Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказано, що 5/12 часток будинку, що розташований в [ADDRESS] належить позивачці. Чоловіку позивачки [PERSON] належить 7/12 часток цього ж будинку, останній помер [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді зазначеної частини домоволодіння. Відповідач є сином померлому, спадщину не прийняв, жодних дій для прийняття спадщини не вчинив. На даний час позивачка не має можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин. Таким чином, представник позивачки просить суд визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на 7/12 частин домоволодіння. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] є чоловіком позивачці. Судом встановлено, що 5/12 часток будинку, що розташований в [ADDRESS] належить позивачці, [PERSON] належить 7/12 часток цього ж будинку. Позивачка після смерті свого чоловіка фактично вступила в управління спадковим майном. Відповідач є сином померлому, спадщину не прийняв, жодних дій для прийняття спадщини не вчинив. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв'язку з чим суд при постановленні рішення керується відповідними нормами вказаного нормативного акту, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Оскільки позивачка є дружиною померлого, яка фактично вступила в розпорядження спадщиною, то вона має право на успадкування вищезазначеного майна відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР як спадкоємець майна померлого за законом першої черги. Таким чином, позивачка на даний час є єдиною спадкоємицею майна померлого свого чоловіка, яка фактично прийняла спадщину за законом першої черги за Цивільним кодексом Української PCP. На даний час позивачка не має можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка є спадкоємицею майна померлого за законом першої черги, так як спадкодавець на підставі наданих доказів є власником зазначеної частини спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на дане спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, суд, з метою захисту порушеного майнового права позивачки, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищезазначеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України,

Outcome: approved