Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я Чернівецької ОДА звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.06.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, а саме спричинення [PERSON] необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, внаслідок чого остання з 10.03.2017 року по 24.03.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», всього 14 ліжко-днів. Загальна вартість лікування [PERSON], які були витрачені закладом охорони здоров'я склала 3438,08 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Департаменту охорони здоров'я Чернівецької ОДА 3438,08 грн. витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілої у кримінальному провадженні [PERSON] Прокурор та представник позивача в судове засідання не з'явилися, при цьому подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, прокурор не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності не подавав. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. З'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.06.2017 року, який набрав законної сили 13.07.2017 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, а саме спричинення [PERSON] необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Згідно довідки, виданої головним лікарем ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» за вих. №941 від 19.06.2017 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з 10.03.2017 року по 24.03.2017 року з діагнозом: проникаюче поранення рогівки з випадінням внутрішніх оболонок ОД. Вартість одного ліжко-дня лікування [PERSON] становила 208,03 грн. Загальна кількість днів проведених [PERSON] на стаціонарному лікуванні складає 14 ліжко-днів. Окрім того, вартість аналізів та обстеження за період лікування становила 394,73 грн. та медикаментів - 130,93 грн. Тобто, загальна вартість витрат, понесених ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» на лікування [PERSON] складає 3438,08 грн. Згідно ч.2 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого з стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно вимог ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ст.90 Бюджетного Кодексу України, видатки на охорону здоров'я, зокрема стаціонарну допомогу, здійснюється з обласних бюджетів. Згідно ст.22 Бюджетного Кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути місцеві державні адміністрації та структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій. Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь Департаменту охорони здоров'я Чернівецької ОДА витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілої у кримінальному провадженні [PERSON] у сумі 3438,08 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved