Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] посилаючись на те, що 15 липня 2006 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. 1 серпня 2010 року вона разом із чоловіком купили в Гіпермаркеті ТОВ „Епіцентр К скутер марки СКУМОТО, модель SOLO 50 рама № LAEA, двигун № [NUMBER], обємом 49 см3, вартістю 4210 грн. 16 червня 2015 року її чоловік [PERSON] помер. Після поховання останнього відповідач самовільно, без її дозволу, забрав вищевказаний скутер в своє користування і тепер його не віддає. Вважає, що відповідач своїми діями порушив її право власності на куплений за гроші сімї скутер та унеможливив включення його до складу спадщини, яка відкрилася 16 червня 2015 року внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] Позивач просить суд витребувати у [PERSON] скутер СКУМОТО, модель SOLO 50 рама № LAEA, двигун № [NUMBER], обємом 49 см3 та передати його у власність [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві позивачем. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що жодного права [PERSON] не було порушено чи обмежено. Позивач не надала суду доказів, що вищевказаний скутер належить їй, тому вимоги являються безпідставними. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про шлюб серія 1-ОК № 025318, виданого 15 липня 2006 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області (а.с. 10), копії свідоцтва про народження серія 1-ОК № 126305, виданого 14 травня 2009 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області (а.с. 11) судом встановлено, що 15 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що 1 серпня 2010 року на імя [PERSON] був придбаний в Гіпермаркеті ТОВ „Епіцентр К скутер марки СКУМОТО, модель SOLO 50 рама № LAEA, двигун № [NUMBER], обємом 49 см3, вартістю 4210 грн., що підтверджується копіями талона та квитанції (а.с. 8). 16 червня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ОК № 335613, виданого 19 червня 2015 року виконкомом Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області (а.с. 9). Згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З огляду на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України право витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, належить особі, права якої на це майно охороняються законом або договором у разі правомірності дій цієї особи, а обов'язок щодо повернення майна покладається на особу, яка набула це майно в порушення прав власника чи володільця без достатніх правових підстав. Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком Державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 року за № 1318. Відповідно до п. 7 даного Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в підрозділах Державтоінспекції на строк, визначений Держмитслужбою. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння або користування іншим особам. Згідно статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи міститься копії талона та квитанції на придбання скутера (а.с. 8) проте, дані докази не можуть бути визнані допустимим доказом того, що даний скутер належить позивачці в розумінні ст.59 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що, висновком Ставищенського РВ ГУМВС України в Київській області про результати розгляду звернення [PERSON] від 21 березня 2015 року (а.с. 30) встановлено, що відповідач неправомірно заволодів скутером. Проте, даний висновок відповідно до ст. 61 ЦПК України не може бути взятий судом до уваги, як доказ. Крім того, обставини зазначені у вказаному висновку відбувалися 17 вересня 2015 року, а в судовому засіданні представником позивача зазначено, що відповідач заволодів даним скутером 20 червня 2015 року, що суперечить одне одному, а представник позивача даних обставин в судовому засіданні не спростував. Крім того, представник позивача у судовому засіданні надав копію вироку Ставищенського районного суду від 19 вересня 2012 року (а.с. 38-40) з якого вбачається, що викрадений моторолер СКУМОТО SOLO 50, вартістю 3978 гривень було залишено власнику [PERSON] Проте, доказів того, що даний скутер і скутер, який є предметом спору у цивільні справі є один і той самий, позивачкою та її представником суду не до додано, а судом даних обставин не встановлено. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що відповідач забрав вищезазначений скутер, чим унеможливив включення його до складу спадщини, яка відкрилася 16 червня 2015 року внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] Проте, дані твердження не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачка та її представник суду не надали, а судом не встановлено докази цього. Таким чином, позивач та її представник не довели свого позову, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу. Приймаючи до уваги те, що позивач та її представник не надали суду переконливих доказів на підтвердження факту незаконного заволодіння відповідачем скутера СКУМОТО, модель SOLO 50 рама № LAEA, двигун № [NUMBER], обємом 49 см3, та те, що даний скутер належить на праві власності позивачу, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed