Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2015 року позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу задоволено. 20.07.2015 року відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось з заявою про перегляд заочного рішення від 07.07.2015 року, в якій просили скасувати заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2015 року скасоване вказане заочне рішення та призначено справу до судового розгляду на 16 год. 00 хв. 10.08.2015 року. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу в сумі 138915,95 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 15.09.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення № 70 Сущик Г.Я. було укладено Договір-Заяву № 300131/107312/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті (Договір № 1). Відповідно до п. 1 вказаного договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2630.5.342810.001 у сумі 3000,00 доларів США на строк з 15.09.2014 року по 15.12.2014 року у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Основні умови). Згідно п. 2 Договору № 1 за час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 10,00% річних. По закінченню дії Договору № 1 він розмістив свої кошти в сумі 3063,75 доларів США на вкладному рахунку банку, уклавши з банком 15.12.2014 року Договір-Заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті (Договір № 2). 17.12.2014 року він уклав з банком Договір-Заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» (Договір № 3), строк дії якого становила з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року. Покладені на нього зобов'язання згідно умов Договорів № 2,3 він виконав повною мірою. А саме, 15.12.2014 року та 17.12.2014 року він вніс на відкриті банком рахунки передбачену умовами Договорів № 2, 3 суму вкладу. Однак, коли по закінченню строку вкладу Договору № 2 він звернувся у Ковельське відділення банку з метою забрати кошти, то банк сплатив йому лише частину вкладу на вимогу та проценти по вкладу. 18.02.2015 року йому виплачено 57,00 доларів США банківського вкладу та 43,00 доларів США нарахованих процентів. 20.02.2015 року та 24.02.2015 року йому виплачено по 50,00 доларів США банківського вкладу. Незважаючи на його неодноразові усні та письмові звернення до відповідальних працівників банку з вимогою повернути вкладені ним кошти згідно Договорів № 2, 3, він постійно отримував тільки пусті обіцянки. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про задоволення в повному обсязі заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що 15.09.2014 року між сторонами укладено Договір-Заяву № 300131/107312/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті (Договір № 1) на строк з 15.09.2014 року по 15.12.2014 року, відповідно до умов якого (п. 1) позивач передав банку готівкою грошову суму в розмірі 3000,00 доларів США, що підтверджено квитанцією № 30 від 15.09.2014 року. По закінченню дії Договору № 1, 15.12.2014 року позивач уклав з відповідачем Договір-Заяву № 300131/147960/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (Договір № 2) строком на 1 місяць, на виконання умов якого передав банку кошти в сумі 3063,75 доларів США. Згідно п. 2 вказаного Договору за час користування коштами вкладу протягом вказаного строку, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 10,00% річних. 17.12.2014 року між сторонами укладено Договір-Заяву № 300131/149428/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» (Договір № 3), строк дії якого становить з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року, сума вкладу становила 3000,00 доларів США. Відповідно до умов п. 2 цього Договору за час користування коштами вкладу протягом вказаного строку, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. На виконання умов зазначеного Договору № 3 позивач вніс готівкою грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 11 від 17.12.2014 року. 06.04.2015 року позивачем подано заяву начальнику відділення № 70 Сущик Г.Я. з проханням надати пояснення чому банк не може повернути йому його гроші з депозиту, проте банк офіційної відповіді не надав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Ч. 2 цієї статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як вбаваєтсья з квитанцій № 11,13 від 18.02.2015 року, № 20 від 20.02.2015 року, № 27, від 24.02.2015 року позивачу повернуто 43,00 доларів США нарахованих процентів та 157,00 доларів США вкладених грошових коштів. На дату звернення до суду з позовом офіційний курс долара США становить - 23,50603300 грн. за 1 долар США. Згідно Договору № 2 банківський вклад становить 2906,07 доларів США, а Договору № 3 - 3003,73 доларів США, а всього 5909,80 доларів США, що в еквіваленті на гривню за курсом НБУ становить - 138915,95 грн. З урахуванням вищенаведеного суд задовільняє в повному обсязі заявлені позовні вимоги позивача. Судові витрати у справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь держави в сумі 1389,15 грн.

Outcome: approved