Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] народилася її племінниця [PERSON] , батьком якої є відповідач (брат позивача), а матір`ю є [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] утримувалася протягом тривалого часу у Київському слідчому ізоляторі, а відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі, 16.05.2014 року розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [INFO] [PERSON] померла. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.11.2018 року № 740 позивача було призначено опікуном [PERSON] . Відповідач з донькою не спілкується, її життям і станом здоров`я не цікавиться, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, про фізичний і духовний розвиток не піклується, матеріально не підтримує, у зв`язку з чим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання доньки. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2019 р. відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а батьком - відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 6). Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.05.2014 року № 259 малолітній [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 8). Матір [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 14). Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.11.2018 року № 740 опікуном малолітньої [PERSON] призначено позивача (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування надано висновок від 14.05.2020 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Відповідно до наданого висновку, відповідач після відбування останнього покарання та звільнення 24.04.2019 року не з`явився до служби у справах дітей та сім`ї щодо вирішення питання повернення йому на виховання доньки. Встановлено, що відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально її не утримує, не бере участі в забезпеченні дитини освітою, не створює належні умови для розвитку її здібностей, не готує доньку до самостійного життя, не виконує обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тому органі опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування свого позову, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти, водночас, не визначає в якій формі та в якому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 45 ЦПК України на суд покладено обов`язок сприяти створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом. А відтак, ураховуючи вимоги ст. 166 СК України щодо обов`язку суду у випадку позбавлення батьківських прав вирішити питання щодо стягнення аліментів, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 21.01.2020 року. Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування свого позову, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року було відкрито провадження у справі та визначено строк позивачу для доплати судового збору у розмірі 840,80 гривень. Під час судового розгляду було встановлено, що позивача як особу, яка подала позов в інтересах неповнолітньої дитини, звільнено від сплати судового збору відповідно до підпункту ґ) пункту 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір у розмірі 1 681,80 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved