Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] з вимогами заявленими до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм будинком, позбавивши відповідачів права користування належним їй житлом, шляхом примусового виселення їх з будинку [ADDRESS] (далі за текстом - Будинок). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона є власницею вказаного будинку. У травні 2014 року син її рідної сестри [PERSON] разом з дружиною та малолітнім сином без згоди позивача переїхали з міста Горлівки Донецької області в Будинок. Неодноразові попередження про необхідність звільнення вказаного будинку, виклики поліції, позитивного результату не дали. Позивач має намір продати вказаний будинок, але проживання відповідачів порушує її право розпорядження своїм майном. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідння не прибули причин неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не подавали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, якими просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити. Треті особи до суду не з'явились, про причини невки суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали. Відповідач [PERSON], [INFO], не набув цивільно процесуальної дієздатності, являється сином відповідачів, а тому його інтереси в суді представляють законні представники, тобто [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з цим справа відповідно до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України розглядається за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2007 року [PERSON] набула права власності на ? частину Будинку. Згідно Договору розподілу спадкового майна від 01 лютого 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] у власність останньої перейшов житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Куйбишевське бюро технічної інвентаризації 02.02.2007 року за №13434178 [PERSON] належить вказаний житловий будинок на праві приватної власності. Таким чином, позивач є власницею Будинку в цілому. Згідно відповідей Гусарківської сільської ради Більмацького району Запорізької області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації по вул. Москалькова, 42, с. Гусарка Більмацького району Запорізької області, тобто в будинку, що належить позивачу. Позивач 17.05.2017 року та 10.11.2017 року зверталась до Більмацького ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявами з приводу проживання в її будинку відповідачів за результатами розгляду яких, було встановлено що її рідний племінник [PERSON] без законних на те підстав на даний момент проживає в [ADDRESS], що підтверджується відповідними листами №2968/51/01-17 від 20.06.2017 року та №5345/51/01-17 від 26.11. 2017 року. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності позивача на Будинок) якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Враховуючи положення вказаних норм чинного законодавства та обставин справи позивач є власником Будинку. Як зазначає позивач, відповідачі з травня 2014 року без її дозволу проживають в її будинку. Пояснення позивача з приводу перебування відповідачів у її Будинку підтверджуються листами з Більмацького відділення поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 20.06.2017 року №2968/51/01-17 та від 26.11.2017 року №5345/51/01-17 з яких слідує, що [PERSON] зверталась із заявами до відділення поліції 17.05.2017 року та 10.11.2017 року, щодо неправомірних дій з боку її племінника та було встановлено що її рідний племінник [PERSON] без законних на те підстав на даний момент проживає в [ADDRESS]. Крім того, обставину щодо користування Будинком позивача визнали і відповідачі в підготовчому засідання, в подальшому подавши заяви про визнання позову. Отже наведені обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів права власності чи права користування Будинком відповідачами до справи не надано. Як слідує з копій паспортів відповідачів їх місце проживання зареєстроване у [ADDRESS] - [PERSON] та [ADDRESS] - [PERSON] Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №688/63/15-ц. Відповідачами не доведено правомірності проживання в Будинку позивача. Доказів права користування житловим будинком відповідачем не надано. В зв'язку з наведеним суд визнав, що позивач [PERSON] є власником житла, відповідачі порушують права позивачки на користування та розпорядження своїм майном, а саме Будинком, який належить їй на праві власності, тому власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що проживання відповідачів порушує/обмежує право власності позивача, позовні вимоги є обґрунтованими у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено стягнути з відповідачів судові витрати, що складаються з 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору. Оскільки [PERSON] є неповнолітнім та не набув цивільно процесуальної дієздатності передбачених ст. 47 ЦПК України, тому стягнення судового збору підлягає з інших відповідачів, які одночасно є його батьками. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. Крім того, позивачем подано до суду Угоду про налання правової допомоги від 18.06.2018 року укладену з адвокатом [PERSON], копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1742 від 23.07.2004 [PERSON], Ордер адвоката [PERSON] на надання правової допомоги [PERSON], Акт прийому-передачі виконаних робіт за договором від 18.06.2018 року згідно якого вартість послуг адвоката у даній справі становить 1600 грн. та квитанція до прибуткового касвого ордеру від 18.06.2018 р. про оплату вказаної вартості послуг. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов'язаних з професійною правничою допомогою адвоката, суд виходить з наступних осбатвин. Як звазначено в Акті прийому-передачі виконаних робіт за договором від 18.06.2018 року вартість послуг адвоката складається з 650 грн. за підготовку позову та збору матеріалів та 1300 грн. за представництво в суді, в тому числі в підготовчому судовому засіданні. При цьому вартість представництва в суді розрахована виходячи з 2 годин таких послуг адвоката. Оскільки представник позивача приймав участь лише у підготовчому судовому засіданні суд дійшов висновку, що обгрунтованою сумою витрат позивача на правничу допомогу адвоката у даній справі буде 1000 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах. На підставі викладеного

Outcome: approved