Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 листопада 1999 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 15 червня 2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому останній заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення з урахуванням віку шлюбу та інтересів неповнолітньої дитини щодо виховання в повноцінній сім`ї. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року сторонам по справі надавався строк для примирення 3 місяці. 22 червня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій остання категорично заперечувала проти збереження шлюбу, посилаючись на систематичні сварки з відповідачем, а також застосуванням фізичного насилля останнім щодо неї. \~ \~ \~ \~Відповідно до заяви, що подана відповідачем 21.09.2020 року, тобто після закінчення строку для примирення, останній наполягав на розірванні шлюбу, оскільки примирення між подружжям не відбулось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 листопада 1999 року. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Заходи щодо примирення сторін, вжиті судом, позитивних результатів не дали. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved