Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Заступник головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Васильєв С.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію у психіатричну лікарню у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на стаціонарному лікуванні з 10.09.2019 року. Ознаки психічного розладу мають місце з 1999 року, коли став стверджувати, що теща йому «поробила», відчував слабкість, стомлюваність, відвідував екстрасенсів, «ставив захист», конфліктував з тещею та дружиною, проявляв агресію. За хворобливими мотивами розлучився з дружиною. Мали місце епізоди тривоги, зниженого настрою. Висловлював ідеї винуватості та самоприниження. Погано спав, висловлював суїцидальні думки. 08.04.2006 року з суїцидальною метою наніс собі множинні колого-різані рани шиї, грудної та черевної порожнини. З 08.04.2006 року по 19.04.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в міській клінічній лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги з діагнозом: «Суїцидальна спроба. Проникаюче торако-абдомінальне поранення зліва. Поранення діафрагми. Гемоторакс І ст. Проникаюче поранення черевної порожнини. Поранення стінки шлунку, поранення печінки. Поранення передньої поверхні шиї з пораненням трахеї». З 19.04.2006 року по 02.06.2006 року вперше знаходився на стаціонарному лікуванні в Обласній психіатричній лікарні з діагнозом: «Тяжкий депресивний епізод з психотичними включеннями. Суїцидальна спроба». В подальшому приймав рекомендовані психотропні засоби, але на прийом до лікаря-психіатра не звертався. З 2013 року занурився у релігійні переживання, став адептом церкви баптистів. Багато часу присвячував вивченню Біблії, відкривав у Писанні особливий зміст, надавав своєрідні неадекватні тлумачення. Останнього часу відмовився від м`яса, поступово став значно обмежувати себе в прийомі їжі, схуд більш ніж на 10 кг. Перестав спати, годинами стояв на колінах, несамовито молився, будив матір, казав, що він заплутався, але більше нічого не пояснював. За два дні до госпіталізації зовсім відмовився від їжі та пиття, став вважати себе «сонцеїдом», стверджував що їжа і вода йому шкодять, висловлював ідеї месіанства та спілкування з Богом . 10.09.2019року був доставлений до приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги № 105 (лікар [PERSON] .), у супроводі матері. Пояснив, що декілька днів тому, неочікувано для себе, став «сонцеїдом», зникла потреба в їжі та питті, від чого почувається значно краще, відчуває легкість, піднесеність, їжа йому шкодить, і він відмовляється в подальшому її приймати. На доводи лікарів не зважав. Заявив що в нього особливий зв`язок з Богом , йому достатньо енергії Сонця, що в нього місія спасати та зцілювати людство, що він виконує накази Бога . Категорично відмовився від госпіталізації, казав, що не має проти себе «лжесвидетельствовать». Перспективою близької смерті не переймався. У зв`язку з чим, був госпіталізований в примусовому порядку за заявою матері, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе. У відділенні продовжував відмовлятися від прийому їжі та пиття. Корекції не доступний. 11.9.2019року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі гострого шизофреноподібного психотичного розладу з відмовою від їжі. За психічним станом є небезпечним для себе, а також неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Крім того, можливе суттєве погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу та лікар-психіатр доводи заяви підтримали з підстав, викладених в ній, і просили суд задовольнити заяву. Законний представник [PERSON] . у судовому засіданні не заперечувала проти примусової госпіталізації. [PERSON] у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації не заперечував. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 11.09.2019 року [PERSON] , [INFO] , був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого шизофреноподібного психотичного розладу з відмовою від їжі. За психічним станом є небезпечним для себе, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Крім того, можливе суттєве погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару . Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] з 1999 року страждає на вищезазначений психічний розлад, за психічним станом є небезпечним для себе, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, крім того, можливе суттєве погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved