Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON]\~ в якому просила стягнути з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 13500 грн. та неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 32868 грн. Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися. Від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, із заявою про відкладення справи не звертався. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12.02.2014р. шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. щомісячно. [PERSON] звернувся до апеляційного суду Одеської області з скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2014р. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2014р. залишено без змін. Державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 523/20152/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 20.06.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до 24.02.2028 року. Станом на 30.03.2015 р. відповідач має заборгованість по аліментам в сумі 13500 грн., згідно розрахунку Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ. За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст.\~72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK, не поширюється дія норм ЦK про позовну давність. При визначені наявності вини відповідача у заборгованості по аліментам, суд виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання. Відповідач будь-яких заперечень та доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по аліментам, суду не надав. Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість виникла з вини відповідача [PERSON], який ухиляється від сплати аліментів, не зявляється на виклики державного виконавця, зобов'язання зі сплати аліментів належним чином не виконує, а отже вимоги позивачки про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2014 року по березень 2015 рік у розмірі 32 868 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. В силу положень\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 463,68 грн.

Outcome: approved