Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди, яка обґрунтована тим, що 21.02.2006 року виконуючи договірні трудові обов`язки позивач отримав виробничу травму хребта, у зв`язку із чим був встановлений діагноз - закритий осколковий компресійний перелом Д12 хребця. Закритий компресійний нестабільний ускладнений перелом тіла L1 хребця III ступеню з порушенням спинного мозку, нижня квола параплегія, порушена функція тазових органів. 19.06.2006 року медико-соціальна експертна комісія (далі - МСЕК) визнано [PERSON] людиною з інвалідністю першої групи з втратою 100% трудової працездатності. 15.08.2012 року - МСЕК визнала позивача людиною з інвалідністю 1-ої групи від трудового каліцтва з втратою 100% ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з важкої травми встановлена потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги на строк «безстроково» а саме: Постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, санаторно-курортному лікуванню за показаннями, консультації, підйомна платформа на гусеничному ходу, протипролежневий матрац і подушка, ходунки, крісло-стілець з санітарним оснащенням, сидіння для ванної, поручні для ванної, приліжкова тумбочка, спеціальний тренажер для верхнього плечового поясу, гантелі, брусся, вертикалізатор, крісло - колісне активного типу, крісло - колісне дорожня, і т.д. Також відповідно до індивідуальної програми реабілітації далі від 24.10.2018 року № 1737 встановлена потреба: крісло - колісне активна, і т.д. З 19.06.2006 року позивач перебував на обліку у Відділенні ФССНВУ в м. Красний Луч Луганської області та постійно лікував наслідки виробничої травми у лікарні «Княгіневська». У зв`язку проведення АТО, [PERSON] змушений був покинути своє місце проживання та з 01.11.2014 року по 30.06.2016 року проживав у смт. Нова Галещина Полтавської області, знаходився на обліку у відділені виконавчої дирекції Фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області, та лікував наслідки травми на виробництві в Кременчуцької центральної районної лікарні. З 01.07.2016 року позивач мешкає в м. Слов`янськ Донецької області, знаходиться на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області та постійно проходить лікування у комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська». 21.06.2019 року позивач звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» а саме до лікуючого лікаря невролога з проханням, визначитись в рекомендаціях по забезпеченню конкретної моделі коляски інвалідної активного типу, після чого лікар рекомендував коляску активного типу модель: KUSCHALL KSL та з цього приводу внесла рекомендації до медичної карточки амбулаторного хворого. Після чого лікарсько - консультативна комісія (далі ЛКК) підтвердила рекомендовану модель коляски інвалідної активного типу модель KUSCHALL KSL, на що комісія надала позивачу відповідний висновок ЛКК від 21.06.2019 року № 1131/1, з внесенням даних: № ЛКК, інформація спільному обстеженні з підписами членів ЛКК, в медичної карточки амбулаторного хворого. 22.08.2019 року позивач звернувся до Фонду з заявою та оригіналом довідки ЛКК від 21.06.2019 року № 1131/1 про забезпечення коляскою активного типу KUSCHALL KSL. Після чого на адресу позивача надійшов лист від 23.09.2019 року №05-11/2953 від Слов`янського відділення Фонду, в якому повідомляється, що 20.09.2019 року Фондом отримано лист від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» за № 01/10-1399 від 19.09.2019 року про скасування раніше виданої довідки ЛКК від 21.06.2019 року № 1131/1 та надано новий висновок ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року про забезпечення коляскою активного типу. На звернення [PERSON] відповідач надав роз`яснення щодо вищевказаного питання та повідомив, що довідка ЛКК № 1131/1 від 21.06.2019 року надана без урахування діючого законодавства, а саме наказу Міністерства соціальної політики України від 29.01.2016 року № 59, зі змінами внесеними наказом Мінсоцполітики від 17.11.2017 року №1928 «Щодо затвердження граничних цін на технічні та інші засоби реабілітації для осіб з інвалідністю», під тиском інваліда [PERSON] . На підставі викладеного вважає дії відповідача щодо скасування та визнання недійсною довідку ЛКК від 21.06.2019 року № 1131/1, а також визначення та надання без участі, згоди та відома позивача довідки ЛКК від 19.09.2019 року № 1639/4 незаконними. Крім того зазначає, що вищевказаними незаконними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка оцінена у сумі 13 000 гривень, що полягає у тому, що відповідач у листі від 19.09.2019 року № 01/10 -1399 звинуватив позивача у тому, що довідка ЛКК від 21.06.2019 року № 1131/1 була надана «під тиском інваліда [PERSON] ». Зазначена відповідачем інформація принижує честь та гідність [PERSON] , що є неприпустимо. Також відповідачем у листі від 19.09.2019 року № 01/10-1399 був викреслений термін «інваліда». Поширення даного терміну «інвалід» звучить образливо для позивача, у зв`язку із чим вважає, що моральні страждання йому були спричинені грубими порушеннями відповідачем прав, унаслідок чого це призвело до того що була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, безсонням, порушенні нормальних життєвих зв`язків та інших негативних явищах. На підставі викладеного просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо скасування та визнання недійсною довідку ЛКК від 21 червня 2019 року № 1131/1 про визначення потреби забезпеченням активною коляскою KUSCHALL KSL [PERSON] ; визнати незаконними дії відповідача щодо визначення та надання без участі, згоди та відома [PERSON] довідки ЛКК від 19 вересня 2019 року № 1639/4; стягнути моральну шкоду у розмірі 13000 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.46). Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, до судового засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.49). У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 091739 від 15.08.2012 року [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи «Б» безстроково, потребує додаткових видів медичної та соціальної допомоги (а.с.9). [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 04.06.2018 року № 0000550356 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради (а.с.13). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1737 від 24.10.2018 року [PERSON] встановлена потреба у забезпеченні його технічними та іншими засобами реабілітації, а саме активною крісло-коляскою дорожньою (а.с.10-12). Згідно довідки КЛПЗ «МКЛ м. Слов`янська» ЛКК № 1131/1 від 21.06.2019 року [PERSON] потребує Активну коляску KUSCHALL KSL (а.с.16). Відповідно до медичної картки хворого, згідно довідки № 1131/1 від 21.06.2019 року [PERSON] потребує отримання Активної коляски KUSCHALL KSL (а.с.14-15). 22.08.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо забезпечення його за індивідуальним замовленням активною коляскою KUSCHALL KSL (а.с.17). Згідно довідки НКП «МКЛ м. Слов`янська» ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року [PERSON] потребує забезпечення кріслом-коляскою активного типу (а.с.24). Листом від 19.09.2019 року КНП Слов`янської міської ради «МКЛ м. Слов`янська» повідомила Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, що довідка ЛКК № 1131/1 від 21.06.2019 року надана без урахування діючого законодавства, а саме наказу Міністерства соціальної політики України від 29.01.2016 року № 59, зі змінами внесеними наказом Мінсоцполітики від 17.11.2017 року №1928 «Щодо затвердження граничних цін на технічні та інші засоби реабілітації для осіб з інвалідністю», під тиском інваліда [PERSON] (а.с.21). Листом від 23.09.2019 року позивача було повідомлено про те, що 20.09.2019 року Фонд отримав лист КНП «МКЛ м. Слов`янська» від 19.09.2019 року № 01/10-1399 про скасування довідки ЛКК № 1131/1 від 21.06.2019 року та надано новий висновок ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року про забезпечення кріслом-колісним активного типу (а.с.18). 30.09.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до КНП «МКЛ м. Слов`янська» щодо роз`яснень про скасування довідки № 1131/1 від 21.06.2019 року та призначення нової довідки № 1639/4 від 19.09.2019 року, оскільки позивач не звертався ні в усній ні в письмовій формі до лікарні для проведення обстеження та надання висновків ЛКК (а.с.19). 30.09.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій зазначив, що про факт скасування довідки № 1131/1 від 21.06.2019 року та призначення нової довідки № 1639/4 від 19.09.2019 року лікарня його не повідомляла. Крім того, позивач не звертався ні в усній ні в письмовій формі до лікарні для проведення обстеження та надання висновків ЛКК (а.с.22). Листом від 02.10.2019 року КНП «МКЛ м. Слов`янська» повідомила позивача, що довідка ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року надана на підставі наказу МОЗ України № 189 від 09.04.2008 року «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстровано Міністерством юстиції за № 589/15380 від 04.07.2008 року, згідно якого ЛКК має право розглядати звернення Фонду соціального страхування без його відома (а.с.20). Листом від 11.10.2019 року Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило позивача, що 20.09.2019 року до Слов`янського відділення управління Фонду від КНП СМР «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» надійшов висновок ЛКК №1639/4 від 19.09.2019 року про забезпечення [PERSON] кріслом-колісним активного типу та лист про скасування довідки ЛКК №1131/1 від 21.06.2019 року. Зазначив, що Фонд зобов`язаний керуватись відповідним висновком комісії лікарів та не має повноважень визнавати відповідний документ недійсним (а.с.23). Статтями 46, 49 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Як слідує зі ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико- соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами. Згідно ст. 36 вищевказаного Закону матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення осіб з інвалідністю здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню. Статтею 37 Закону передбачено, що види необхідної матеріальної, соціально-побутової і медичної допомоги особам з інвалідністю визначаються органами медико-соціальної експертизи в індивідуальній програмі реабілітації. Допомога подається за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів. Пунктом 2 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 757 від 23 травня 2007 року «Про затвердження Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда» встановлено, що індивідуальна програма реабілітації інваліда - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда. Особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони для письмового спілкування тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо), а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом - за наявності відповідного медичного висновку (ч. 1 ст. 38 Закону). Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я. Частиною 2 даного Закону визначено, що законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Постановою КМУ № 1548 від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», визначені повноваження органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін, пунктом 9 Постанови зазначено, що Мінсоцполітики здійснює регулювання цін на протезно-ортопедичні вироби і технічні засоби профілактики інвалідності та реабілітації. Наказ № 59 від 29.01.2016 року Міністерства соціальної політики України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2016 року за № 257/28387 «Про організацію у 2016 році забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації» виданий відповідно до Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» (зі змінами), з метою організації забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації. Проте, даний Наказ № 59 від 29.01.2016 року не містить посилання на Закон № 1105-XIV, яким врегульовані правовідносини між сторонами, а отже, не застосовується у правовідносинах між постраждалими на виробництві та Фондом соціального страхування України. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що дії відповідача щодо скасування та визнання недійсною довідки ЛКК № 1131/1 від 21.06.2019 року не відповідають та не ґрунтуються на вимогах закону. Щодо посилання відповідача на Наказ МОЗ України № 189 від 09.04.2008 року «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстровано Міністерством юстиції за № 589/15380 від 04.07.2008 року, на підставі якого [PERSON] було видано довідку ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року та згідно якого ЛКК має право розглядати звернення Фонду соціального страхування без його відома суд зазначає наступне. Пунктом 5.3.1. вищевказаного Положення встановлено, що Лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я вирішує питання експертизи тимчасової непрацездатності за поданням лікуючого лікаря та завідувача відділення після особистого огляду та вивчення даних медичної облікової документації хворого щодо обстеження, подальшого лікування, надання рекомендацій щодо раціонального працевлаштування та інших питань. З огляду на викладене вбачається, що відповідачем було порушено процедуру та порядок видачі довідки ЛКК № 1639/4 від 19.09.2019 року, а саме без повідомлення, згоди та участі позивача про проведення медичного огляду. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання дій Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» щодо скасування та визнання недійсною довідки ЛКК від 21 червня 2019 року № 1131/1 про визначення потреби забезпеченням активною коляскою KUSCHALL KSL [PERSON] та щодо визначення та надання без участі, згоди та відома [PERSON] довідки ЛКК від 19 вересня 2019 року № 1639/4 незаконними, підлягають задоволенню. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи ступінь моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість і тяжкість, пов`язаних із порушеннями прав позивача, що викликає у нього хвилювання, та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, приймаючи до уваги ступінь вини відповідача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає 2 000 гривень, що буде відповідати мірі тих страждань та переживань, які зазнав позивач. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково із визнанням незаконними дій відповідача щодо скасування та визнання недійсною довідки ЛКК від 21 червня 2019 року № 1131/1 про визначення потреби забезпеченням активною коляскою KUSCHALL KSL [PERSON] та щодо визначення та надання без участі, згоди та відома [PERSON] довідки ЛКК від 19 вересня 2019 року № 1639/4 та стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 2 000 гривень. Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 236 гривень 43 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial