Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: з 2000 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 25.08.2012 року вони зареєстрували шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 60 В період спільного проживання в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. З 06.03.2015 року шлюбні відносини між ними припинені та вони з цього часу проживають окремо. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO] Донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Їх донька потребує додаткових витрат на утримання так як вона перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «хронічний субкемпенсірований тонзиліт», «інфекційний моноцикліоз», «хронічний гастрит», «метаболічні порушення правого метального клапана». В зв'язку з даними захворюваннями дитині постійно необхідно здавати аналізи, проходити УЗІ, постійно приймати медикаменти та оздоровлюватись. За період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року на обстеження та лікування доньки нею було затрачено: на лабораторні обстеження 470 грн., на транспортні витрати 1545.71 грн., санаторно-курортне лікування 4780 грн., на придбання медикаментів 6900.57 грн., а всього 13696 грн., 28 коп. Вона самостійно здійснила дані витрати на обстеження, лікування та оздоровлення доньки. Але так як вона є інвалідом Ш групи, не працює, сама часто хворіє, тому дані витрати для неї є значними. Аліментів, що сплачує відповідач, недостатньо для постійного лікування, обстеження та оздоровлення доньки. Вона зверталась до відповідача з проханням добровільно надати кошти на додаткові витрати для їхньої доньки, але відповідач цього робити не бажає, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримла давши пояснення фактично установлені матеріалами справи Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши письмові заперечення проти позовної заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що з нього стягненні аліменти на утримання доньки, тому ці кошти позивач повинна витрачати в тому числі і на лікування доньки. Надані позивачкою чеки на придбання лікарських засобів в більшій своїй частині не відповідають призначенням лікаря. А також відсутні докази того, що донька потребувала придбання ліків саме в такій кількості. Крім того просить суд прийняти до уваги погіршення його стану здоров'я та потребу в лікуванні. А також те, що він має нову сім'ю та в нього народилась дитина, яку він повинен утримувати. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що позивач не надала доказів того, що зазначені нею витрати були здійсненні в дійсності та всі вони були необхідними для лікування дитини. Так як багато ліків, які зазначені в чеках, не відповідають призначенням, зазначеним в амбулаторній картці дитини. Витрати понесені в зв'язку з обстеженням доньки підтверджуються лише частково. Але в них відсутній причинний зв'язок з необхідність проведення даних обстежень. Витрати на проїзд на його думку взагалі не підлягають відшкодуванню його довірителем, так як він сплачує аліменти і ці витрати повністю компенсуються за рахунок сплачених ним аліментів. Не підлягають на його думку і відшкодуванню затрати на оздоровлення дитини, так як відповідні призначення санаторно-курортного лікування чи оздоровлення для дитини взагалі відсутні. Понесені затрати на оздоровлення в санаторії «Східниця» позивачкою не підтверджуються доказами. Крім того вважає, що необхідно приймати до уваги і стан здоров'я його довірителя, який останнім часом погіршився і [PERSON]М,. навіть проведена операція. Також відповідач має на своєму утриманні новонароджену дитину, яка також потребує його матеріальної допомоги. Вислухавши сторони, свідка дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вомоги підлягають задовленню частково виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2000 року, що сторонами не заперечується. 25.08.2012 року сторони зареєстрували шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 60 В період спільного проживання в сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], в якому батьком дитини записаний відповідач. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки у розмірі ? частини заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 28.04.2015 року, що підтверджується копією виконавчого листа. На даний час шлюб між сторонами розірваний та сторони проживають окремо. Донька сторін проживає разом з позивачкою Судом встановлено, що донька сторін хворіє та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «хронічний субкемпенсірований тонзиліт», «інфекційний моноцикліоз», «хронічний гастрит», «метаболічні порушення правого метального клапана». Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язується брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, каліцтвом, хворобою) Позивач посилається на те, що вона за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року на обстеження та лікування доньки нею було затрачено: на лабораторні обстеження 470 грн., транспортні витрати 1545.71 грн., санаторно-курортне лікування 4780 грн., на придбання медикаментів 6900.57 грн., а всього 13696 грн., 28 коп., які вона просить сятгнути з відповідача. З наданих позивачем доказів щодо понесених нею витрат знайшли своє підтвердження лише наступні затрати: затрати на обстеження(а.с. 50) - 21.04.2016 року - 40 грн.. лабораторні дослідження, 22.07.2016 року - 20 грн., ЕКГ,. 23.02.2016 року - 20 грн., ЕКГ, а всього 80 грн. Квитанція на 20 грн., від 01.04.2016 року судом не враховано, так як в ній вказано, що дана сума прийнята від [PERSON]В,. а не від [PERSON] А враховуючи, що позивач сама має захворювання, то дані витрати могли бути понесені як на обстеження і самої позивачки. Затрати на проведення УЗІ взагалі ніякими доказами не підтверджуються, тому судом не враховуються. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що в даний час вона проживає з деркачем С.М., у них народилась дитина. Вона має медичну освіту та працює старшою медичною сестрою. Вона ознайомилась із чеками на придбання ліків, наданих позивачкою, з яких вбачається, що частина даних чеків містить дані про придбання ліків, які взагалі дитині протипоказані. Деякі з ліків призначаються лише жінкам, деякі особам похилого віку. Вона навіть зверталась до лікаря, яка їй пояснювала, що частину даних ліків вона виписувала самій [PERSON], та її матері, а позивач дані чеки приклала до матеріалів справи на підтвердження затрат на утримання дитини. В судовому засіданні були ретельно перевірені чеки на придбання ліків, стосовно яких позивач вказала, які з них вона приклала помилково до матеріалів справи. Тому вони не враховувались при визначенні затрат на придбання ліків для дитини. Також судом не враховані чеки, в яких зазначені ліки необхідність придбання яких позивач обґрунтовувала звичайними простудними захворюваннями дитини. Так як ці затрати компенсуються позивачеві за рахунок аліментів. Відповідно до проведених судом підрахунків, за вказаний вище період позивач затратила кошти на придбання ліків для доньки в загальній сумі 5137.14 грн. Щодо затрат, які понесені позивачем на санаторно - курортне лікування, то суд вважає за можливе зарахувати до даних затрат лише затрати на оздоровлення [PERSON] у санаторії «Славутич» м. Верхньодніпровська, так позивачем надано докази понесених нею затрат в сумі 1780 грн. І хоч призначення даного оздоровлю вального закладу у медичній документації немає, але даний санаторій лікує захворювання серця, які має і донька сторін. Затрати на оздоровлення в санаторії «Східниця» будь - якими доказами не підтверджені, тому не можуть бути враховані судом до понесених позивачем затрат. Крім, того судом встановлено, що дитина оздоровлювалась в санаторії «Славутич» з 28.05.2016 року по 06.06.2016 року. Оздоровлення в санаторії «Східниця» позивач зазначає як проведене з 01.08.2016 року по 10.08.2016 року, проте ніякими медичними даними не підтверджується необхідність проведення такого оздоровлення лише через два місяці після попереднього оздоровлення. І навіть викликає сумнів з приводу того чи взагалі дане оздоровлення було вкрай необхідним дитині та чи навпаки не принесло шкоди її здоров'ю. Так як не зважаючи на проведення оздоровлення дитини, позивач продовжує купувати ліки та лікує дитину відповідно до наданих нею чеків на придбання ліків та записів в медичній картці, скаржиться на її погане самочуття. Також не враховує суд до понесених затрат і затрати на проїзд для проведення обстежень та консультацій, так як по перше, позивач крім проїзних квитків на дитину прикладає і проїзні квитки на себе, в той час як додаткові кошти стягуються лише на утримання дитини. І якщо в силу свого віку дитина самостійно не може поїхати на необхідні обстеження, то позивач маючи власний прибуток, групу інвалідності, яка не виключає її можливість працювати, дані затрати позивач повинна компенсувати за власний рахунок, а не за рахунок відповідача. Крім того, затрати на проїзд до санаторію «Східниця» взагалі не можуть бути враховані судом, так як позивачем не доведено необхідність та потреба в даному оздоровленні дитини і взагалі того факту, що дане оздоровлення було здійснене в дійсності. Так як сам проїзний квиток ще не підтверджує того, що дитина їздила саме на оздоровлення, а не на екскурсію, до родичів, тощо. Затрати на проїзд дитини до міста Дніпропетровська є незначними, вони повністю охоплюються розміром стягуваних на утримання дитини аліментів, складають їх незначну частку, тому на думку суду відшкодуванню не підлягають. Так як відповідачем доведено, що він також хворіє, потребує лікування та надання матеріальної допомоги на утримання іншої дитини. Виходячи з вищевикладеного, понесені позивачем затрати складатимуть: 5137.14 грн. (на придбання ліків) + 1790 грн., ( оздоровлення в санаторії «Славутич») + 80 грн., лабораторні дослідження) = 6997.14 грн Суд вважає, що половина коштів, затрачених позивачкою на обстеження та лікування дитини підлягає стягненню з відповідача, а саме в сумі 3498.57 грн., так як додаткові витрати, здійснені на дитину повинні покладатись на обох батьків, а не на одного з них, що випливає як зі змісту ст. 180 так і ст. 185 СК України. Тому з відповідача підлягають стягненняю кошти в сумі 3498.57 грн., як додаткові витрати на лікування та оздоровлення дитини. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за потрібне відмовити. Так як позовні вимоги позивача задоволені частково відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в сумі 551 грн., 20 коп. На основі ст. 185 СК України.

Outcome: partial