Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

ДП «Харківський автомобільний завод» далі Підприємство, в особі директора Підприємства [PERSON], звернулося до суду з вищезазначеним позовом, з урахуванням уточненої заяви просить зняти з реєстрації та виселити[PERSON], [PERSON]Г, та ії малолітнього сина [PERSON] з квартири [ADDRESS], яка належить Підприємству. В обґрунтовування позову посилається на те, що на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2007 року Підприємство набуло право власності на житловий будинок, що розташований за вищевказаною адресою. Зазначене житлова квартира , як службове приміщення було надано працівнику підприємства [PERSON] на підставі ордеру № 001073 від 16.11.2009 року, який виданий на імя [PERSON] та членів його сімї сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Відповідно до наказу Підприємства від 19 червня 2012 року [PERSON]С було звільнено з підприємства за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України. 15 березня 2014 року [PERSON] помер. Також з 15 квітня 2015 року в спірній квартирі зареєстровано малолітню дитину [PERSON], сина [PERSON]. На теперішній час залишаються проживати відповідачі по справі, які не є працівниками підприємства. В звязку з чим вважає, що право власності підприємства на спірне житлове приміщення порушено. Оскільки вимоги предявлені до членів працівника підприємства, з яким припинені трудові відносини вважає, що застосування вимог ст. 125 ЖК України, якою передбачені пільги на виселення з наданням іншого житла, не існує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить задовольнити вимоги, зазначивши , що відповідачи підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що його бать було безпідставно звільнено з роботи, який постійно хворів. Також зазначив, що в спірній квартирі він не зареєстрований, але фактично проживає. Відповідач [PERSON] в раніше призначених судових засідання заперечувала проти позову, також посилаюсь на обставини, аналогічні другому відповідачу. Зазначила, що вона після укладання шлюбу змінила прізвище, народила дитину [PERSON], з яким періодично не проживає в квартирі. Під час ухвалення рішення по справі в судове засідання не зявилась. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову. Посилався на недоказаність, що житлове приміщення є службовим, відсутність підстав для виселення. Представник Жовтневого районного відділу Державної міграційної служби України у місті Харкові в судове засідання не зявився, подано заячу про розгляд справи у його відсутність. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв або клопотань на надано. Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони, представників, оцінивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що підприємству на праві власності належить житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Цементна, 2-а на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2007 року, яке зареєстровано в Державному реєстрі (а.с. 7-13). Згідно витягу з рішення Жовтневого райвиконкому № 61-13 від 06.10.2009 року квартира [ADDRESS] включено до числа службових жилих приміщень Підприємства та відкрито особовий рахунок на вказану квартиру працівнику сімєю з трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі зазначеного рішення на імя [PERSON] з сімєю з трьох осіб видано ордер № 001073 від 16.11.2009 року (а.с.5,6). Позивачем не заперечується та підтверджується трудовою книжкою, що [PERSON] працював на Підприємстві з 18.12.2002 року по 19 червня 2012 року. Наказом від 19.06.2012 року № 59-К звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 4, 58,59). Згідно медичної документації [PERSON] [INFO], мав захворювання. 15 березня 2014 року [PERSON] помер (а.с. 36-38,60-68). [PERSON] уклала шлюб 13 вересня 2014 року, змінивши прізвище на [PERSON]. 30 березня 2015 року народила сина [PERSON] (а.с. 46,47) Згідно довідки з місця проживання, в спірній квартирі зареєстрована [PERSON] та ії син [PERSON] (а.с. 35) Сторонами не заперечується що відповідач [PERSON] проживає в квартирі без реєстраці, що підтверджується довідкою міграційної служби (а.с. 15звор) Статтею 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК України, визначені права і обов'язки членів сім'ї наймача, відповідно до якої члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило окремі квартири. Відповідно до ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилимиприміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Згідно ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. В силу п.5 ч.1 ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено пенсіонерів по старості, Таким чином, на підставі наявних доказів з урахуванням законодавства, судом встановлено, що [PERSON] як працівник Підприємства отримав службове жиле приміщення разом з членами сімї, відповідачами по справі. Після звільнення з роботи, продовжував проживати в спірному жилому приміщенні, і як пенсіонер за віком мав пільги, які встановлені ст. 125 ЖК України, які надають право при виселенні на отримання іншого житла. В силу вимог законодавства, члени сімї колишнього працівника, пенсіонера за віком, мали права на рівні наймача на отримання житла при виселенні. На підставі зазначеного, суд вважає, що за відповідачами закріплено право на отримання житла при виселенні. Як заявлено в позові, вимогою є виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення. Відносно вимог про зняття з реєстрації відповідачів, слід зазначити, що зняття з реєстрації осіб за місцем проживання не входить до повноважень суду. Відповідно до\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 11 цього Закону визначено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі не розподіляються.

Outcome: dismissed