Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який 1998 року розірваний. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], якій виповнилось 18 років. У 2012 році [PERSON] почав навчатися у Харківському національному медичному університету на контрактну форму навчання. Вартість навчання в рік - 20040 грн. За 2013-2014 рік відповідач сплатила 20040 грн. за навчання сина. Відповідач матеріально не забезпечує свою дитину. Позивач просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дитину у розмірі 10105 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у нього не має можливості додаткового утримувати свою дитину [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який 1998 року розірваний. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], якій виповнилось 18 років. 09 листопада 2012 року змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). У 2012 році [PERSON] почав навчатися у Харківському національному медичному університету на контрактну форму навчання, що підтверджується договором №122026 від 21 серпня 2012 року (а.с.2). Вартість навчання в рік - 20040 грн. За 2013-2014 рік відповідач сплатила 20040 грн. за навчання сина (а.с.4-7). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. Матеріалами справи встановлено та не спростовано представником позивача, що відповідач [PERSON] спільно проживає з [PERSON], без реєстрації шлюбу, від якого має на утриманні неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.26). [PERSON] не працює та інших видів доходів у нього не має. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] за своїм майновим станом не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Суд розподіляє судові витрати між сторонами, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed