Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], тобто по ? частині кожній. Позивачці в свою чергу належить інша ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між позивачкою та відповідачами було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належних відповідачам частин вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Позивачкою було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належних відповідачам частин зазначеного вище нерухомого майна у розмірі по 20 000 гривень кожній, про що було вчинено відповідні розписки. На даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки має місце технічна помилка щодо дати видачі та номеру правовстановлюючих документів відповідачів на відповідні частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд. Позивачка до суду не з'явилася, надала заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без її участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Судом було встановлено, що згідно договору дарування від 06 вересня 1996 року відповідачам належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], тобто по ? частині кожній. [PERSON] в свою чергу згідно свідоцтва про право власності від 06 вересня 1996 року належить інша ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між [PERSON] та відповідачами було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належних відповідачам частин вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. [PERSON] було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належних їм частин зазначеного вище нерухомого майна у розмірі по 20 000 гривень кожній, про що було вчинено відповідні розписки. Таким чином, позивачці належить ? частина спірного домоволодіння, і остання, згідно укладеного між позивачкою та відповідачами правочину, придбала у відповідачів по ? частині цього ж домоволодіння, у наслідок чого увесь житловий будинок перейшов у власність позивачки. Згідно технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], складається: А-1, а - житловий будинок; Б, Г - сараї; В - гараж; ПГ - погріб; Д - навіс; 1-3 - огорожа; 4 - вигрібна яма. При цьому, на даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки має місце технічна помилка щодо дати видачі та номеру правовстановлюючих документів відповідачів на відповідні частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Перехід права власності на домоволодіння зумовлює визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак, через наявність вказаної неточності щодо дати видачі та номеру правовстановлюючих документів на землю, нотаріус відмовляє у посвідченні права власності за позивачкою на вказане домоволодіння та земельну ділянку, призначену для його обслуговування. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачами домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належних останнім частин вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на вказане домоволодіння. При цьому, набуваючи право власності на вказане домоволодіння, позивачка також набуває право власності на відповідну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку), що розташована в [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]). На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved