Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Билбасівської селищної ради, за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яка обґрунтована тим, що [INFO] помер батько спадкодавця - [PERSON] . [INFO] помер чоловік позивача, спадкодавець по справі - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна у тому числі житлового будинку та приватизованої земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1281 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Чоловік позивача, спадкодавець по справі, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв своєчасно, був єдиним спадкоємцем враховуючи, що на його користь відмовилася мати спадкодавця та дружина батька - [PERSON] . На житловий будинок позивач отримала свідоцтво про право на спадщину, видане Другою Слов`янською ДНК від 25.01.2019 року. На приватизовану земельну ділянку на якій розташовано вищевказаний житловий будинок, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2019 року враховуючі, що вказана земельна ділянка досі зареєстрована за померлим батьком спадкодавця на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 29.04.1996 року серія I-ДН №117081, за життя спадкодавець (чоловік позивача) не оформив своїх спадкових прав на вказану ділянку після смерті батька. Тобто, на даний час, право власності на земельну ділянку досі зареєстровано за батьком спадкодавця на підставі Державного акту виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району. На замовлення позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надано кадастровий № 1424255600:03:000:0918, спори щодо меж земельної ділянки відсутні. Прийняття спадщини відбулося фактично, спадкодавець був зареєстрований за однією адресою разом із батьком на дату смерті за вищевказаною адресою, також позивач на дату смерті чоловіка - спадкодавця по справі, була з ним зареєстрована за вказаною адресою. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач отримала з тих підстав, що спадкодавець за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину та отримати кадастровий номер на землю в Державному земельному кадастрі, тобто відсутній належним чином оформлений на ім`я спадкодавця правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла своєчасно про що свідчить наявне свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, матеріали спадкової справи 62345521. Складність у оформленні спадкових прав полягає у тому, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу виданий та зареєстрований на ім`я спадкодавця та власник нерухомого майна померлий. На підставі чого, для захисту своїх прав, позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] на приватизовану земельну ділянку кадастровий № 1424255600:03:000:0918 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, від представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та справу розглянути без його участі (а.с.98). Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглянути без його участі (а.с.95). Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав пояснення, згідно яких вказав, що відповідно до даних Державного земельного кадастру, ділянка з кадастровим номером 1424255600:03:000:0918 знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; цільове призначення - 02.01. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид права - право власності, площа 0,1281 га, власник [PERSON] , ділянка сформована та зареєстрована 18.03.2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на мiсцeвості) 19.02.2019 року ТОВ «Земкадастр». Станом на 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення 8 ceciї XXII скликання Билбасівської селищної ради від 25.04.1996 року відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 117081, реєстраційний № 81 від 29.04.1996 року. Земельну ділянку надано для обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,1281 гa (а.с.96-97). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1965 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області (а.с.38). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.02.1987 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, 21.02.1987 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.20). [PERSON] належить домоволодіння та господарські побудови, розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будову від 21.05.1981 року (а.с.75-76). Також, [PERSON] на підставі рішення 8 ceciї XXII скликання Билбасівської селищної ради від 25.04.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1281 м2 гектарів для обслуговування жилого будинку і господарчих споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДН № 117081 від 29.04.1996 року (а.с.17). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , на замовлення позивача встановлено межі вищевказаної земельної ділянки в натурі на місцевості та надано кадастровий номер 1424255600:03:000:0918 (а.с.18-19). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку право власності на земельну ділянку площею 0,1281 гa кадастровий номер 1424255600:03:000:0918, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.14-16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2015 року, виданим виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області (а.с.12). Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.74). Після смерті батька [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину за заповітами та законом у встановлений законом шестимісячний строк, що підтверджується заявою про прийняття спадщини (а.с.59). З викладеного слідує, що чоловік позивача [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] прийняв спадщину на нерухоме майно, в тому числі житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований даний будинок, проте належним чином не оформив свої спадкові права на земельну ділянку та не зареєстрував право власності на дане майно. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2018 року, виданим виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області (а.с.13). Після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину, яка складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Слов`янським райкомунгоспом 21.05.1981 року, зареєстрованого в Слов`янському БTI 21.05.1981 року; номер запису: 8467 в книзі: За стор. 109, та земельної ділянки площею 0,1281 гa, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.72). На зазначений вище житловий будинок позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.01.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Другої слов`янської держаної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. (а.с.21-22). За [PERSON] зареєстровано право приватної власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). На ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] ) (а.с.25-26). Як вбачається зі спадкової справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадкового майна після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , з чого слідує, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , інші спадкоємці відсутні (а.с.56-58). Таким чином, [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою, що підтверджується матеріалами справи. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської держаної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка на земельну ділянку розміром 0,1281 гектарів, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер відсутній, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку на ім`я померлого (а.с.28). Згідно звіту про експертну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки площею 0,1281 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 05.02.2020 року ринкова вартість даної земельної ділянки складає 19074,00 гривень (а.с.37). Відповідно до копії домової книги, довідок виконкому Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 28.01.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , з 29.11.1979 року по день смерті [INFO] був зареєстрований [PERSON] та разом із ним в даному будинку проживають [PERSON] , [PERSON] ; з 11.11.1985 року по день смерті [INFO] за даною адресою був зареєстрований [PERSON] та разом із ним в даному будинку проживає [PERSON] (а.с.29-36). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 377 ЦК України та статтею 120 Земельного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Нормами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, Верховний Суд України у своїй судовій практиці, зокрема, у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16, сформував правову позицію щодо наявності загального принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований: «За цим принципом визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду. При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу в набувача нерухомості право власності на земельну виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності». З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] на приватизовану земельну ділянку кадастровий № 1424255600:03:000:0918 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved