Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернулась позивача, яка в обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] . За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 9,53 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму» с. Розпасіївка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ЛГ № 0099669, виданого 17 січня 1997 року на підставі рішення Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 7 від 11 січня 1997 року. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 02.07.2020 за позивачем визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 9,53 в умовний кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму» с. Розпасіївка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0099669, виданого 17 січня 1997 року на підставі рішення Троїцької районного державної адміністрації Луганської області № 7 від 11 січня 1997 року, яка за життя належала [PERSON] . За життя [PERSON] отримав у власність земельну ділянку ріллі площею 6,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчений державним актом на право власності на землю серії ЛГ № 082940, кадастровий номер 4425485500:08:002:0037. Оформити спадщину нотаріально після смерті свого брата вона не має можливості, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 06 липня 2021 року відкрито провадження в даній справі. В судове засідання позивач не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач - Троїцька селищна рада Луганської області в судове засідання свого представника не направили, суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечують. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з таких підстав. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №4 від 03.03.2020 року (а.с. 9). Факт родинних відносин між позивачем та її померлим братом [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.11.1966 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1965 (а.с. 10, 19). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.08.1987, позивач уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 11). Згідно копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02.07.2020 по справі №433/561/20 позовні вимоги [PERSON] до Троїцької селищної ради Луганської області про визнання права на спадщину - задоволено у повному обсязі. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 9,53 в умовний кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму» с. Розпасіївка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0099669, виданого 17 січня 1997 року на підставі рішення Троїцької районного державної адміністрації Луганської області № 7 від 11 січня 1997 року, яка за життя належала [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили та є приюдиційним у даній справі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт наявності спадкових правовідносин, який був встановлений рішенням суду від 02.07.2020 по справі №433/561/20, не потребує доведення в межах розгляду даної справи. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 354/114-21 від 29.06.2021, [PERSON] на території Троїцького району Луганської області по колишньому КСП «Шлях до комунізму» отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0099669 розміром 9,53 в умовних кадастрових га. Згідно вказаного сертифікату [PERSON] отримав у власність земельну ділянку ріллі площею 6,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчений державним актом на право власності на землю серії ЛГ № 082940, кадастровий номер 4425485500:08:002:0037 та сіножаті площею 0,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчений державним актом на право власності на землю серії ЛГ № 100422, кадастровий номер 4425485500:09:001:0093 (а.с. 18). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65507511 від 08.07.2021, наданої приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Гапочкою Е.Г., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено (а.с. 28, 29). Позивач зазначає, що оформити спадщину нотаріально після смерті свого брата вона не має можливості, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved