Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що [INFO] у с. Тиманівка Тульчинський район Вінницька область померла мати заявника - [PERSON]. На даний час у заявника виникла необхідність в оформленні спадщини після смерті матері, однак реалізувати спадкові права він не може, оскільки у свідоцтві про його народження ім'я матері зазначено як «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]». Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду з даною заявою, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померла [INFO] є його маітр'ю. Заявник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Тульчинської об'єднаної територіальної громади у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло письмове повідомлення у якому зазначено, що громада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] і просить розглянути справу за відсутності її представника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що знав матір [PERSON], яка проживала з останнім, а також те, що її всі звали [PERSON], в той час як вона у документах була записана [PERSON], аналогічні покази суду надав свідок [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, суд встановив, що згідно паспорта серії [NUMBER] від 29.11.1995, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1965, батьками [PERSON] записані: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2006, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 398 від 12.06.2017, виданої Тульчинською об'єднаною територіальною громадою Вінницької області, [PERSON], проживає, за адресою: [ADDRESS], станом на [INFO] склад його сім'ї був наступним: мати - [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9), згідно іншої довідки за № 399 від 12.06.2017, [PERSON] здійснив поховання своєї матері [PERSON], яка до дня смерті проживала з ним і вони вели спільне господарство (а.с. 10). Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved