Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До суду надійшов позов комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова»» Запорізької обласної ради» (надалі за текстом - КЗ ВІАМЗ «Садиба Попова») до [PERSON], про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином. Позивач вказав, що в період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року відповідач [PERSON] обіймала посаду заступника директора КЗ ВІАМЗ «Садиба Попова» та, діючи умисно, з метою отримання для себе неправомірної вигоди, використовуючи свої службове становище, заволоділа бюджетними грошовими коштами, які виділялися на оплату праці працівникам КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР. Зокрема, у вересні 2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з пропозицією про його працевлаштування в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» робітником відділу фондів без фактичного залучення до виконання роботи, на що отримала згоду останнього. Згідно наказу заступника директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» [PERSON] № 24-л від 03 жовтня 2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу з 03 жовтня 2013 року робітником відділу фондів. Згідно наказу заступника директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» [PERSON] № 27- л [PERSON] був звільнений 31 грудня 2013 року, у зв'язку з чим йому була нарахована заробітна плата у сумі 3 665 грн. 43 коп., а до сплати після відрахувань 3 261 грн. 53 коп. Відповідач, здійснюючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом зловживання службовим становищем, отримала від [PERSON] пін-код та картку ПАТ КБ «Приват Банк», на яку позивачем нараховувалась заробітна плата та розпоряджалася даною карткою і грошовими коштами, які знаходилися на ній. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано матеріальну шкоду у сумі 3 665 грн. 43 коп., у вигляді заробітної плати, виплачена [PERSON] Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2014 року [PERSON] визнано виною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України і призначено покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій один рік. З урахуванням викладеного, на підставі ст.. 1166 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] 3 665 грн. 43 коп. в якості матеріальної шкоди, завданої злочином. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково, пояснивши суду, що кошти, які були нараховані [PERSON] у вигляді заробітної плати, крім неї також частково знімав сам [PERSON] Яку суму із зарплатної картки знімала особисто вона не пам'ятає. Доказів на підтвердження зазначених нею обставин суду не надала. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1); особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2). Судом встановлено, що згідно наказу в.о.директора Комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради №19 від 22 серпня 2013 року [PERSON] була прийнята на роботу на посаду заступника директора (а.с. 10). Наказом в.о. директора КЗ ВІАМЗ «Садиба Попова» № 05-л від 10 квітня 2014 року [PERSON] звільнена із займаної посади за власним бажанням для догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку (а.с. 11). Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2014 року [PERSON] визнано виною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України і призначено покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій один рік. На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», Закону України «Про застосування амністії в Україні» [PERSON] звільнено від призначеного вироком основного і додаткового покарання (5-9). Згідно вищевказаного вироку, в період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року [PERSON], обіймаючи посаду заступника директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР діючи умисно, з метою привласнення грошових коштів, використовуючи своє службове становище, заволоділа бюджетними грошовими коштами, які виділялися на оплату праці працівникам вказаного комунального закладу в загальному розмірі 3 261 грн. 53 коп., при наступних обставинах. Так, у вересні 2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з пропозицією про його працевлаштування в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР підсобним робітником відділу фондів без фактичного залучення до виконання роботи, на що отримала згоду останнього. Згідно наказу заступника директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР [PERSON] №24-л від 03 жовтня 2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу з 03 жовтня 2013 року робітником відділу фондів КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР та згідно наказу заступника директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР [PERSON] №27-л був звільнений 31 грудня 2013 року, у зв'язку з чим йому була нарахована заробітна плата у сумі 3665 грн. 43 коп., а до сплати після відрахувань - 3261 грн. 53 коп. Здійснивши фіктивне працевлаштування [PERSON] та достовірно знаючи, що він фактично до робочого місця не приступав та ніякої роботи не виконував, з метою заволодіння грошовими коштами, які призначені для виплати йому заробітної плати, [PERSON], знаходячись в своєму службовому кабінеті в приміщенні адмінбудинку КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, розташованому за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Гагаріна, 12, використовуючи своє службове становище давала вказівки підпорядкованій їй юрисконсульту [PERSON] про внесення недостовірних даних про кількість відпрацьованих годин [PERSON] в фінансово-бухгалтерські документи КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР. Виконуючи вказівку [PERSON], [PERSON], складала табелі обліку використання робочого часу КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР за жовтень, листопад і грудень 2013 року, в які вносила завідомо неправдиві відомості про виконання [PERSON] робіт як підсобним робітником фондів, після чого передавала їх [PERSON], яка усвідомлюючи недостовірність внесених в офіційні документи даних, засвідчувала їх своїм підписом, надававши тим самим вигляд законності, та видавала завідомо неправдиві офіційні документи, направляючи їх в бухгалтерію КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР для нарахування заробітної плати [PERSON]. Після цього, [PERSON], здійснюючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем отримала від [PERSON] банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER], на яку нараховувалася КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР заробітна плата та пін-код до неї. Отримавши вищевказану банківську карту, [PERSON] діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, 29.10.2013 передала її підпорядкованому працівнику [PERSON] і надала йому вказівку зняти з картки грошові кошти в сумі 460 грн. та передати їй. Виконуючи вказівку свого безпосереднього керівника, [PERSON], не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 29.10.2013, об 11 годині 11 хвилин, зняв через банкомат, розташований за адресою: Запорізька область, місто Василівка, провулок Шкільний, 2 готівкою 460 грн., після чого передав їх та банківську карту [PERSON] Отримавши від [PERSON] грошові кошти в сумі 460 грн., [PERSON] обернула їх на свою користь, тим самим незаконно заволоділа ними. Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи наявну у неї банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] та пін-код до неї, 31.10.2013, о 09 годині 51 хвилині, особисто зняла через банкомат, розташований за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Чекістів, 2 готівкою 430 грн. та обернула їх на свою користь, тим самим незаконно заволоділа ними. Після цього, діючи умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри [PERSON], використовуючи отриману від [PERSON] банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] та пін-код до неї, 22.11.2013, о 07 годині 20 хвилині, особисто зняла через банкомат, розташований за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Чекістів, 2 готівкою 400 грн. та обернула їх на свою користь, тим самим незаконно заволоділа ними. Продовжуючи свої умисні дії, з корисливих мотивів, реалізуючи свої злочинні наміри [PERSON], використовуючи своє службове становище, 11.12.2013 року передала її підпорядкованому працівнику [PERSON] і надала йому вказівку зняти з картки грошові кошти в сумі 600 грн. та передати їй. Виконуючи вказівку свого безпосереднього керівника, [PERSON], не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 11.12.2013 року о 09 годині 34 хвилини, зняв через банкомат, розташований за адресою: Запорізька область, місто Василівка, провулок Шкільний, 2 готівкою 600 грн., після чого передав їх та банківську карту [PERSON] Отримавши від [PERSON] грошові кошти в сумі 600 грн., [PERSON] обернула їх на свою користь, тим самим незаконно заволоділа ними. Далі, діючи умисно, з корисливих мотивів, не зупиняючись на скоєному, [PERSON], використовуючи отриману від [PERSON] банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] та пін-код до неї, 27.12.2013, о 07 годині 34 хвилини, особисто зняла через банкомат, розташований за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Леніна, 9 готівкою 500 грн. та обернула їх на свою користь, тим самим незаконно заволоділа ними. Після цього [PERSON], у зв'язку із звільненням [PERSON] з посади робітника відділу фондів КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, повернула йому банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] було знято готівкою через банкомат грошові кошти в сумі 2390 грн. Так, у період часу з 29.10.2013 року по 27.12.2013 року, заступник начальника КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР [PERSON], являючись службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа грошовими коштами вказаного закладу та отримала для себе неправомірну вигоду на суму 2390 грн. Крім того, протиправні дії заступника начальника КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР [PERSON], пов'язані з фіктивним працевлаштуванням [PERSON] на посаду підсобного робітника та передачею йому банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER], призвели до подальшого незаконного витрачання грошових коштів, виділених на виплату заробітної плати працівнику КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР [PERSON], а саме до списання з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER], на яку нараховувалася заробітна плата [PERSON], грошових коштів в сумі 871 грн. 53 коп. Так, внаслідок перерахування грошових коштів, які виділялися на виплату заробітної плати [PERSON] з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] автоматично списувалося 28.10.2013, 30.10.2013, 19.11.2013, 02.12.2013, 26.12.2013, 27.12.2013 по 25 грн. «на копілку», всього на загальну суму - 150 грн. Крім того, на банківські послуги списувалося 26.12.2013 - 139 грн. 61 коп., 27.01.2014 - 78 коп., всього на загальну суму - 140 грн. 39 коп. Також, після отримання банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] [PERSON] витратив на пальне 07.01.2014 - 39 грн. 91 коп., витратив на продукти та послуги 04.01.2014 - 174 грн. 68 коп., 06.01.2014 - 51 грн., 07.01.2014 - 150 грн., 25.01.2014 - 15 грн. 55 коп., всього на загальну суму - 391 грн. 23 коп.; зняв готівку через банкомат 06.01.2014 - 50 грн., 09.01.2014 - 100 грн., на загальну суму - 150 грн. Всього своїми умисними діями [PERSON] завдала шкоду КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР на загальну суму 3 261 грн. 53 коп. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлено, що розмір завданої неправомірними діями відповідача позивачу шкоди становить 3 261 грн. 53 коп., а позивачем в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження завданого збитку в розмірі 3 665 грн. 43 коп., суд вважає необхідним цивільний позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3 261 грн. 53 коп. Суд критично відноситься до посилань відповідача, оскільки останнім в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в запереченнях на позов. Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 1166 ЦК України, відповідач [PERSON] для наявності підстав для звільнення від відшкодування завданої шкоди не довела суду, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.3 ст.. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, яка становить: 3 665 грн. 43 коп. - сума заявлених позовних вимог; 3 261 грн. 53 коп. - сума задоволених позовних вимог, яка складає 89% від загальної суми позовних вимог. Як наслідок, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON], становить 216 грн. 08 коп.

Outcome: partial