Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивачем було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач передав [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна у розмірі 25 000 грн., а той у свою чергу віддав позивачу усі правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. На підставі зазначеного правочину сторонами було вчинено відповідну розписку від 26 березня 2014 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між ними правочин не представляється можливим, оскільки оригінал відповідного правовстановлюючого документу на домоволодіння втрачено. Крім того, відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також присадибна ділянки, не приватизовані. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між ним та відповідачем правочин. Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності на дане нерухоме майно у вигляді зазначеного домоволодіння. Позивач до суду не з'явився, останній надав заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу просить розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Судом встановлено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. [PERSON] було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач передав [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна у розмірі 25 000 грн. На підставі зазначеного правочину сторонами було вчинено відповідну розписку від 26 березня 2014 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки оригінал відповідного правовстановлюючого документу на домоволодіння втрачено. Крім того, відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також присадибна ділянки, не приватизовані. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між ним та відповідачем правочин. Згідно технічного паспорту вказане домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] складається: А, А1, а, а1, ґ - житловий будинок; В, ґ - літня кухня; Б - гараж; Г, Ж, К - сараї; ПГ - погріб; З - літній душ; Д - убиральня; 1-3 - огорожа. З огляду на вищезазначене, позивач з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначене домоволодіння, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655, ЦК України,

Outcome: approved