Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась позивач - [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області, в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А, а, а1, ґ - житловий будинок; Б, б - літня кухня; В, Г - сараї; ПГ - погріб; Д - літній душ; Ж - убиральня; 1-2 - огорожа. Свої вимоги обґрунтувала тим, що помер її батько [PERSON], який 18 жовтня 1989 року вчинив відносно неї заповіт, яким все своє майно після своєї смерті заповів їй. За життя її батькові належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А, а, а1, ґ - житловий будинок; Б, б - літня кухня; В, Г - сараї; ПГ - погріб; Д - літній душ; Ж - убиральня; 1-2 - огорожа. На даний час відповідна правовстановлююча документація на домоволодіння втрачена, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, суду надав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №37 від 27.10.1989 року (а.с.11). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.1948 року (а.с. 34), згідно якої в графі «батько» зазначено [PERSON] Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], позивач 14.11.1980 року уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 33). Судом встановлено, що за життя [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А, а, а1, ґ - житловий будинок; Б, б - літня кухня; В, Г - сараї; ПГ - погріб; Д - літній душ; Ж - убиральня; 1-2 - огорожа. На вказане домоволодіння виготовлено технічний паспорт від 16.06.1988 (а.с. 13-17). Згідно копії заповіту, наданого Покровською сільською радою Троїцького району Луганської області та посвідченого секретарем виконкому Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області 18.10.1989 року, [PERSON] вчинив відносно [PERSON] заповіт, яким все своє майно після своєї смерті заповів останній (а.с. 12). З довідки Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області від 11.10.2016 №1112 вбачається, що гр. [PERSON], який помер [INFO] постійно мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS]. На момент смерті разом з ним мешкали: дружина - [PERSON], 1913 р.н. (померла - 1998 рік), донька - [PERSON], 1948 р.н., онуки - [PERSON], 1980 р.н., [PERSON], 1983 р.н. З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому порядку та строк після померлої [INFO] [PERSON], відсутні, що підтверджується копією інформаційної довідки № 47384037 від 10.04.2017, наданої Троїцькою державною нотаріальною конторою (а.с. 27, 28, 29). Згідно повідомлення Троїцького КП БТІ № 146 від 20.04.2017 року, за адресою [ADDRESS] реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відсутня. Остання дата обстеження 25.01.2016 року. Самочинно збудованих будівель та споруд на дату обстеження не виявлено (а.с. 46). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, норми якої діяли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцемвідкриттяспадщинивизнаєтьсяостаннєпостійнемісцепроживанняспадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач успадкувала майно після свого батька, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не має, а також, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставіп.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved