Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить суд встановити факт належності йому Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 10 березня 1998 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09 серпня 1996 року за №1136, квартира зареєстрована Дніпропетровською організацією технічної інвентаризації на прав особистої власності та записана в реєстрову книгу №242п за реєстровим №27. Представник Реєстраційна службі Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 10 березня 1998 року на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09 серпня 1996 року за №1136 заявнику видано Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак заявником було встановлено, що у Свідоцтві про право власності на квартиру його прізвище записано як «Полывянный», хоча згідно паспорту його прізвище «[PERSON]». У зв'язку з цією помилкою у Свідоцтві про право власності на квартиру заявник не може розпоряджатися квартирою, зробити заповіт передавати її в оренду та таке інше. Дана помилка виникла у зв'язку з заміною паспорту громадянина СССР на паспорт громадянина України, де його прізвище після перекладу на українську мову зазначено як «[PERSON]». Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно паспорту серії [NUMBER] виданого 18 березня 1998 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявника - «[PERSON]». Крім того, згідно договору №796 від 09.10.1995 року про дольове будівництво житла його прізвище вказано «[PERSON]» з однією буквою «н». Згідно зі ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У ст. 256 ЦПК України наведено перелік справ про встановлення факту, що розглядає суд, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України). На підставі викладеного, вимоги заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved