Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Заявник [PERSON] 21.05.2019 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю ІV-ХР №052816 , виданий на підставі рішення Малоданилівської селищної ради народних депутатів від 09.10.2001 року на земельну ділянку площею 0,120 га, розташовану на території Малоданилівської селищної ради, садівниче товариство «Водолій», дільниця №166 Дергачівського району Харківської області на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] . Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в отриманому Державному акті на землю була допущена помилка, а саме неточно записане його по-батькові « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Заявник звернувся до ТОВ «ГК Геопром», яке виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [ADDRESS] на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.В подальшому, заявнику було відмовлено у внесенні відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру у зв`язку з розбіжністю даних як власника земельної ділянки в розробленій документації та Державному акті на земельну ділянку. Просить суд заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшли пояснення. Представник заінтересованої особи - Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву з проханням видати копію судового рішення за результатами судового розгляду. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] 09.11.2001 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю ІV-ХР №052816 , виданий на підставі рішення Малоданилівської селищної ради народних депутатів від 09 жовтня 2001 року №290 на земельну ділянку площею 0, 120 га, розташовану на території Малоданилівської селищної ради, садівниче товариство «Водолій», дільниця №166 Дергачівського району Харківської області на ім`я [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Вивченням Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ХР №052816 , встановлено, що у ньому вказано по-батькові заявника « [PERSON] », проте згідно паспортних даних вірним по-батькові є « [PERSON] ». Даний факт підтверджено і справкою Садівничого товариства «Водолій» Мало-Данилівської селищної Ради Дергачівського району Харківської області від 09.06.2018 року, згідно якої у користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0, 12 га. (а. с. 12). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення юридичних фактівмає для заявника юридичне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved