Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 30 квітня 2009 року позивач з відповідачем одружилися. Від шлюбу вони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 16 лютого 2016 року шлюб було розірвано. Відповідач належного догляду та утримання дітям не забезпечує, ігнорує свої батьківські обов`язки, не спілкується з дітьми, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Позивач на підставі вищевикладених обставин просить суд задовольнити позов, позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей. Позивач у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відділ опіки та піклування Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області свого представника у судове засідання не направив. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, які доводять, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, аналізуючи наявні докази, які містяться в матеріалах справи, судом було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідач свої обов`язки по вихованню дітей ігнорує, матеріально дітей не забезпечує, не відвідує їх, має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 10-12, 16). Відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Таким чином, відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками. Служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області надала висновок № 2 від 03 січня 2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач на протязі значного періоду часу не виявляє щодо своїх дітей піклування, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей, не забезпечує матеріально своїх дітей, тому суд дійшов до висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав має бути задоволеним. При цьому, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки на відповідача на підставі відповідного рішення суду вже покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання своїх дітей, відносно яких на даний час вирішується питання щодо позбавлення останнього батьківських прав (а.с. 14), суд, при вирішенні даного спору не розглядає питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 165, 166, 180 СК України,

Outcome: approved