Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До суду з вказаною заявою позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що 15 липня 2016 року між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 50. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після народження дитини стосунки між ними погіршилися. Вони мають різні погляди на сім'ю та обов'язки в ній, не можуть дійти згоди щодо їх розподілу, що стає причиною сварок. Вони бажають розірвати шлюб, проте дочка не досягла річного віку. Сторони просять встановити режим окремого проживання як подружжя з дня подання заяви до суду. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду подали заяву, відповідно до яких вимоги за заявою підтримують, справу просять розглядати у їх відсутність (а. с. 20, 22). Представник заінтересованої особи - Ставищенського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не прибув, до суду від відділу надійшла заява, відповідно до якої проти задоволення заяви сторін відділ не заперечує, справу просить розглядати у відсутність їх представника(а.с. 21). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви заявників, які підтримують заву про встановлення режиму окремого проживання, заінтересованої особи Ставищенського районного відділу РАЦС ГТУЮ в Київській області, та дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2016 року Ставищенським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, актовий запис №50, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від даного шлюбу заявники мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Як зазначено заявниками в заяві, після народження дитини стосунки між ними погіршилися. Вони мають різні погляди на сім'ю та обов'язки в ній, не можуть дійти згоди щодо розподілу обов'язків в сім'ї, що стає причиною сварок, дійшли згоди про розірвання шлюбу, проте дочка не досягла річного віку. Статтею 119 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи за заявою подружжя про встановлення режиму окремого проживання розглядаються судом в порядку окремого провадження. З огляду на те, що на даний час заявники не підтримують подружніх відносин, спору майнового характеру та спору про місце проживання дитини між ними немає, ураховуючи характер відносин, що склалися між ними на даний час та того, що вони не бажають проживати спільно і ніхто не може примусити їх жити спільно, що інститут сепарації є юридичним закріпленням одного із проявів права кожного з подружжя на особисту свободу, не суперечить Конституції України та не порушує права подружжя, та враховуючи, що заявники подали до суду спільну заяву про встановлення режиму окремого проживання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved