Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов позов, згідно змісту якого [PERSON] заявила вимогу до [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Роміс», про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА №487006 від 31.05.2005 року, виданого [PERSON], та припинення його (акта) державної реєстрації. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що позивачка є спадкоємицею після смерті діда, [PERSON], належного йому будинковолодіння в [ADDRESS], на котре позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину від 12 серпня 2009 року. Надалі [PERSON] рішенням сесії сільської ради в 2011 році було виділено земельну ділянку площею 0. 2016 га. за зазначеною адресою, однак позивачка не може виготовити державний акт на землю, оскільки в процесі вироблення технічної документації виявилося, що має місце накладання частини земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивачки [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники позов підтримали та просять вимогу задовольнити. При вирішенні спору представник ТОВ «Роміс» поклався на думку суду. В свою чергу відповідач [PERSON] та його представники проти задоволення позову заперечили на безпідставністю, й заявили зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користування земельною ділянкою шляхом звільнення ї частини площею 0, 032 га з демонтажем встановленої металевої огорожі, та знесенням самочинно збудованої [PERSON] господарської споруди. За клопотанням сторони позивача за первісним позовом, ухвалою суду від 29.01.2014 року, вимогу про знесення самочинно збудованої [PERSON] господарської споруди, залишено без розгляду. В обґрунтування зазначили, що у [PERSON] наявний державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0, 2225 га в [ADDRESS], котрий набутий [PERSON] згідно рішення сесії в 2005 році. При цьому межові знаки, в ході виготовлення технічної документації були узгоджені особисто дідом [PERSON] - [PERSON], котрий до межі заперечень не мав. Натомість після успадкування будинковолодіння, [PERSON] самочинно встановила огорожу по межі земельних ділянок сторін спору, таким чином, що відбулося захоплення частини земельної ділянки [PERSON] Відтак [PERSON] просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні ним ([PERSON]) його земельною ділянкою площею 0, 2225 га в [ADDRESS], звільнивши від огорожі самочинно зайняту частину земельної ділянки позивача площею 0, 0032 га., схематично зображену в додатку № 2 до висновку земельно - технічної експертизи від 10.12.2013 року за № 283113-22, виконаної Тернопільським відділенням КНДІСЕ. [PERSON], та представник [PERSON], зустрічний позов заперечили за безпідставністю. Заслухавши пояснення, дослідивши зібрані по справі докази судом встановлено наступні обставини: Із матеріалів справи та суті позовних вимог слідує, що фактично спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу меж земельних ділянок, що перебувають у власності конкретних осіб, тобто відсутній публічно - правовий спір, а між сторонами існує спір про право, що підлягає розгляду в порядку ЦПК України. [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 22.12.2008 року (арк.. справи 9) . Після смерті [PERSON], державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 12.08.2009 року на імя [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS]. (арк.. справи 8). Ще до смерті [PERSON], в тому числі за його завою, рішенням сесії Мишковицької сільської ради народних депутатів від 11.03.1994 року, було вирішено провести приватизацію земельних ділянок в с. Мишковичі. Доказів існування рішення сесії саме про надання у власність [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS], та виготовлення останнім державного акта про право власності, судом не здобуто та суду не надано. Відтак, реалізуючи своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, з метою обслуговування успадкованого після смерті [PERSON] будинковолодіння, позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася з заявою до сільської ради, й рішенням сесії від 16 червня 2011 року за № 68, було вирішено безоплатно передати [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2016 га в [ADDRESS]. (арк.. справи 17). Надалі, в ході вироблення технічної документації на землю, ТОВ «Роміс» надіслало [PERSON] лист від 14.01.2013 року за № 1, згідно якого повідомило про призупинення виконання робіт, у зв'язку з перетином межі із земельною ділянкою [PERSON] (кадастровий номер 6125285400020010142). (арк.. справи 10). Також судом встановлено, що на підставі рішення сесії Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за № 18 від 30.12.2003 року, яким [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0, 2225 га в [ADDRESS] з метою ведення особистого господарства, останнім виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №487006 від 31.05.2005 року. (арк.. справи 33). Статтею 181 Земельного кодексу України передбачено, що землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Землеустрій передбачає, зокрема, встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, землеволодінь і землекористувань (ст. 184 ЗК України). В ст. 196 Земельного кодексу України визначено складові частини Державного земельного кадастру, зокрема останній включає в себе кадастрові зйомки. Кадастрова зйомка включає в себе, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (ст. 198 ЗК України). Вищезазначений акт [PERSON] зареєстровано в органах ДЗК з присвоєнням кадастрового номера, й процесі виготовлення технічної документації, було складено Акт визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки, від 12.11.2004 року,в тому числі з [PERSON] (зворотня сторона арк.. 34). Вирішуючи первісний позов [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА №487006 від 31.05.2005 року, виданого [PERSON], та припинення його (акта) державної реєстрації, суд зазначає наступне. Поняття, зміст права власності на землю та підстави його набуття визначено в нормах ст.ст. 78, 81, 116 ЗК України. За змістом ст. 116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та виникає з моменту державної реєстрації цього права. Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним. Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст. 152 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст. 152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Право власності на земельну ділянку, зазначену у спірному державному акті серії ЯА №487006 від 31.05.2005 року, набуте [PERSON] на підставі рішення сесії Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за № 18 від 30.12.2003 року. Це право посвідчене державним актом і є похідним від відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки. Таким чином, за змістом ст. 152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою. Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. Дана правова позиція відображена у постанові, Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України, від 31.10.2012 року, ухвалена в порядку п. 1 ст. 355 ЦПК України (справа № 6-53цс12.) Крім того суд наголошує, що спірний державний акт серії ЯА №487006 від 31.05.2005 року, котрим підтверджується право власності на земельну ділянку [PERSON], було виготовлено в 2005 році, на підставі рішення сесії сільської ради від 2003 року, натомість [PERSON] успадковано суміжне будинковолодіння в 2009 році, відтак її право, станом на дату набуття власності [PERSON] на його земельну ділянку не було порушене - вищезазначено про погодження на місцевості меж земельної ділянки [PERSON] дідом [PERSON] - [PERSON], ще в 2004 році. На підставі наведеного суд приходить до переконання про відмову в задоволенні первісного позову. Щодо зустрічного позову суд зазначає таке. Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому п.7 Постанови №7 від 16 квітня 2004 року (із змінами від 19.03.2010 року) «Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» наголошує, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. В судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що після успадкування будинковолодіння діда [PERSON] - [PERSON] в [ADDRESS], до виготовлення власного державного акта про право власності на земельну ділянку, [PERSON], без узгодження з [PERSON], на межі земельних ділянок встановила металеву огорожу, й таким чином, що самовільно захопила частину земельної ділянки [PERSON] Факт встановлення позивачкою а первісним позовом згадуваної металевої огорожі визнано [PERSON], а тому в силу ст. 61 ЦПКУ України, дана обставина не потребує доведення. З метою доказування порушення права власності [PERSON] зі сторони [PERSON] судом, за клопотанням позивача за зустрічним позовом, було призначено судову земельну експертизу, на вирішення якої було поставлене питання, в тому числі: чи має місце накладання частини земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], якщо так, то в якій частині та якою площею. Із змісту висновку земельно - технічної експертизи (арк.. 100 - 107) від 10.12.2013 року за № 283113-22, виконаної Тернопільським відділенням КНДІСЕ, вбачається, що конфігурація та просторові межі земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], не відповідає конфігурації та просторовим межам, які визначені державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №487006, при цьому [PERSON] користується частиною земельної ділянки [PERSON] площею 0, 0032 га. Схематично конфігурацію та площу земельної ділянки [PERSON], зайняту [PERSON], експертом зображено в додатку № 2 до висновку земельно - технічної експертизи від 10.12.2013 року за № 283113-22, виконаної Тернопільським відділенням КНДІСЕ. Суд розглядає справу

Outcome: approved