Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому вказала, що 16 січня 2016 року близько 12-ї години поблизу гаражного масиву «Ветеран», який розташований по вул. Гарнізонній в м. Хмельницькому [PERSON] вигулювала належну їй собаку породи східноєвропейська вівчарка без намордника. Вказана собака напала на належну їй собаку схопила її та почала кусати. Намагаючись врятувати свою собаку вона вихопила її, після цього вівчарка відповідачки напала на неї. В результаті нападу належної відповідачу собаки їй були спричинені тілесні ушкодження, а саме стиснення мяких тканин, підшкірних гематом та садних ран нижньої третини лівого плеча та с/з правого плеча категорії ІІ-В; пошкодження медіальної колатеральної звязки лівого колінного суглобу. Внаслідок отриманих травм вона проходила курс лікування, а 05.04.2016 року їй було проведено оперативне втручання для лікування травмованого коліна. На лікування нею були витрачено 4\~478,93 гривень. Окрім цього, внаслідок нападу вівчарки відповідача належна їй собака отримала травми внаслідок яких у ветеринарній клініці також було проведено операції. На лікування собаки нею було витрачено 1\~536,20 гривень. Вина [PERSON] у прощенні правил вигулу собак, внаслідок яких було завдана шкода її здоровю, була встановлена постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.03.2016 року згідно якої остання була визнана винуватою та притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідачки їй була спричинена матеріальна шкода, яка полягає у понесених нею витратах на лікування отриманих нею травм та травм її собаки, внаслідок нападу собаки, що належала [PERSON] Крім того, їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях: внаслідок нападу на неї собаки вона перенесла сильний стрес, страх та фізичний біль. Від нападу вона отримала тілесні ушкодження та вимушена була тривалий час відновлювати свій стан здоровя. Крім того, внаслідок нападу постраждав її домашній улюбленець, який також отримав сильні пошкодження; переніс операції. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у 8\~000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що внаслідок не правомірних дій відповідачки, які полягали у порушенні правил вигулу собак, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження. На відновлення свого здоровя остання витратила значний час та понесла значні матеріальні витрати. Крім того, під час вказаних подій належній позивачу собаці також були спричинені пошкодження. Всього на своє лікування та лікування свого домашнього улюбленця позивачем було витрачено кошти у сумі 6\~015,13 гривень. Крім того, внаслідок нападу на неї та її собаки, спричинення тілесних ушкоджень, остання пережила сильний душевний стрес, страх та їй була спричинена моральна шкода яку вона оцінює 8000 гривень. Позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Будучу допитана в судовому засіданні в якості свідка зазначила, що 19 січня 2016 року вона вигулювала свою собаку (фокстерєр) на пустирі (колишній військовий полігон) поблизу гаражного масиву «Ветеран», який розташований по вул.\~Гарнізонній. На вказаному пустирі відповідач разом зі своєю матірю вигулювала належну їй собаку (вівчарку). Вказана вівчарка напала на її собаку. Вона, намагаючись захистити свою собаку, підбігла та схопила її і підняла над головою. Собака відповідачки намагалася схопити її собаку, та стала нападати на неї: кусала за руки, а потім взагалі збила з ніг. Лише після того, як вона впала, відповідач відтягнула свою собаку. Внаслідок нападу вона пережила сильний стрес. Також коли вона оглянула свою собаку, у неї виявилися сильні пошкодження та вона була вкрай тяжкому стані. Крім того, вона сама отримала тілесні пошкодження: сильні гематоми плечей, пошкодження лівого колінного суглобу. В той же день вона звернулася до травмпункту, де їй надали медичну допомогу та рекомендували лікування. Також внаслідок пошкодження колінного суглобу їй була проведена операція та після цього вона тривалий час пересувалася на милицях. Крім того, їй собаці у ветеринарній клініці також надавали медичну допомогу, проводили лікування. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що 19 січня 2016 року вона разом з мамою ([PERSON]М.) на пустирі поблизу гаражного масиву «Ветеран» по вул.. Гарнізонній, вигулювали на повідку собаку (східноєвропейську вівчарку). Оскільки на той час дітей не було собаку вигулювали без намордника. З покинутої будівлі, що розташована на пустирі, вибігло три дворові собаки та напали на належну їй вівчарку. Вслід за цими собаками вибігла [PERSON], тримаючи у руці брилу, і також напала на її собаку та вдарила її. При цьому [PERSON] висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала їй та матері. Зазначила, що належна їй вівчарка на [PERSON] та її собаку не нападала, та жодних ушкоджень не завдала. Просила врахувати, що з огляду на комплекцію її вівчарки, у протилежному випадку пошкодження у позивачки та її собаки були значно тяжчими. Стосовно постанови суду, що її притягнення до адміністративної відповідальності зазначила., що вона визнала та визнає свою вину лише у тому, що вигулювала свою собаку без намордника; стосовно спричинення її собакою тілесних ушкоджень позивачки вона не визнає, вважає їх надуманими. Вважає, що жодних належних та допустимих доказів спричинення позивачу тілесних ушкоджень, та як наслідок понесення нею витрат на своє лікування та лікування своєї собаки, останньою не надано, як і не доведено факту спричинення їй моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи та допитавши свідків, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1, п.п. 8,9 ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до розяснень, які викладені у пунктах 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1187\~ЦК\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. З матеріалів справи встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року [PERSON] була визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 51 гривню з конфіскацією належної їй на праві власності собаки. Згідно вказаної постанови [PERSON] була визнана винуватою у тому, що 19 січня 2016 року близько о 12 годині 00 хв. поблизу гаражного масиву «Ветеран», що по вул. Гарнізонній у м. Хмельницькому вона вигулювала свою собаку породи східноєвропейська вівчарка без намордника, в результаті чого вказана собака заподіяла шкоду здоровю [PERSON], а саме спричинила тій тілесні ушкодження у вигляді стиснення мяких тканин, підшкірних гематом та садних ран нижньої третини лівого плеча та с/з правого плеча категорія ІІ-В; пошкодження медіальної колатеральної звязки лівого колінного суглобу. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно травм картки №16 міського травматологічного центру Хмельницької міської лікарні встановлено, що 19.01.2016 року о 14-й годині 40 хв. [PERSON] звернулася до вказаної медичної установи та внаслідок її обстеження були виявлені пошкодження нижньої третини лівого плеча, підшкірні гематоми, гематома по зовнішній поверхні середньої третини правого плеча на цьому фоні садна рана; припухлість та болючість мяких тканин по передній медіальній поверхні лівого плечового суглобу. Був встановлений діагноз: стиснення мяких тканин, підшкірні гематоми та саднині рани лівого плеча н/з та с/з правого плеча категорія ІІ-В; пошкодження медіальної колатеральної звязки лівого колінного суглобу. Згідно представленої довідки Хмельницької міської поліклініки №3 від 17.03.2017 року №120 встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала на лікуванні у лікаря-травматолога закладу з 27.01.2016 року по 11.10.2016 року. Діагноз: підшкірна гематома верхньої третини лівого плеча, гематома правого плеча, після травматичний периатит лівого колінного суглобу, після травматичний менісцит та синовії, лігаментит звязок лівого колінного суглобу, стан після резекції пошкодженого меніску та пошкодженої хрестоподібної звязки. Призначалося лікування: ультразвук з гідрокортизолом; компрес з 25% розчином магнію сульфат; компрес з медичною жовчю; брустал; атрифлекс; кеторол; траумель; цельт; дипроспан; аспекард; моваліс; нейрорубін; мовіназа; індовазін; компрес з бішофітом; перевязки; бандаж на лівий колінний суглоб; ультразвукова діагностика гематом; магнітно-резанансне обстеження лівого колінного суглобу; компрес з розчином: демиксиду; дідами; цианокободаміну; гідрокортизолу. Також встановлено, що у звязку з отриманими 19.01.2016 травмами колінного суглобу 05.04.2016 року було проведено оперативне втручання; після проведення якого останній рекомендовано прийом медичних препаратів (ксарелто, диклак), розвантаження оперованої нижньої кінцівки на милицях протягом 21 дня (вказане підтверджено виписним епікризом Хмельницької міської лікарні №3990). Всього на лікування внаслідок отриманих тримав 19.01.2016 року позивачем витрачено 4\~478,93 гривень, що підтверджено представленими фіскальними чеками на купівлю ліків, оплату проведення медичних досліджень. Вказані витрати узгоджуються довідкою Хмельницької міської поліклініки №3 щодо проведення позивачу медичних досліджень, призначених їй на лікування медичних препаратів. Відповідно до представленої довідки головного ветлікаря Ветлікарні ПП [PERSON] від 15.03.2017 року встановлено, що [PERSON] зверталася у вказаний заклад з 19.01.2016 по 24.03.2016 рік з приводу нападу на її собаку іншої собаки. ЇЇ тварині був встановлений діагноз: множинні рвані рани, перелом кісток тазу, пазова грижа. Проводилося відповідне лікування (оперативне втручання). На лікування своє тварини остання витратила 1526 гривень. Факт понесення позивачем матеріальних витрат у вказаній сумі на лікування належної їй собаки підтверджений представленими талонами на оплату послуг ветлікарні. Крім того, факт заподіяння 19.01.2016 року належною відповідачеві собакою ушкоджень собаці, яка належить позивачу також підтверджений поясненнями свідка [PERSON], яка зазначила, що [PERSON] належить собака, яку вона тримає у себе вдома протягом останніх 5 років. 19.01.2016 року вона стала свідком того, як поблизу гаражного масу «Ветеран» по вул.. Гарнізонній у м. Хмельницькому на [PERSON], яка тримала у руках свою собаку, напала належна відповідачу собака (вівчарка). Після цього нападу позивач та її собака отримали тілесні пошкодження; позивач перебувала на лікуванні у лікарні, їй була проведена операція на колінному суглобі та возила свою собаку у ветлікарню, де останній також проводили операцію. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на своє лікування та лікування своєї собаки, у звязку з отриманими травмами, внаслідок нападу належної відповідачу собаки, підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно позовних вимог про відшкодування спричиненої моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як встановлено в судовому засіданні внаслідок нападу належної [PERSON] собаки, яке мало місце 19.01.2016 року [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, вона проходила відповідне лікування в Хмельницькій міській поліклініці №3. Також була травмована і належна позивачу собака. При цьому, обґрунтовуючи факт завдання моральної шкоди [PERSON] послалася на факт спричинення протиправними діями відповідача, тілесних ушкоджень їй та належній їй собаці, те що вона вимушена була проходити лікування та лікувати належну їй собаку, внаслідок нападу вона пережила сильний душевний стрес, вимушена була докладати додаткових сил щодо своєї реабілітації та реабілітації собаки після травми. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт спричинення моральних страждань [PERSON] внаслідок неправомірних дій відповідача. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, враховуючи матеріальний стан останньої, яка офіційно ніде не працює, та вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити грошову суму відшкодування завданої моральної шкоди позивачу [PERSON]Д у розмірі 3000 гривень. Посилання відповідача на недоведеність факту заподіяння позивачу та її собаці тілесних ушкоджень, недоведеність факту заподіяння з її вини моральних страждань суд не приймає до уваги, оскільки такі посилання нічим не підтверджуються та повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи. При цьому суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], стосовно того, що жодних тілесних ушкоджень 19.01.2016 року позивач не отримувала та належна [PERSON] собака останню не кусала, оскільки такі пояснення повністю спростовуються постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22.03.2016 року, якою відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП (а саме за вигул собаки, що спричинили заподіяння шкоди здоровю людини).

Outcome: partial