню повністю на основі положень ст. ст. 15,\~16,\~18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат». Приписами ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов повністю, суд переконаний у закономірності повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved