Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Заявник 05.07.2016 року звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатною та встановити над нею опіку, призначити заявницю, [PERSON] її опікуном. В обґрунтування поданої заяви відзначено, що заявниця з 2010 року доглядає за своєю тіткою, [PERSON], [INFO]. З 30-річного віку її тітка страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, але стан її здоровя з часом погіршився, у звязку з чим її у 2000 році визнано інвалідом 2 групи. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з чим заявниця здійснює за нею постійний догляд та піклування, інших родичів [PERSON] не має. На підставі таких обставин [PERSON] просить визнати її тітку [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном, згідно ст. 58, 60 ЦК України. Ухвалою суду від 27.07.2016 року було відкрите провадження у справі та призначене попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 11.11.2016 року справа була призначена до розгляду. Ухвалою суду від 12.12.2016 року була призначена судово-психіатрична експертиза по справі для зясування психічного стану [PERSON] Провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 16.05.2017 року провадження у справі було відновлено. На підставі Наказу № 151/а від 06.09.2017 року в.о. керівника апарату суду [PERSON] справа була направлена для подальшого авто перерозподілу. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. Ухвалою суду від 09.11.2017 року дана справа прийнята до провадження нової судді. У судовому засіданні 15.03.2018 року [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її двоюрідною тіткою, з 1987 року вона хворіє на шизофренію і на разі є інвалідом ІІ групи. Раніше за нею доглядав батько заявниці, але він у 2010 році помер. Заявниця була змушена жити разом з [PERSON], яка не усвідомлює своїх дій, могла зникнути, заявниця її шукала. Пояснила, що у неї хвора мати, вона не заміжня. [PERSON] є рідною сестрою батька заявниці, вони проживають разом і заявниця її забезпечує. [PERSON] немає дітей, ніколи не була заміжня, на разі вона 2 місяці перебуває у психіатричній лікарні, оскільки погіршився її стан, вона пошкоджує собі обличчя. Додатково зазначила, що [PERSON] ніякого майна немає. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд враховуючи наявність у справі висновка орагну опіки та піклування, вважає можливим розгляунти справу у їх відстуності згідгно ч.1 ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь і справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне законодавство, визначаючи фізичну особу як учасника цивільних правовідносин, виходить з наявності у фізичної особи цивільної правоздатності та дієздатності (ст.ст.24, 25, 30 ЦК України). Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і не може обмежуватись. Обсяг цивільної дієздатності регламентується законодавством відповідно до віку фізичної особи, який є юридичним фактом цивільного права. Обсяг дієздатності може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, передбачених законом. Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду, у порядку, встановленому ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 28.11.2000 року має ІІ групу інвалідності, що встановлена на безстроковій основі, що підтверджується Довідкою Одеської Психіатричної №3 спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 005855 (а.с.9). Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» листом № 2984 від 27.10.2016 року повідомив суд, що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» з 30.06.2016 року та до теперішнього часу. На запит суда від 18.10.2016 року КУ «Міський психіатричний диспансер» листом № 01-01-10/937 від 24.10.2016 року повідомив суд, що [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1988 року. В рамках даної цивільної справи була проведена судово-психіатрична експертиза та відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 89 від 01.03.2017 року [PERSON], [INFO], страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді «Шизофренії, параноїдальної форми, епізодичний перебіг, із стійким сформованим змішаним типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F20.02 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого вона абсолютно не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку експертної комісії [PERSON] потребує встановлення над нею опіки (а.с.52-54). Суд дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим на підставі ст. 39 ЦК України підлягає визнанню недієздатним. Таким чином, вимоги заявника в цій частині підлягають задоволенню. Судом встановлено, що зазначення заявника, щодо її проживання разом з [PERSON] підтверджується довідкою (випискою з домової книги) № 1110 від 18.07.2016 року (а.с.10). Орган опіки та піклування вважає можливим та доцільним призначити громадянку [PERSON] опікуном над [PERSON], що підтверджується поданням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № П-1883 від 21.09.2017 року. Ст. 41 ЦК України встановлено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Вказані положення передбачені ст.. 58 ЦК України. Ст. 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині встановлення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON], вимоги також підлягають задоволенню.

Outcome: approved