Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що 27.04.2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду від 13.01.2021 року шлюб було розірвано. [PERSON] разом з дітьми зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Колишній чоловік зареєстрований та проживає за адресом [ADDRESS] . [PERSON] протягом тривалого часу з`являється за місцем проживання заявника та дітей, постійно провокує сварки між ними, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких його поведінка почала бути занадто агресивною, він ображає заявника та дітей, вчиняє фізичне насильство, викрадає особисте майно [PERSON] (телефон, куртку, коштовності, гроші), погрожує позбавити її та дітей житла, а особисто [PERSON] і життя, принижує її честь та гідність. Заявник зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , адже він постійно її ображає, а також не дає вільно пересуватися по квартирі. Неправомірні дії з боку [PERSON] згубно впливають на самопочуття та здоров`я заявника та дітей, оскільки вони являються свідками його неправомірних дії.. [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства. Постановою Вінницького міського суду від 14.01.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Постановою Вінницького міського суду від 22.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Постановою Вінницького міського суду від 08.07.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170 грн. Вироком Вінницького міського суду від 07.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 год. З огляду на вищевикладене, заявник звернулась до суду з даною заявою. В судове засідання заявник не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису; суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 27.04.2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Рішенням Вінницького міського суду від 13.01.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] разом з дітьми зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 16.11.2017 року. [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170 грн. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 год. Відповідно до п.п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Отже, суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Також ч. 7 ст. 294 ЦПК України визначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи норми вказаних вище статтях, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування заявнику витрат на правничу допомогу в окремому провадженні. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved