Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовна заява мотивована тим, що позивач являється власником 17/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1702 га. Рішенням Уманської міської ради від 22.12.2004 року № 8-10/4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та, надано позивачу у власність земельну ділянку по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку площею 0,00447 га, в тому числі спільне користування 0,0034 га, спільний проїзд з № 78 площею 0,0078 га. У попередні роки землекористувачем суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] , [PERSON] , зі сторони вулиці по лінії земельної ділянки, що надана для спільного проїзду, площею 0,0078 га, було встановлено ворота, на яких почеплено замок, чим свідомо і протиправно обмежено її у праві проходу, проїзду та доступу до належного їй майна. Фактично відповідачем привласнено спільний проїзд з №78 площею 0,0078 га, яким всі співвласники земельних ділянок повинні спільно користуватись. Внаслідок таких протиправних дій відповідача не лише вона не має права доступу до свого майна, а й її рідні і близькі, а також сусіди. Вона являється людиною похилого віку, часто хворіє та потребує сторонньої допомоги, проте через перешкоди відповідача її рідні, які таку допомогу їй надають, позбавлені можливості потрапити до будинку, оскільки відповідач шляхом погроз застосування до неї та її рідних насильства не допускає нікого до її нерухомості, чим порушує її конституційні права власника. Також не може потрапити до двору її будинку і машина швидкої допомоги. На будь-які пропозиції та вимоги виправити вказані порушення відповідач зухвало не реагує. З метою поновити свої права та інтереси власника вона неодноразово зверталась до різних інстанцій, проте всі її звернення виявилися безуспішними. У зв`язку з наведеним вона звернулася до суду. На цих підставах просить суд: усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , що надана для спільного проїзду з будинком [ADDRESS] площею 0,0078 га, шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] за власний рахунок демонтувати замок на воротах та хвіртці, які розміщені зі сторони вулиці по лінії земельної ділянки, що надана для спільного проїзду площею 0,0078 га, та не чинити будь-яких перешкод в їх користуванні в майбутньому. Позивач [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Пояснила, що вона купила хату по [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] і проїзд біля будинку був загальний. Відповідач поставив на проїзді ворота, які зачинив на замок. Земля, на якій знаходиться проїзд, є державною. Іншого проходу до будинку, де вона проживає, немає. На запитання головуючого повідомила, що на проїзді встановлені лише ворота, хвіртки там немає. Чому у позовній вимозі вказала також і хвіртку, пояснити не змогла. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. Вказав, що проживає по [ADDRESS] вже близько 30 років. У вказаному будинку проживає вісім сімей. Біля будинку знаходиться заїзд в двір, а саме до гаражів, які належать власникам будинку [ADDRESS] . Він особисто ворота на в`їзд у двір не ставив, при купівлі житла ворота вже стояли. Ключі до замка є у всіх власників будинку [ADDRESS] і замок на ворота встановлювали всі співвласники, так як приблизно рік тому з двору почали вчиняти крадіжки. До будинку [ADDRESS] виділено прохід. Чому тудою не ходить позивач йому не відомо. Зазначив, що ворота встановлені саме для заїзду у двір, а не на спільній землі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши документи, надані позивачем в копіях, встановив наступне. Як стверджує позивач, їй на праві власності належить 17/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до копії договору дарування від 16.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міськрайонного нотаріального округу Крижанівською І.В. серії ААН № 488547 та копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Згідно копії Рішення Уманської міської ради № 8-40/4 від 22.12.2004 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 447 кв.м. для обслуговування жилого будинку, в т.ч. 34 кв.м. спільне користування, по [ADDRESS] , з правом спільного користування проїздом площею 78 кв.м. з домоволодінням [ADDRESS] . Згідно копії Акту узгодження меж землекористування по [ADDRESS] від (дата нечитабельна) липня 2004 року, погоджено розміри земельної ділянки землекористувача [PERSON] та землекористувачами суміжних ділянок. Даним актом узгоджено спільний проїзд з [ADDRESS] площею 0,0078 га. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 467115, виданого 29.09.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010577901142, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0047 га, що розташована по [ADDRESS] , яка надана для обслуговування жилого будинку 0,0447 га, в т.ч. спільне користування 0,0034 га, спільний проїзд з №78 0,0078 га, на підставі рішення Уманської міської ради № 8-40/4 від 22.12.2004 року. Відповідно до копії розпорядження №16-р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків міста Умані», вулицю Ленінської Іскри перейменовано на вулицю Успенська. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями\~свідків.\~ Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не\~бере\~до\~розгляду докази,\~що\~не\~стосуються предмета\~доказування. \~Достовірними\~є\~докази,\~на\~підставі\~яких можна\~встановити\~дійсні\~обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона\~повинна\~довести\~ті обставини,\~на\~які\~вона посилається\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Докази\~подаються\~сторонами\~та іншими\~учасниками\~справи.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Перелічені у рішенні суду документи, які були надані позивачем до суду в копіях, не були надані позивачем в ході судового розгляду в оригіналах, тому суд був позбавлений можливості встановити їх автентичність. Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що ворота, на які посилається позивач, встановлені саме на земельній ділянці, яка виділена для спільного користування. Відповідач вказує на те, що на територію домоволодіння, в якому він проживає, дійсно є заїзд, який перекрито ворітьми, проте такий заїзд не знаходиться на земельній ділянці для спільного користування. Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що саме відповідач чинить їй перешкоди, і зобов`язання саме відповідача такі перешкоди усунути, відновить права позивача, враховуючи посилання відповідача на те, що ворота, на які він вказав, зачиняються всіма співвласниками будинку. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed