Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області Олєйніков І. у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України, діючи в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача в дохід обласного бюджету кошти, витрачені КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 6484,46 грн.. З позовної заяви виходить, що 24 серпня 2019 року, близько 23 години 00 хвилин, [PERSON] , перебуваючи біля приміщення будинку культури, який знаходиться за адресою : с. Куликівка, Городнянського району, Чернігівської області, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки по обличчю в область щелепи справа, в результаті чого заподіяв йому тілесних ушкоджень у вигляді саден та синців слизової лівої щоки та двобічного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку експерта № 58 від 28.09.2019 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019270110000290 від 26.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.04.2020 року вказане кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Вказана ухвала набрала законної сили 24.04.2020 року. Під час розгляду кримінального провадження позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна лікарня» 14 ліжко-днів з 28.08.2019 року по 01.09.2019 року. Згідно довідки комунального закладу від 09.10.2019 року № 3-05/357/157 вартість лікування [PERSON] склала 6484,46 грн.. Вказані витрати до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України підлягають відшкодуванню в примусовому порядку. Ухвалою судді від 10 серпня 2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засіданні заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області Олєйніков І. не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Натомість прокурор Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області Деркач Я.В. надала до суду письмову заяву від 08.09.2020 року з проханням розглянути справу без участі прокурора у підготовчому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов ( а.с. 52 ). Позивач - Комунальне некомерційне підприємство « Чернігівська обласна лікарня» про дату, час та місце судового розгляду справи було повідомлено належним чином, представник позивача в судове засідання не з`явився. Виконуючий обов`язки генерального директора КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чобітько В. надав до суду письмову заяву від 12.08.2020 року за вих. № 3-05/467 з проханням розглянути справу без участі їх представника ( а.с. 50-51 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 08.09.2020 року з проханням розглянути справу без його участі у підготовчому засіданні, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 53-56 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Частина 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача та відповідача, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Згідно приписів статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено з ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення ( а.с. 10-11 ). Відповідач обвинувачувався у тому, що 24 серпня 2019 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи біля приміщення будинку культури, який знаходиться за адресою : с. Куликівка, Городнянського району, Чернігівської області, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки по обличчю в область щелепи справа, в результаті чого заподіяв йому тілесних ушкоджень у вигляді саден та синців слизової лівої щоки та двобічного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку експерта № 58 від 28.09.2019 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я ( а.с. 10-11 ). Згідно пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилось лікування ) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З довідки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 09.10.2019 року за вих. № 3-059/357 встановлено, що вартість лікування [PERSON] , [INFO] , який перебував на лікуванні у стоматологічному відділенні з 28.08.2019 року по 11.09.2019 року ( 14 ліжко-днів ), склала 6484,46 грн., вартість ліжко-дня на момент лікування по стоматологічному відділенню у серпні 2019 року складала - 469,09 грн. та у вересні - 2019 року складала - 460,81 грн. ( а.с. 13 ). Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р., витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у поновому обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної ососби, якій належить останній. З матеріалів справи вбачається, що КНП «Чернігівська обласна лікарня» фінансується з обласного бюджету Чернігівської обласної ради, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] слід стягнути на користь обласного бюджету. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved