Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17 жовтня 2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 14 по вул. Піонерська в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 0,6272 га, розташованої по вул. Піонерська, 14 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Позивачка стверджує, що за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належатимуть їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла у власність позивачці та [PERSON]. Відповідно до діючого законодавства вони з [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак нотаріусом 25.05.2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, та через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2015 року. Нотаріус також порекомендувала їм звернутися до суду для оформлення свої спадкових справ. Позивачка зазначає, що після отримання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] повідомила її, що вона не бажає приймати спадщину після смерті [PERSON] і взагалі відмовляється від прийняття спадщини на користь позивачки. Позивачка вказує також, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок дійсно втрачено, де він може бути, вона не знає, але має копію вказаного свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.07.2001 року, яким і підтверджується право власності [PERSON] на житловий будинок № 14 по вул. Піонерська в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Крім цього, вважає, що право власності [PERSON] на вказаний вище житловий будинок підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, в якому також стоїть реєстровий номер 26-63. Позивачка зазначає, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку також втрачено, де він може бути, вона не знає, але в неї також є копія вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 099851, що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується також витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Управління Держземагенства у Петропавлівському районі від 07.05.2015 року, в якій вказано, що земельна ділянка в с. Дмитрівка, вул. Піонерська, 14 належала на праві власності [PERSON]. Крім цього, позивачка вказує, що згідно витягів з Державного земельного кадастру земельна ділянка загальною площею 0,6272 га по вул. Піонерська, 14 в с. Дмитрівка для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства розділена на земельну ділянку площею 0,3772 га для ведення особистого селянського господарства, якій присвоєно кадастровий номер 1223881500:10:002:0076 та земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, якій присвоєно кадастровий номер 1223881500:10:002:0075, що підтверджується вказаними витягами від 20.04.2015 року № НВ-1202372752015 та № НВ-1202372652015. Від спадщини вона не відмовлялася, ніхто її право на спадщину до суду не оспорив, однак через відсутність оригіналів державного акту та свідоцтва про право власності на житловий будинок вона не має можливості оформити спадкове майно на своє ім'я, володіти, користуватися і розпоряджатися ним як законний власник, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити(а.с.38). Від відповідача надійшла заява з визнанням позову і проханням розглянути справу без участі їх представника (а.с.39). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не зявився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, і підтверджує, що відмовляється від своєї частини спадщини після смерті [PERSON] (а.с.40). Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є громадянкою України, що підтверджується копією 1-7, 10-11 сторінок її паспорта серії АМ №354645, виданого Жовтневим РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 25.06.2010 року (а.с.4-5). 17 жовтня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-КИ № 594379, виданого 21.10.2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а. с. 13). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 14 по вул. Піонерська в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок, виданого 20.07.2001 року [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.24), земельної ділянки площею 0,6272 га, розташованої по вул. Піонерська, 14 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності [PERSON] серії ДП № 099851, виданого 12.01.2004 року (а.с.16). Родинні стосунки позивачки з померлою [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки серії ІV-УР № 1278381, виданого 29.01.1963 року [PERSON] бюро ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області (а. с. 6), згідно з яким [PERSON] є [PERSON] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 330641, виданого 03.11.1984 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, згідно з яким після укладення шлюбу позивачці присвоєне прізвище [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (далі-ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] 15.09.2004 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла у власність позивачці та [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 15.09.2004 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 272 (а.с.14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Позивач [PERSON] та [PERSON] 25.05.2015 року звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 25.05.2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок через ненадання правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2015 року (а.с.15). Відповідно до ч.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Після отримання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і виклику до суду в якості третьої особи [PERSON] повідомила суд письмовою заявою, що відмовляється від своєї частини спадщини після смерті [PERSON] (а.с.40). Таким чином, спір між спадкоємцями за заповітом з приводу розподілу спадкового майна відсутній. Судом також встановлено, що оригінали свідоцтва про право власності на житловий будинок та державного акту на право власності на земельну ділянку відсутні як у позивачки, так і в третьої особи. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка надала суду фотокопію свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20.07.2001 року [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.24), яким підтверджується право власності [PERSON] на житловий будинок № 14 по вул. Піонерська в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Крім цього, право власності [PERSON] на вказаний вище житловий будинок підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.25-27) в якому стоїть той же реєстровий номер 26-63, що і у свідоцтві реєстрова книга №26, реєстровий номер 63. Таким чином, [PERSON] була належним власником даного житлового будинку і ніхто її право власності на нього до суду не оспорив. Позивачка також надала суду фотокопію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 099851, виданого [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 12.01.2004 року (а.с.16), що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується також копією витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Управління Держземагенства у Петропавлівському районі від 07.05.2015 року (а.с.17), в якому вказано, що земельна ділянка в с. Дмитрівка, вул. Піонерська, 14 належала на праві власності [PERSON]. [PERSON] за життя володіла вказаною земельною ділянкою, ніхто її право власності до суду не оспорив, а тому вона була належним власником даної земельної ділянки. Крім цього судом встановлено, що згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка загальною площею 0,6272 га по вул. Піонерська, 14 в с. Дмитрівка для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства розділена на земельну ділянку площею 0,3772 га для ведення особистого селянського господарства, якій присвоєно кадастровий номер 1223881500:10:002:0076 та земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, якій присвоєно кадастровий номер 1223881500:10:002:0075, що підтверджується вказаними витягами від 20.04.2015 року № НВ-1202372752015 (а.с.21-23) та № НВ-1202372652015 (а.с.18-20). Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216-1218, 1225, 1268, 1270-1274 ЦК України,

Outcome: approved