Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону звернувся до суду із вище зазначеним позовом. Позивач посилається на те, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 5 грудня 2000 року серії [NUMBER] , ТДНТП «Промінь» є користувачем земельної ділянки площею 8,1957 га за адресою [ADDRESS] . 01 листопада 2017 року між ТДНТП «Промінь» та [PERSON] укладено договір надання послуг автостоянки № 1/Н29, згідно якого передало в платне користування місце № Н29 на автостоянці № 1 за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28. Відповідно до Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115 (далі - Правила) автостоянки мають мати тверде покриття, огорожу, вїзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації ТЗ, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговування персоналу. Також повинна гарантуватись схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання, відповідальність у встановленому законодавством порядку. Разом з тим, відповідно до умов Договору укладеного з [PERSON] , не передбачено відповідальності ТДНТП «Промінь» за охорону транспортних засобів та майна, що не відповідає Правилам. Таким чином, фактично, частина земельної ділянки, на території якої знаходиться місце, передане в користування [PERSON] автостоянкою не являється, оскільки не огороджене, не має твердого покриття, а також будь-яких інших ознак автостоянки. Тобто, фактично ТДНТП «Промінь» жодних послуг зберігання транспортних засобів на автостоянці [PERSON] , з яким укладено договір, не надає. Разом з тим, зазначений договір є удаваним правочином, який укладений для приховання іншого правочину, а саме - договору оренди земельної ділянки, який також укладено з порушенням норм Цивільного Кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам Закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним нових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст.276-279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачі будучи належними чином повідомленими про порядок розгляду справи відзиву на позовну заяву не подали. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 5 грудня 2000 року серії [NUMBER] ТДНТП «Промінь» є користувачем земельної ділянки площею 8,1957 га за адресою [ADDRESS] . 01 листопада 2017 року між ТДНТП «Промінь» та [PERSON] укладено договір надання послуг автостоянки № 1/Н29. Відповідно до п. 1.1 договору ТДНТП «Промінь» передало [PERSON] в платне користування місце № Н29 на автостоянці № 1 за адресою: [ADDRESS] Текстильна, 28. Згідно п. 2.1. договору [PERSON] отримує місце на автостоянці, вказане у п.1.1 на термін обумовлений цим договором, у строкове платне користування. Пунктом 3.1 договору визначено, що оплата за користування становить 3,35 грн. за 1 кв.м. на момент сплати та метражу гаражу - 90 кв.м. і нараховується з 1 квітня 2017 року. Відповідно до п.4.1 договору [PERSON] зобов`язується щомісячно до 28 числа поточного місяця і в повному обсязі сплачувати оплату згідно п.3.1 та 3.2 даного договору. Строк чинності договору зазначено в п. 9.1. та становить 49 років, і діє з 01 квітня 2017 року до 01 квітня 2066 року. Організації автостоянок та місць для паркування транспортних засобів на землях, що перебувають в комунальній чи державній власності, регулюються Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115 (далі - Правила ). Зокрема відповідно до Правил автостоянки мають мати тверде покриття, огорожу, вїзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації ТЗ, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговування персоналу. Також повинна гарантуватись схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання, відповідальність у встановленому законодавством порядку. Таким чином, надання послуг автостоянки в першу чергу передбачає зберігання транспортних засобів на спеціально-обладнаній території. Разом з тим, відповідно до умов Договору укладеного з [PERSON] , не передбачено відповідальності ТДНТП «Промінь» за охорону транспортних засобів та майна, що не відповідає Правилам. Таким чином, фактично, частина земельної ділянки, на території якої знаходиться місце, передане в користування [PERSON] автостоянкою не являється, оскільки не огороджене, не має твердого покриття, а також будь-яких інших ознак автостоянки. Тобто, фактично ТДНТП «Промінь» жодних послуг зберігання транспортних засобів на автостоянці [PERSON] , з яким укладено договір, не надає. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам Закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним нових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Зазначений договір є удаваним правочином, який укладений для приховання іншого правочину, а саме - договору оренди земельної ділянки, і який також укладено з порушенням норм Цивільного Кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Як видно зі змісту вищезазначеного договору, за своєю правовою природою він є договором оренди нерухомого майна, а саме земельної ділянки. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі», а також 93 Земельного кодексу України, визначено оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною другою ст.125 ЗК України встановлено, що право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Оскільки, ТДНТП «Промінь» є користувачем земельної ділянки на праві постійного користування, а тому не може бути її орендодавцем та не має права розпоряджатись землями, які передані йому в постійне користування. Водночас, органом, який уповноважений приймати рішення про передачу даної земельної ділянки в користування (оренду) ніколи не приймалось. Отже, шляхом укладення договору, частина земельної ділянки передана в користування іншим особам без згоди на те уповноваженого органу, який здійснює управління землями державної власності та без державної реєстрації такого права оренди. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. І ст. 203 ЦКУкраїни зміст правочину не може перечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином враховуючи, що укладений договір про надання послуг автостоянки від 01 листопада 2017 року між ТДНТП «Промінь» та [PERSON] суперечить вимогам чинного законодавства суд вважає, що його слід визнати недійсним.

Outcome: approved