Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулась [PERSON] із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 05.08.2019р., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою). В якій просить: 1. Прийняти позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) до розгляду та відкрити провадження по ній. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 156008 грн. 89 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч вісім гривень 89 копійок), з яких: 151500 грн. (сто п`ятдесят одна тисяча п`ятсот гривень) основна заборгованість, 3363.30 грн.( три тисячі триста шістдесят три гривні 30 копійок - інфляційні збитки, 1145.59 грн. (одна тисяча сто сорок п`ять гривень 59 копійок) - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем позичено в неї грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) доларів, на підтвердження цього позичальником надана розписка. Відповідно до відомостей зазначених у розписці, відповідач зобов`язується повернути грошові кошти у строк до 01 травня 2019 року.Однак, у вказаний строк відповідач не повернув будь-якої суми позичених коштів та відмовляється виконувати своє зобов`язання в добровільному порядку. Дана позовна заява зареєстрована в Тернопільському міськрайонному суді і справі присвоєно №607/18530/19. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.08.2019р. дану справу за підсудністю передано на розгляд Збаразькому районному суду (а.с.15). Ухвалою Збаразького районного суду від 16.10.2019р. дану позовну заяву залишено без руху і позивачу надано строк десять днів з дня отримання нею даної ухвали суду, для виправлення недоліків, які позивачем виправлені 28.10.2019р.. 04 листопада 2019 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. До суду не надійшов відзив відповідача на позов. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 21.04.2018р. відповідач [PERSON] отримав в борг від позивачки [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 01.05.2019 року. У випадку непередбачених обставин, неможливості виплатити ним суми або залишку невиплаченої суми боргу, грошові кошти зобов`язувалась сплатити його дружина [PERSON] .. Даний факт стверджується копією розписки від 21.04.2019 року (а.с.10). 05.07.2019 року позивачем [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] направлено претензію щодо стягнення суми боргу за розпискою від 21.04.2018р. (а.с.6-9). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. В порядку ч.ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст.1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики. Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним. На підставі встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики. Як встановлено судом, зобов`язання за договором відповідач не виконав, суму боргу за договором позики в розмірі 6000 доларів США не повернув, тобто, умови договору не виконав. А тому, вимога позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 151500 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 30.07.2019 року - підлягає задоволенню. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання перед позивачем, а тому порушені права останнього підлягають поновленню шляхом стягнення 3 % річних з відповідача, починаючи з 01.05.2019 року по 31.07.2019 року. Сума 3% річних за ст.625 ЦК України становить 1145,59 грн. та 3363,30 грн. інфляційних витрат,що підтверджується матеріалами позову. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 151500 грн основного боргу, 3363,30 грн інфляційні збитки, 1145,59 грн три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання. На підставі наведеного та

Outcome: approved