Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з повозом до [PERSON] в якому просить суд зміни розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який визначений рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 лютого 2015 року в розмірі 400,00 гривень, визначивши розмір аліментів в сумі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що визначений розмір аліментів у сумі 400,00 грн. є недостатнім для належного утримання дитини, а з урахуванням значного подорожчання рівня життя, постійного росту інфляції, позивач не в змозі самостійно забезпечити своїй дитині гідне існування. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач належним чином повідомлена на про день, час та місце розгляду справи (а.с.19). Відповідач також був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с.20), в судове засідання не прибув, відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 лютого 2015 року вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 400,00 (чотириста) гривень, починаючи з 16 липня 2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В абзаці 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У пункті 23 цієї ж постанови роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилалась на те, що з моменту винесення судового рішення їх з відповідачем син виріс та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, тому аліментів, які сплачує відповідач зовсім не вистачає. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а ст.191 ЦПК України передбачає, що від дня пред`явлення позову аліменти на дитину присуджуються у справах про стягнення аліментів, то суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів в новому розмірі починаючи від дня пред`явлення позову, не підлягають задоволенню. П.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved