Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті її бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної частки (паю) . Право власності померлої бабусі на будинок підтверджується договором купівлі продажу від 05.04.1968 року та довідками відповідача , право власності на земельну частку (пай) [PERSON] підтверджується сертифікатом на право на земельну частку пай серії ДП № 0294037, який був виданий вже після смерті бабусі [INFO] . Після смерті бабусі вказане майно успадкувала мати позивачки - [PERSON] , яка на день смерті проживала зі своєю матір`ю [PERSON] факт родинних відносин між ними підтверджується судовим рішенням від 09.09.1997 року. Факт того, що [PERSON] на день смерті своєї матері - [PERSON] проживала з нею і фактично прийняла спадщину підтверджується довідками відповідача. Належним чином спадщину після смерті матері вона не оформила через важку хворобу. Позивачка також весь час проживала у будинку [ADDRESS] і успадкувала всі права після смерті її матері [PERSON] що підтверджується довідками відповідача. 24.06.2020 року позивачка звернулась до нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори в.о. Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , але у видачі свідоцтва про права на спадщину позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на ст..ст. 126,127,1218,1222 ЦК України ст..ст. 4,175 ЦПК України позивачка звернулась до суду з даним позовом з метою захисту її порушеного права. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, обґрунтувала належним чином причину не оформлення спадщини її матір`ю після фактичного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Прохає задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами по справі існують цивільно правові відносини урегульовані нормами цивільного права. Постільки спадщина після смерті бабусі позивачки - [PERSON] відкрилась [INFO] то при вирішення спору у справі щодо прийняття спадщини після померлої її донькою [PERSON] необхідно застосовувати норми цивільного кодексу УРСР 1963 року. Отже, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 08.01.1997 року ( а.с. 14). На день смерті на праві власності [PERSON] належало: житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 05.04.1968 року ( а.с.12), довідкою КП Павлоградського МБТІ від 04.06.2020 року № 1061 ( а.с.13), довідкою відповідача від 04.05.2020 року № 327 ( а.с.28), витягом з погосподарської книги сільської ради за 1967-1970 роки ( а.с. 30); земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «40 років Жовтня», розміром 6,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) , що підтверджується сертифікатом серії ДП № 0294037 виданого Головою Петропавлівської державної адміністрації 31.03.2020 року (а.с.16). Бабуся позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] і мати позивачки - [PERSON] були рідними матір`ю та донькою, що підтверджено судовим рішенням від 09.09.1997 року ( а.с. 11) і проживали однією сім`єю у житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідками відповідача ( а.с.33, 43, 44). Після смерті матері [PERSON] залишилась проживати у вказаному житловому будинку та розпоряджалась всім спадковим майном на правах власника, що підтверджується довідкою відповідача ( а.с.42,44). Отже, судом встановлено , що донька [PERSON] , як спадкоємець першої черги, прийняла по факту спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном . Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1. якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини протягом встановленого строку (стаття 553 ЦК УРСР). Будучи належним власником успадкованого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «40 років Жовтня», розміром 6,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 05.08.2015 року ( а.с.10). На момент смерті разом з [PERSON] проживала її донька [PERSON] , яка мала до шлюбу прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 04.09.1976 року ( а.с.6), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.12.1999 року ( а.с.7), довідками відповідача ( а.с. 28,29) та витягом з погосподарської книги сільської ради за 1967-1970 роки ( а.с. 30 - 32). 24.06.2020 року позивачка звернулась до нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори в.о. Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса ( а.с.17). Відповідно до абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка [PERSON] від спадщини у вигляді житлового будинку та земельної частки (пай) не відмовлялася, прийняла її, своєчасно звернулась до нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я померлої матері [PERSON] , у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, що стало причиною звернення до суду, з метою захисту порушеного права, з даним позовом. Спір між спадкоємцями за заповітом і спадкоємцями за законом, які мають право на обов`язкову частку за нормою ст.1241 ЦК України, з приводу розподілу спадкового майна відсутній. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені нею при звернення до суду, що підтверджується квитанцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 18.08.2020 року, що міститься в матеріалах справи, судові витрати в розмірі 2928,11 грн. за сплату судового збору (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved