Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

до суду\~звернулася [PERSON]з позовною заявою дотериторіальної громади Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області провизнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У позовній заяві позивач вказує, що 02 березня 2016 року померла її мати [PERSON], яка була зареєстрована разом з нею за адресою: вул. Горбанівська, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області. Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Горбанівська, 71 (колишня вул. Леніна), в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, що належало померлій відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між продавцем [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований на Українській універсальній біржі. Згідно заповіту [PERSON] залишила розпорядження, відповідно до якого все належне їй майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй та на що вона за законом матиме право на день її смерті заповіла позивачу. Земельні ділянки площею 0,0728 га та площею 0,2799 га, що розташовані за адресою: вул. Горбанівська, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, належать їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадщину на які вона оформила у приватного нотаріуса [PERSON] Після смерті матері [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON], але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно. Позивач[PERSON]\~у підготовче засідання не зявилася, направила заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідачатериторіальної\~громади Веприцької\~сільської ради\~Гадяцького району\~Полтавської області\~не з'явився,\~направив до\~суду клопотання,\~в якому\~просив розглянути\~справу без\~участі представника\~сільської ради,\~проти позовних\~вимог [PERSON]не заперечує. Представник третьої особи Української універсальної біржі до суду не зявився, направив пояснення, відповідно до яких вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі-продажу № НГ-13 від 22.01.1999 нерухомого майна за адресою: вул. Горбанівська, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області та визнати право власності на дане майно за [PERSON], оскільки покупець на момент укладення договору був членом Української універсальної біржі та вимоги чинного на той час законодавства України були виконані у повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не зявились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги [PERSON]\~до територіальної\~громади Веприцької\~сільської ради\~Гадяцького району\~Полтавської області\~про визнання\~договору купівлі-продажу\~дійсним та\~визнання права\~власності підлягають до задоволення, з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу № НГ-13 від 22.01.1999, укладеного на Українській універсальній біржі, [PERSON] продав [PERSON] жилий будинок за адресою: вул. Леніна, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області. Рішенням Веприцької сільської ради від 05 лютого 2016 року Про перейменування вулиць та провулків села Веприк Гадяцького району Полтавської області, перейменовано вул. Леніна на вул. Горбанівська. Пункт 4 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~від 16\~січня 2003\~року визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.\~224 ЦК Української\~РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, умови договору купівлі-продажу, визначені в ст.\~224\~ЦК України (в редакції 1963 року) виконано, жодних претензій чи спору з цього приводу не було і немає по теперішній час. Відповідно ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально, позивач позбавлена можливості оформити право на спадщину, а також вільно реалізувати її права, як власника нерухомого майна. Статтею 227\~ЦК УРСР передбачалась обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладення угод, які не заборонені Законом. Отже, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані одночасно нормами ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи пріоритетність спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу житлового будинку слід було керуватися передусім нормами ЗУ «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було обовязковим, з цих підстав позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження належними доказами, є законними та обґрунтованими. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 316354, виданого виконавчим комітетом Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] померла 02 березня 2016 року, актовий запис № 11. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження, померла [PERSON] була матірю позивача [PERSON], дошлюбне прізвище якої, як слідує зі змісту довідки про реєстрацію шлюбу № 68 від 22.03.2017 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб Кизь. За життя, а саме 16 грудня 2014 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження: все належне їй майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй та на що вона за законом матиме право на день її смерті заповіла позивачу. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстровано у реєстрі за № 410. Відповідно до довідки виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 11.08.2016 № 1014, позивач [PERSON] до дня смерті матері [PERSON] (померла 02.03.2016) проживала разом з нею, вела спільне господарство, здійснила її поховання. У повідомленні приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] № 248/02-14 від 22 березня 2018 року зазначено, що нею відкрита спадкова справа після смерті 02 березня 2016 року [PERSON] [PERSON] 16.12.2014 вчинений заповіт за реєстровим № 410, яким вона заповіла все своє майно [PERSON]. Інших заяв по спадковій справі не надходило. Постановою приватного\~нотаріуса Гадяцького\~районного нотаріального\~округу [PERSON]про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2017, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: вул. Леніна, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області після смерті 02.03.2016 [PERSON], у звязку з не відповідністю правоустановчого документу на нерухоме майно вимогам закону. У технічному\~паспорті на\~садибний (індивідуальний)\~житловий будинок\~за адресою:вул. вул. Горбанівська, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області житловий будинок позначений літерою А-1,а загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, сарай з погребом літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, гараж літ. Д, літня кухня літ. Е,е,е1,\~огорожа -\~№1,\~колодязь -\~№ 2. Аналізуючи досліджені матеріали справи, судом встановлено, що нотаріально оформити спадкове домоволодіння позивач [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на майно. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392\~ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість, у відповідності до ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації. Суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: вул. Горбанівська, 71, с. Веприк Гадяцького району Полтавської області,що залишився після смерті матері. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved