Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер його брат [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняв [PERSON]. До спадкового майна померлого належить: - частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 9006577, виданого 05.09.2013 року РС Ставищенського РУЮ Київської області; - частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] площею 0,1667 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 9007721, виданого 05.09.2013 року РС Ставищенського РУЮ Київської області; - право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Ставищенської селищної ради площею 3,8405 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії [NUMBER], виданим 28 жовтня 2010 року на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 18.02.2010 року №92. Другий примірник державного акту зберігається в архіві Держземагенства в Ставищенському районі Київської області. Державний акт на земельну ділянку був втрачений. Державний нотаріус Ставищенської районної нотаріальної контори [PERSON] 24.11.2016 року за винесла постанову, якою відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку та невизначення частки належних померлому на праві спільної сумісної власності земельних ділянок. Позивач просить суд визначити, що частка померлого [PERSON] в спільній сумісній власності на земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1500 га та площею 0,1667 га складає 1/2 частину, визнати за ним в порядку спадкування право власності за законом на 1/2 частину вказаних земельних ділянок по [ADDRESS] та право власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,8405 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання позивач та його представник - [PERSON] не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача Ставищенської РДА в судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала заяву про слухання справи у відсутність представника адміністрації. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Ставищенському районі в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів спадкової справи (а. с. 30-33) встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - брат позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 30 зв.) та свідоцтв про народження (а.с. 33). Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] - брат спадкодавця відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1262, 1268 ч. 3 ЦК України, як особа, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 32 зворот). До спадкового майна померлого належить: - 1/2 частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] Ставищенського району Київської області, площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 9006577, виданого 05.09.2013 року РС Ставищенського РУЮ Київської області, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до яких зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с. 11, 12); - 1/2 частка в спільній сумісній власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] Ставищенського району Київської області, площею 0,1667 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 9007721, виданого 05.09.2013 року РС Ставищенського РУЮ Київської області, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до яких зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с. 10, 13); - право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, площею 3,8405 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії [NUMBER], виданим 28 жовтня 2010 року на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 18.02.2010 року № 92, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 21-23). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок (а. с. 15,16) вартість вищевказаних ділянок становить: ділянки з кадастровим номером [NUMBER] - 268016 грн. 15 коп., ділянки з кадастровим номером [NUMBER] - 5090 грн. 63 коп. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Ставищенському районі Київської області №258/86-16 від 28.11.2016 року вартість вищевказаної земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], становить 183240,00 гривень. Державний акт на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], виданого на ім'я спадкодавця [PERSON], був втрачений, про що 6 грудня 2016 року в газеті «Сільські обрії» за №93 (94008) було опубліковане відповідне оголошення (а. с. 34). Постановою державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через втрату вищевказаного державного акта та невизначеність частки спадкодавця в майні, що належить відповідно до вищевказаних свідоцтв про право власності на нерухоме майно (земельні ділянки) (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 367 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частинами 1 і 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (частини 1, 2 ст. 372 ЦК України). Згідно з частинами 1, 4, 5 ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 1220,1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається із статті 1218 Цивільного Кодекс України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України). Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають брати і сестри спадкодавця. За ч. 3 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Враховуючи, що позивач прийняли спадщину за законом після смерті [INFO] року брата [PERSON] як спадкоємці другої черги, дані про прийняття спадщини іншими особами після смерті спадкодавця в матеріалах спадкової справи відсутні, та беручи до уваги, що через невизначеність часток на право на спільну сумісну власність на вищевказані земельні ділянки по [ADDRESS], та відсутність (втрату) державного акта на земельну частку (пай), позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане право, суд вважає, що слід визначити, що частка померлого [PERSON] в спільній сумісній власності на земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1500 га та площею 0,1667 га складає 1/2 частину, та слід визнати за позивачем в порядку спадкування право власності за законом на 1/2 частину вказаних земельних ділянок по [ADDRESS] та право власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,8405 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки відповідач Ставищенська РДА до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельні ділянки і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved