Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Заст. прокурора Львівської області звернувся до суду 15 грудня 2008 року з позовною заявою в інтересах держави в особі Брюховицької се/іищної ради до [PERSON], [PERSON], третіх осіб - Львівської регіональної філії Державного підприємства „ Центру державного земельного кадастру , управління Держкомзему у місті Львову приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним правочину. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що в провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області перебуває кримінальна справа, порушена за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України. Досудовим слідством у справі встановлено, що службові особи Брюховицької селищної ради, зловживаючи службовим становищем, видали державні акти на право власності на земельні ділянки, при тому, що питання про виділення земельних ділянок вказаним особам на розгляд сесії не виносилось, рішення з цього приводу не приймались, внаслідок чого незаконно відчужено 13 земельних ділянок площею 0,1000 га кожна. У державному акті на право власності на земельну ділянку вказано, що такий видано на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005р. № 514, однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань (рішення та протокол сесії ради додаються). Окрім цього, у державному акті зазначено, що земельна ділянка розташована на вул. [PERSON], проте, згідно з інформацією виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, в селищі такої вулиці не існує, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся. Так, 27.10.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000 га для дачного будівництва серії ЯБ № 342811, нібито на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005р. № 514. Громадяни та |рридичні особи, відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України, набувають рава власності та права користування земельними ділянками із земель державної або іомунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого амоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; набуття права на і землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Оскільки рішення про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000га для дачного будівництва селищною радою не приймалось, - останній не набув права власності на цю земельну ділянку. За таких обставин, підстави для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000га для дачного будівництва - відсутні. В подальшому [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], відчужив спірну земельну ділянку [PERSON] Право розпорядження річчю є похідним від права власності; в контексті ст.ст. 658, 203 ЦК України, правом розпорядження, в тому числі й відчуження, належить власникові. Правочин вчинено з порушенням вимог Земельного кодексу України, а також особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто з порушенням вимог ч.1, ч.2 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним. Згідно з ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках, визначених законом. Ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру визначено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави. Підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних та юридичних осіб, що вчиняється у відносинах між ними та державою. Підставою представництва інтересів держави в даній справі є необхідність захисту державних інтересів, оскільки спір, що виник, зачіпає її економічні інтереси - захист права на земельну ділянку. Оскільки прокуратурі Львівської області про вказані порушення стало відомо в ході розслідування кримінальної справи - прокуратура області була позбавлена можливості подати позовну заяву у встановлений законом строк. Просить суд постановити рішення , яким поновити строк позовної давності. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000га для дачного будівництва серії ЯБ № 342811 ; визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000га для дачного будівництва, укладений 28.10.2005р. між [PERSON]та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник прокуратури області позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення, зазначені у позовній заяві. Представник Брюховицької селищної ради в судове засідання 22.06.2010 року не зявився, представив суду письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився , хоча судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлявся . Відповідач [PERSON] в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення, де зазначив, що оформляв всі угоди відповідно до норм чинного законодавства. В судове засідання 22.06.2010 року не зявився, повторно, без поважних причин, однак скерував до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з відпусткою адвоката. \\ Відповідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України - якщо суд не має відомостей І іро причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Отже,судом встановлено, що [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився без поважних причин. Неявка адвоката в судове засідання ( з будь-якої причини) не є перешкодою у явці до суду відповідача [PERSON] Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, оскільки судом заслуховувались пояснення відповідача [PERSON] в попередніх судових засіданнях та неявка відповідачів в судове засідання 22.06.2010 року , не перешкодою в подальшому розгляді справи. Представник третьої особи Львівської регіональної філії Державного підприємства „Центру державного земельного кадастру в судове засідання 22.06.2010 р. не зявився. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, підтримавши письмові пояснення, долучені до матеріалів справи. Представник третьої особи управління Держкомзему у місті Львові [PERSON] в судове засідання 22.06.2010 року не зявився, однак до матеріалів справи долучено клопотання про завершення розгляду справи у відсутності представника Управління Держкомзему у м.Львові та при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду скерувала письмові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи у її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився , хоча судом належним чином про часта місце розгляду справи був повідомлений. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши обєктивні обставини справи, докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України Про прокуратуру визначено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави. Підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних та юридичних осіб, що вчиняється у відносинах між ними та державою. Підставою представництва інтересів держави в даній справі є необхідність захисту державних інтересів, оскільки спір, що виник, зачіпає її економічні інтереси - захист права на земельну ділянку. Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області перебуває кримінальна справа, порушена за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 1, Зббч.ІКК України 24 жовтня 2007 року. Досудовим слідством по справі встановлено, що службові особи Брюховицької зелищної ради, зловживаючи службовим становищем, видали державні акти на право зласності на земельні ділянки, при тому, що питання про виділення земельних ділянок ¦зказаним особам на розгляд сесії не виносилось, рішення з цього приводу не приймались, внаслідок чого незаконно відчужено 13 земельних ділянок площею 0,1000 га кожна. Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності,тобто строк протягом якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки прокуратурі Львівської області про вказані порушення стало відомо в ході розслідування кримінальної справи - прокуратура області була позбавлена можливості подати позовну заяву у встановлений законом строк. Отже, суд вважає, що прокуратурою термін звернення з позовом до суду пропущений з поважних причин, тому такий термін слід поновити. Судом встановлено, що 27.10.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000 га для дачного будівництва серії ЯБ № 342811, нібито на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005р. № 514. Громадяни та юридичні особи, відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У державному акті на право власності на земельну ділянку вказано, що такий видано на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005р. № 514, однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань . Як вбачається з письмових пояснень представника Брюховицької селищної ради та показань свідка - слідчого прокуратури [PERSON], прокуратурою вилучались документи з Брюховицької селищної ради та документи повязанні з прийняттям рішення БСР 29 вересня 2005 року. Свідок [PERSON] зазначив, що в ході розслідування кримінальної справи порушеної по факту зловживання службовими особами Брюховицької селищної ради відбирались пояснення у працівників Брюховицької селищної ради, працівників відділу приміських земель Управління земельних ресурсів м. Львова , народних депутатів Брюховицької селищної ради, які однозначно ствердили, що селищною радою на 16 сесії 24 скликання ради 29.09.2005р. не піднімались та не вирішувались питання стосовно закріплення чи передачі у власність спірної земельної ділянки. Свідок [PERSON] засвідчив суду, що під час досудового слідства по кримінальній справі вживались заходи для встановлення місця знаходження оригіналу рішення Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р. чи витягів з даного рішення, на підставі якого було передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Б.Макаренка в смт. Брюховичі та видано державний акт про право власності на ділянку. Слідством встановлено, що технічна документація на спірну земельну ділянку в приміщенні управління земельних ресурсів м. Львова була відсутня. Як випливає з листа Управління земельних ресурсів у м. Львові від 08.09.2008 року технічна документація на земельні ділянки станом на жовтень 2005 року надходила в архів Управління земельних ресурсів у м. Львові з відділу приміських земель, а саме на ,1пану земельну ділянку до Управління надійшов лише державний акт про право * власності без технічної документації. Отже, судом приймаються до уваги показання свідка [PERSON] дані в судовому засіданні (долучені до матеріалів справи). Окрім цього, у державних актах зазначено, що земельні ділянки розташовані на вул. Б.Макаренка в смт. Брюховичі, проте, згідно з інформацією виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, в селищі такої вулиці не існує, цільове призначення земельних ділянок не змінювалось, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся. Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14). За частиною 10 статті 118, статтею 116 цього Кодексу передача у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. В ході судового розгляду відповідачами та представником не представлено, а судом не встановлено наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки відповідачу. Зважаючи на те, що необхідною умовою надання у власність земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу, до виключної компетенції якого віднесено такі повноваження, право власності на земельну ділянку виникає з моменту прийняття такого рішення. Судом безспірно встановлено, що рішення про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для дачного будівництва селищною радою не приймалось, тому останній не набув права власності на цю земельну ділянку. За таких обставин, підстави для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий № 4610166300:06:002:0003 площею 0,1000га для дачного будівництва - відсутні. В подальшому [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], відчужив спірну земельну ділянку [PERSON]. Право розпорядження річчю є похідним від права власності; в контексті ст.ст. 658, 203 ЦК України, правом розпорядження, в тому числі й відчуження, належить власникові. Правочин вчинено з порушенням вимог Земельного кодексу України, а також особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто з порушенням вимог ч.1, ч.2 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним. На підставі наведеного вище, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 81,88 ЦПК України, стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], солідарно, в користь держави судовий збір в сумі 647,70 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Outcome: approved