Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: на квартиру [ADDRESS] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON] , Приватне сільськогосподарське підприємство «Влад». Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з протоколом №1 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Україна» від 27 грудня 1996 року за наслідками розгляду заяви [PERSON] вирішено надати їй житлову площу в чотирьохквартирному будинку, яку в подальшому передано в користування сім`ї позивача. З 1998 року і по даний час позивач постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Вона використовує будинок для власного проживання і проживання членів сім`ї, підтримує будинок у належному стані, обробляє земельну ділянку тощо. Усі ці дії позивачка здійснювала відкрито, не приховуючи жодним чином ні від кого факт володіння і користування спірним будинком. Будь-які юридичні чи фізичні особи не вимагали усунення перешкод щодо користування квартирою. За таких обставин позивачка не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності і була переконана, що користується квартирою на законних підставах, а тому просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Чаус С.В. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій Якимівська сільська рада Лановецького району Тернопільської області просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, позов визнають повністю та не заперечують щодо його задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного сільськогосподарського підприємства «Влад» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Згідно довідки №71/03-16/3 , виданої 08.02.2019 року Лановецькою міською радою Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] рішенням загальних зборів уповноважених колгоспника колгоспу «Україна», протокол №1 від 27 грудня 1996 року, була надана квартира в чотирьохквартирному будинку спеціаліста, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Даний факт підтверджується копією протоколу №1 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Україна» від 27 грудня 1996 року (а.с.6). Згідно довідки про склад сім`ї № 142/03-16/3, виданої 20.03.2019 року Лановецькою міською радою Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] , 1978 року народження, та члени її сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеного депутатом Лановецької міської ради в присутності свідків 21.03.2019 року, [PERSON] , 1978 року народження, проживає за адресою [ADDRESS] з 1998 року (а.с.9). Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого за станом на 15 січня 2019 року КП «Лановецьке районне БТІ», замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , загальна площа квартири 85,60 м.кв.(а.с.10-14). Згідно довідки № 9 , виданої ПСП «Влад» 12.02.2019 року, на балансі ПСП «Влад» дійсно знаходиться квартира в чотирьохквартирному житловому будинку спеціаліста, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Балансова вартість становить 6226,00 грн., яка перебувала в не розпайованому майні КСП «Україна» в переліку майна соціальної сфери (а.с.15). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Нормами ст. 328 ЦК України, закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Отже, викладене свідчить про те, що позивач з 1998 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком, тому у відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України набула право власності на нього. Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Оскільки позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком більше десяти років, а відповідач, не вимагає усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження зазначеним майном, то позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved