Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити. Позов мотивовано тим, що відповідач винний у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, а тому має сплатити за це пеню. Заборгованість із сплати аліментів виникла у період часу з 2008 по 2018 роки і складала майже 80 тисяч гривень. Відповідач та його представник у судовому засіданні вимог не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Свою позицію мотивували тим, що відповідач не знав про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів взагалі та, в тому числі, не знав про існування виконавчого провадження. За таких обставин, продовжували представник відповідача та його довіритель, вини останнього у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає, а отже і відсутнє підґрунтя для стягнення пені. Підставами для даної судової тяжби, на переконання сторони відповідача, є особисті неприязні стосунки позивача до відповідача і шантажування. Заслухав пояснення учасників розгляду, судом встановлено наступні фактичні обставини справи на підставі доказів, поданих сторонами. Суд зауважує, що інших доказів сторонами не подавалось, як і не заявлялось клопотань про необхідність доповнення судового розгляду іншими матеріалами. Сторони є громадянами України, мають зареєстроване місце проживання та отримували код платників податків (а.с.6-11, т.1). Зокрема, відповідач зареєстрував місце свого проживання 17 липня 1996 року і з того часу такі дані не змінювались. Відомостей про те, що він там тимчасово, або певний час не проживав суду надано не було (а.с.10,32, т. 1). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 6 листопада 2007 року, за час якого [INFO] народився син [PERSON] (а.с.11-12, т. 1). Виконавчою службою надано розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за сплату аліментів, яка станом на січень 2020 року становила 78 991,13 гривень і виникла у період часу з листопада 2007 року по 16 січня 2018 року (а.с.14-16, т. 1). 13 червня 2008 року заочним рішенням суду з відповідача на користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць. Дане судове рішення набуло законної сили 24 червня 2008 року (а.с.52-53, т. 1). Матеріали судової справи про стягнення аліментів містять копію супровідного листа про направлення рішення суду на адресу відповідача [PERSON] (а.с.55, т. 1), але сторони суду не надали документу, який би підтверджував отримання такого судового акту відповідачем у даній справі. [PERSON] в квітні 2020 року ознайомився із матеріалами виконавчого провадження з приводу стягнення з нього аліментів (а.с.56, т. 1). У судовій справі про стягнення аліментів проводились чисельні судові засідання, які жодного разу не відвідував [PERSON] , однак протоколи судових засідань у період часу з 7 грудня 2007 року по червень 2008 року містять відмітки про те, що він був належним чином та завчасно повідомлений про їх проведення (а.с. 113-118, т. 1). Сторонами не надавались докази вручення судових повісток або інших викликів до суду у згадуваній справі [PERSON] . Позивач у період часу з 2008 по 2015 рік перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як особа, що отримувала допомогу в разі ухилення від сплати аліментів другим батьком (а.с. 124-132, т. 1). Інші матеріали, як то довідка про наявність у відповідача на утриманні батька інваліда І групи, яка досягла 80 років, судом до уваги не приймається, як не належний до предмета доказування (а.с.133, т. 1). Матеріали виконавчого провадження про стягнення аліментів містять як постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики боржника до державного, так і постанови про накладення арешту на його майно. Однак, доказів отримання будь-якого документа виконавчого провадження боржником, не містять. Мало того, за період часу з 2010 по 2020 рік матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей про направлення викликів боржнику. Також матеріали виконавчого провадження містять чисельні заяви стягувача з вимогою надати довідку про відсутність стягнень по аліментам. В лютому 2020 року після вступу у виконавче провадження представника стягувача та спрямування ним заяви про відсутність стягнень дії щодо стягнення аліментів активувались та на майно боржника накладено арешт, заборонено у праві виїзду за кордон і т.п. 17 лютого 2020 року відповідач одним платежем виплатив заборгованість по аліментам та штраф за несвоєчасну їх сплату, а загалом 126 521,70 гривень (а.с.57, т. 1). Після цього, усі обмеження та заборони щодо [PERSON] були зняті та виконавче провадження закінчено. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є теперішньою дружиною відповідача. Фактичні шлюбні стосунки з відповідачем почались із серпня 2015 року. З того часу свідок дізналась про існування у відповідача сина. Останній відвідував місце проживання свідка та відповідача регулярно 2 - 3 рази на тиждень. Постійно сину відповідача батько та/або свідок давали гроші, куплявся одяг. Іншими словами родина відповідача завжди приймала участь у забезпеченні дитини усім необхідним. Ніколи не було розмови між свідком і відповідачем, батьком та сином про наявність аліментів, які батько не платить у зв`язку із чим існує заборгованість. Ніколи свідок не чула претензій від колишньої дружини відповідача щодо необхідності сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, або про існування у зв`язку із цим заборгованості. В кінці 2019 року стосунки між батьком та сином зіпсувались після того, як від останнього пролунала вимога придбати автомобіль. Фінансовий стан родини відповідача не дозволяв задовольнити таку вимогу. В подальшому з`явились арешти на майно та інші обмеження створені виконавчою службою. Дізнавшись про існування виконавчого провадження, родиною відповідача було вирішено сплатити усю заборгованість за рахунок особистих коштів свідка, адже боржник за виконавчим провадженням таких коштів не мав. Син сторін, будучи визначений особою, яка підлягає допиту як свідок у даній судовій справі та який міг підтвердити або спростувати доводи сторін, в тому числі показання допитаного у справі свідка, відмовився давати показання у справі,

Outcome: dismissed