Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON], третя особа: ліквідаційн комісія ГУМВС України в Одеській області про відшкодування витрат за період навчання у розмірі 55\~395,66 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмір 1\~378 грн. Представник позивача надав на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу на підставі наявних матеріалів у справі, підтримав позов повністю, просив задовольнити позовні вимоги. Категорично заперечувала проти відкладення розгляду справи з підстав ивкладених у заяві. Відповідач в судові засідання 11.07.2017р., 07.11.2017р. та 05.12.2017р.не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином про що в матеріалах справи є належні докази (рекомендоване повідомлення № 0279614 1). Відповідач у судовому засіданні 19.06.2016р. зазначив. що його мати знала про його вступ до Одеського державного університету внутрішніх справ. Також зазначив. що мав намір навчатися, визнав, що договір підписав. Представник третьої особи у судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Жодних заяв, клопотань чи заперечень на адресу суду не надавав. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2008р. по 19.05.2014р. У 2008 році був зарахований до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 18.08.2008 № 139 о/с. Відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 15.05.2014 № 305 о/с Відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У звязку із тим, що Відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 19.05.2014р., по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, Позивач звертається до суду з зазначеним позовом. Так, згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в Одеській області та [PERSON] 22.09.2008р. укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. З зазначеною нормою було ознайомлено також батьків Відповідача, про що свідчить їх підписи під заявою. Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університет, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429 також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Загальна сума, витрачених на навчання [PERSON] за період з 01.09.2008р. по 23.06.2012р., складає 55\~395,66 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з [PERSON] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved