Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з заявою про визнання її чоловіка [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. У заяві заявник зазначила, що 03 січня 1986 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Разом з чоловіком проживала за адресою: [ADDRESS]. 15 липня 2002 року, її чоловік поїхав на заробітки в Іспанію і не повернувся. З того часу, будь-який зв'язок з ним втрачено. Він жодного разу не телефонував, не писав листи та взагалі не повідомляв про місце його перебування. З цього приводу, вона зверталась до Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області. Незважаючи на вказані заходи розшуку, знайти його не вдалося. На даний час у неї виникла необхідність щодо розпорядження власним майном, що ускладнено відсутністю чоловіка, який є співвласником та зареєстрований у [ADDRESS]. Посилаючись на вищевикладене, заявник просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 15 липня 2002 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Гадяцького районного сектору ДМС в Полтавській області у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про можливість розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 03 січня 1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 3632 від 11.06.2018, [PERSON] згідно реєстрації в паспорті проживає [ADDRESS], де зареєстрованим значиться і [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1999, виданого відділом приватизації житла виконавчого комітету Гадяцької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] Як вбачається зі змісту акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11 червня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований [ADDRESS], але з 2002 року не проживає за вищевказаною адресою. Зі змісту довідки Гадяцького РВ УМВС в Полтавській області № 4042 від 05.05.2011 слідує, що з метою розшуку зниклого [PERSON], [INFO], заведена розшукова справа № 04/10. Під час проведення оперативно розшукових міроприємств, встановити місце знаходження зниклого [PERSON] не виявилося можливим. Відповідно до повідомлення Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області від 13.06.2018 № Л-6115/119/01-2018, місце знаходження зниклого [PERSON] не встановлено. Частиною 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з заявником [PERSON] підтвердили тотой факт, що [PERSON] 15 липня 2002 року поїхав на заробітки і до цього часу додому не повернувся. Будь-які відомості про його місцезнаходження відсутні. Також судом встановлено, що заявнику [PERSON] необхідно визнання її чоловіка безвісно відсутнім для отримання пільг на оплату комунальних послуг за квартиру, а саме оформлення субсидії. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем перебування відносяться до 15 липня 2002 року, тому безвісно відсутнім його слід визнати саме з цієї дати. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved