Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.07.1997 року, про що було зроблено актовий запис № 452. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили шлюбні стосунки з причини різних характерів та відсутність взаємопорозуміння. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просила розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала на підставах, вказаних в позові. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 12.07.1997 року зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 452, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 399064, виданим повторно 12.07.1997 року. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 183569, виданого 01.02.2008 року. Шлюбні відносини сторони припинили з причини різних характерів та відсутність взаємопорозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного майна на час розгляду справи у сторін не виникає. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, подавши відповідну заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110,112 СК України,

Outcome: approved