Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначивши, що 14.06.2016 року о 20 годині 00 хвилин [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався на своєму автомобілі марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] в місті Енергодарі Запорізької області по вул. Курчатова в районі буд. № 46 по пр-ту Будівельників, не впевнившись у справності свого автомобіля, внаслідок спрацювання замка керма сталося його блокування та автомобіль здійснив наїзд на транспортну огорожу та опору мереж вуличного освітлення, яка є частиною об`єкта основного засобу: «Освітлення вулиці № 7 (вул. Курчатова вздовж 3 мікрорайону від вул. Молодіжної (Комсомольської) до пр-ту Будівельників», інвентарний № 10351 Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», у зв`язку з чим ця опора мереж вуличного освітлення була зіпсована. Просять стягнути зі [PERSON] на користь ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція», шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 5854 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн.; вартість послуг з незалежної оцінки майна за договором №75/27-16 від 12.02.2016 року у розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) грн.; судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча шістдесят два) грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.01.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 34). Ухвалою суду від 09.04.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 46). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача за довіреністю- адвокат Балацький Я.А. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 54). Відповідач [PERSON] причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою (а.с. 50, 51, 52); та оголошенням, опублікованим на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 49). Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] 14.06.2016 року о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався на своєму автомобілі марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] в місті Енергодарі Запорізької області по вул. Курчатова в районі буд. № 46 по пр-ту Будівельників, не впевнившись у справності свого автомобіля, внаслідок спрацювання замка керма сталося його блокування та автомобіль здійснив наїзд на транспортну огорожу та опору мереж вуличного освітлення, яка є частиною об`єкта основного засобу: «Освітлення вулиці № 7 (вул. Курчатова вздовж 3 мікрорайону від вул. Молодіжної (Комсомольської) до пр-ту Будівельників», інвентарний № 10351 Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», у зв`язку з чим ця опора мереж вуличного освітлення була зіпсована. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.07.2016 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили 26.07.2016 року (а.с. 23). Для встановлення розміру завданих майну ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» збитків в наслідок дорожньої транспортної пригоди 14.06.2016 року, було укладено ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» з суб`єктом оціночної діяльності Договір від 12.02.2016 року про надання послуг з незалежної оцінки майна (а.с.7-9) та сплачено вартість наданих послуг в розмірі 5200,00грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до змісту абзацу 1 пункту 4 роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. (далі - Постанова №4), зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача, не залежно від наявності вини - коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до абзацу 3 п. 5 Постанови № 4, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Отже, враховуючи зазначене вище, а також те, що судом встановлено, що саме відповідачем, який керував автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, було завдано шкоди майну позивача в наслідок дорожньої транспортної пригоди, позивачем доведено наданими, вищезазначеними доказами, розмір як завданих збитків так і вартість послуг з встановлення збитків, доказів добровільного відшкодування відповідачем завданих збитків - матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача розміру шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 5854 гривень 00 копійок та розміру сплаченої вартості послуг з незалежної оцінки майна в сумі 5200 гривень 00 копійок- підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що за звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 19563 від 26.12.2018 року (а.с. 1). Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати у вигляді розміру суми сплаченого судового збору 1762 грн. 00 коп., у зв`язку з задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved