Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Заступником керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача, Комунального лікувально профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» Чернігівської області, предявлено позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального лікувальнопрофілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» (код ЄДРПОУ 02006509, р/р 35417001031603 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, кошти в сумі 1691 (одна тисяча шістсот девяносто одна) гривня 82 копійки, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину. В обґрунтування предявлених позовних вимог заступником керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області у позові зазначено про те, що відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави, згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист них інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно статуту Комунального лікувально-профілактичного закладу (далі - КЛПЗ Семенівська ЦРЛ або Позивач), затвердженого рішенням сесії Семенівської районної ради від 27 грудня 2007 року, засновником Семенівської ЦРЛ є Семенівська районна рада Чернігівської області та фінансування діяльності Семенівської ЦРЛ здійснюється фінансовим управлінням райдержадміністрації за рахунок районного бюджету, передбаченого на охорону здоровя. Відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Семенівська ЦРЛ заснована Семенівською районною радою та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету (районного бюджету), вона являється бюджетною установою та має відкриті рахунки в Управлінні казначейства. Дана позовна заява вжита як захід прокурорського реагування, оскільки вбачаються порушення державних інтересів, заходів до стягнення коштів вжито не було, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в інтересах КЛПЗ Семенівська ЦРЛ. У звязку з тим, що позивач не вживає заходів щодо самостійного стягнення в судовому порядку коштів, прокуратурою вжито такий захід прокурорського реагування, як заявления позову в інтересах держави в особі ЦРЛ. Дана позовна заява вжита як захід прокурорського реагування, оскільки вбачаються порушення державних інтересів, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в інтересах КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ», де потерпілий неповнолітній [PERSON], [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні з 12.04.2015 року по 20.04.2015 року (10 ліжко - днів), внаслідок отримання останнім тілесного ушкодження. Внаслідок кримінального правопорушення порушено економічні інтереси держави, що полягають у витратах, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України позови про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися за місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Так, згідно вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2015 року встановлено, що [PERSON] 12 квітня 2015 року о 06 годині 30 хвилин, керуючи технічно - несправним автомобілем марки «АЗЛК-2140 Люкс», реєстраційний номер [NUMBER], рухався зі швидкістю 40 км/год по вулиці Миру в селі Радомка Семенівського району Чернігівської області, зі сторони вулиці Новий План в напрямку вулиці Молодіжної. Рухаючись у вказаному напрямку, по прямій дорозі, з обмеженою видимістю, поблизу будинку № 38 по вулиці Миру, [PERSON] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню ситуацію, під час виникнення небезпеки для його руху, не вжив можливих та необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON], який рухався в попутному з автомобілем напрямку. В результаті зіткнення, малолітній пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у вчиненні злочину підтверджується вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 06.11.2015 року (кримінальна справа № 744/952/15-к), а тому додаткового підтвердження не вимагає. Вартість лікування згідно довідки КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» № 760 від 26 травня 2015 року становить 1691 (одна тисяча шістсот девяносто одна) гривня 82 копійки, що і є ціною позову. Відповідно до вимог ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Статтею 128 КПК України визначено, що цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко - день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім цього, відповідно до п.3 та п.4 зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» є зареєстрованою юридичною особою та внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а тому враховуючи, що позов прокурором предявлено саме в інтересах лікувального закладу, кошти необхідно стягнути саме на його користь. Згідно п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11, відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. На день предявлення позовної заяви витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення не відшкодовані. Причинний зв'язок між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження. Згідно п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Прокурор Дудко Антон Васильович у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що на його думку, позов є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню. Представник позивача, комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», головний лікар закладу [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. та пояснила суду про те, що, на її думку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Погодився з визначеною у позовній заяві сумою витрат, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних встановлених судом обставин. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2015 року відповідача [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. [PERSON] обвинувачувався в тому, що 12 квітня 2015 року о 06 годині 30 хвилин, керуючи технічно - несправним автомобілем марки «АЗЛК-2140 Люкс», реєстраційний номер [NUMBER], рухався зі швидкістю 40 км/год по вулиці Миру в селі Радомка Семенівського району Чернігівської області, зі сторони вулиці Новий План в напрямку вулиці Молодіжної. Рухаючись у вказаному напрямку, по прямій дорозі, з обмеженою видимістю, поблизу будинку № 38 по вулиці Миру, [PERSON] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню ситуацію, під час виникнення небезпеки для його руху, не вжив можливих та необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON], який рухався в попутному з автомобілем напрямку. В результаті зіткнення, малолітній пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. З довідки Комунального лікувально профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» від 26 травня 2015 року № 760 встановлено, що вартість лікування [PERSON], [INFO], у стаціонарі склала 1691 грн. 82 коп. (а. с. 6). Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно розяснень абз. 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» , витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Оскільки комунальний лікувально-профілактичний заклад «Семенівська центральна районна лікарня» є комунальною установою, яка фінансується за рахунок коштів бюджету, то у відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України є всі підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved