Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 163.708,77 грн. завданих збитків. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачеві належала земельна ділянка, яку позивач здавав в оренду. Натомість за результатами ініційованого відповідачем судового процесу, на вказану земельну ділянку за заявою відповідача було накладено арешт, через що орендатор не мав можливості використовувати його в наслідок чого договір оренди було розірвано, а позивачем не отримано грошових коштів, від надання зазначеної земельної ділянки в оренду. За розрахунком позивача розмір збитків складає 163.708,77 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали просили його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Баклашов М.М. проти задоволення позову заперечив, та вказав, що договір оренди є фіктивним та його підписано між позивачем та орендатором безпосередньо перед зверненням до суду з метою стягнення з відповідача необґрунтованих сум у вигляді збитків. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що позивачеві належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS], площею 0,1025 га, кадастровий [NUMBER]. Рішенням Глевахівської селищної ради від 26.06.2014 року № 919-31-VI змінено цільове призначення земельної ділянки позивача кадастровий [NUMBER] з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2014 року цільове призначення земельної ділянки позивача кадастровий [NUMBER] є будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Між позивачем та [PERSON] підписано договір оренди земельної ділянки, датований 10.09.2014 року (далі - Договір). Предметом Договору є оренда [PERSON] земельної ділянки кадастровий [NUMBER] у позивача (п. 1.1., 1.2. Договору). Згідно п. 2.3. Договору орендодавець (позивач) несе, зокрема, наступні обов'язки за цим Договором у випадку накладення будь-якого обмеження чи обтяження на земельну ділянку орендодавець зобов'язаний протягом 3 (трьох) днів повідомити про це орендаря. Відповідно до п. 2.4. Договору орендар має, зокрема, наступні права після набуття чинності цим Договором протягом 5 (п'яти) днів приступити до використання земельної ділянки і вимагати від орендодавця усунення перешкод, які будь-яким чином перешкоджають здійсненню його прав за цим Договором. Орендна плата сплачується один раз на місяць, починаючи зпершого числа наступного місяця, після укладення Договору оренди та нараховується за місяць, що передує оренді (попередня оплата) (п. 3.2.1. Договору). Орендар має право не сплачувати орендну плату за період, протягом якого він не мав змоги користуватися орендованою земельною ділянку не з власної вини, а також у випадку накладення будь-якого обмеження чи обтяження на земельну ділянку (застава, арешт, тощо) або інші юридичні обтяження (п. 3.6. Договору). Згідно п. 4.1., п. 4.10. Договору Договір набуває чинності за умови досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах та підписання цього Договору сторонами, а невід'ємними частинами даного договору є: план-схема (кадастровий план) орендованої земельної ділянки; акт визначення меж орендованої земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі орендованої земельної ділянки. Відповідно до п. 4.3. Договору цей Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін. 01.10.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області накладено арешт на земельну ділянку кадастровий [NUMBER], належну [PERSON], а ухвалою від 17.03.2015 року Васильківського міськрайонного суду Київської області скасовано арешт (а.с. 32). Між позивачем та [PERSON] підписано додатковий правочин № 1 до Договору, датований 10.03.2015 року (далі - Додатковий договір). Згідно якого в силу положень п. 4.3. Договору сторони дійшли взаємної згоди щодо дострокового розірвання Договору, у зв'язку з накладенням арешту на земельну ділянку та фактичною неможливістю користування нею. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (який є фізичною особою підприємцем) показав, що жодної суми коштів за оренду земельної ділянки він позивачеві не сплачував. Дізнався про арешт в жовтні 2014 року, а арешт, накладений на земельну ділянку, був перешкодою для оренди земельної ділянки, і господарська діяльність була зупинена, інакше виникали ризики і у орендаря могли виникнути значні збитки. В задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. По-перше, відповідно до п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Оскільки сторони домовились, що, зокрема, акт приймання-передачі орендованої земельної ділянки є невід'ємною частиною Договору, а Договір набуває чинності за умови досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах та підписання цього Договору сторонами, то для укладення договору необхідне складання сторонами Договору і акту приймання-передачі орендованої земельної ділянки. Стороною позивача не надано суду доказів того, що вказаний акт було складено і підписано та не повідомлено суду про існування вказаного акту. Отже, у орендаря ([PERSON].) не виникло право на використання земельної ділянки, та відповідно не виник обов'язок сплачувати грошові кошти за оренду земельної ділянки. Відповідно у позивача відсутні збитки, які останній просить стягнути з відповідача. По-друге, арешт полягає у забороні відчуження майна та не передбачає обмежень у користуванні майном, а отже відсутні підстави для висновку про неможливість використання орендарем ([PERSON].) земельної ділянки кадастровий [NUMBER]. Більш того, як вбачається з пояснень свідка [PERSON] причиною припинення використання земельної ділянки кадастровий [NUMBER] є підвищення ризиків для його господарської діяльності. Зазначене свідчить про те, що саме орендарем ([PERSON].), як суб'єктом господарювання, прийнято управлінське рішення про не використання земельної ділянки кадастровий [NUMBER] саме через високі ризики, оскільки щодо земельної ділянки тривають судові спори. Отже, причиною не використання земельної ділянки кадастровий [NUMBER] є саме рішення орендаря ([PERSON].), а не інші обставини. По-третє, суд враховує те, що позивач та [PERSON] дізнавшись про арешт майна в жовтні 2014 року не вчинили жодних дій спрямованих на припинення договірних відносин, чим необґрунтовано сприяли збільшенню тривалості періоду, протягом якого позивачем і нараховано суму збитків. Хоч сторони спору не зобов'язані розривати договірні відносини одразу, проте є очевидним що сторони Договору використали свої права саме для збільшення суми нарахованих збитків, а отже така поведінка позивача є зловживанням правом. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Більш того, така поведінка суперечить загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). По-четверте, позивач заявив вимогу саме до відповідача мотивуючи свій позов тим, що саме за клопотанням вказаної особи судом було накладено арешт на земельну ділянку кадастровий [NUMBER]. Отже, позивач просить суд притягнути до цивільної відповідальності відповідача за дії в межах іншого судового процесу, що чинним законодавством не передбачено. По-п'яте, ухвала суду про арешт земельної ділянки кадастровий [NUMBER] набрала законної сили, а отже позивач просить стягнути з відповідача суму збитків за ініціювання перед судом арешту майна, який накладено було правомірно. Враховуючи викладене, позиває діє з порушенням загальних засад цивільного законодавства, зловживає своїми цивільними правами, просить суд притягнути відповідача до цивільної відповідальності за правомірні дії. Отже, позов є необґрунтованим, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed