Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] вказаним позовом в якому зазначив, що 14 квітня 2006 року за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області укладений з відповідачем шлюб був розірваний. 09 березня 2006 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. З часу постановляння вказаного рішення про стягнення аліментів у нього змінився його матеріальний та сімейний стан. Так, 24 12.2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, на даний час він звільнився та не працює. За таких обставин зазначив, що на теперішній час він не може сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], у тому розмірі, який був визначений за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.03.2006 року, у звязку чим просив змінити розмір аліментів визначивши його у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісячно. При цьому також просив врахувати, що на даний час він проживає з своєю сімєю разом з батьками: [PERSON], який є інвалідом ІІ групи, нещодавно переніс операцію; та матірю [PERSON], яка є пенсіонеркою, хворіє на гіпертонічну хворобу, потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просив врахувати, що з часу стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] у нього змінився сімейний стан: він одружився, має ще двох неповнолітніх дітей; також і змінився його матеріальний стан: він звільнився та не працює. Також просив врахувати, що його батько інвалід ІІ групи та нещодавно переніс операцію з ампутації кінцівки. У звязку з цим, він вимушений був звільнитися аби доглядати батька та надавати відповідну допомогу. Також його мати пенсіонер та хворіє і також потребує матеріальної допомоги. На даний час він взагалі не має заробітку, та доход його сімї складається з соціальної допомоги при народження молодшої дитини. Відповідач та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Зазначили, що підстав для зміни розміру аліментів та встановлення іншого способу їх сплати у твердій грошовій сумі не має. Зазначили, що на час стягнення з позивача аліментів, останній дійсно офіційно працював, мав стабільний дохід. На даний час позивач звільнився, та розмір аліментів, які стягуються з останнього визначаються державним виконавцем за середнім заробітком по регіону. Також зазначили, що будь-яких обєктивних перешкод у працевлаштуванні позивач не має: він має освіту, здоровий. Вважала, що оскільки спору між нинішньою дружиною позивача спору про утримання їх спільних дітей не має, то і підстав для зміни розміру аліментів, призначених рішенням суду на утримання її доньки також не має. Крім того просили врахувати, що розмір аліментів, який просить встановити позивач є значно меншим ніж визначений законом мінімум на утримання дитини 30% від прожиткового мінімуму. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2006 року позов [PERSON] був задоволений: вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. 09 вересня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Леоненко». Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Отже підставою для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, є зміна матеріального чи сімейного стану, платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як встановлено з матеріалів справи, з часу постановлення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], у позивача змінився сімейний стан: 24.11.2011 року позивач зареєстрував шлюб від якого народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на час постановлення рішення Хмельницьким міськрайонним судом від 09.03.2006 року [PERSON] працював в УМВС України в Хмельницькій області, мав стабільний дохід. 03.06.2015 року позивач звільнився та з того часу не працює, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні трудовою книжку останнього. Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки позивача та не оспорювалися сторонами. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що з часу стягнення за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх спільної доньки [PERSON], у платника аліментів змінився матеріальний та сімейний стан: останній одружився, став батьком ще двох дітей; на час розгляду даної справи він не працює. За таких обставин, а також враховуючи, що позивач з 03.06.2015 року не працює, стабільного доходу не має, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру призначених аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно визначення конкретного розміру аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач має на утриманні дружину, яка не працює та перебуває у відпусті по догляду за дитиною, від другого шлюбу має двох неповнолітніх дітей, не працює, перебуває на диспансерному обліку в Хмельницькій обласній лікарні з приводу гіпертонічної хвороби, водночас є працездатним, медичних застережень у працевлаштуванні не має, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 18 років, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у сумі 440 гривень щомісячно. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивач про те, що його батько переніс операцію та за станом здоровя потребує сторонньої допомоги, у звязку з чим, він вимушений звільнитися та надавати допомогу батькові, оскільки останнім не представлено суду жодних належних та допустимих доказів того, що він дійсно визнаний як піклувальник батька та здійснює такий догляд. Щодо наявності на утриманні позивача його батьків суд також не приймає такі доводи до уваги оскільки, як визнав сам позивач у судовому засіданні його батьки є пенсіонерами, отримують пенсію розмір якої не є нижчим, ніж мінімальна пенсія встановлена у державі. Доводи відповідача та його представника про те, що між позивачем та його дружиною відсутні будь-які спори з приводу утримання їх спільних дітей, а також те, що саме по собі звільнення не є підставою для зміни способу присудження аліментів та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі, як на безпідставність вимог позивача суд не приймає до уваги, оскільки за приписами ст.191 СК України сама по собі зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для перегляду визначеного розміру аліментів. Також суд зазначає, що звільнення з роботи та відсутність офіційного працевлаштування позивача на час розгляду даної справи, є суттєвою обставиною в розумінні положень ст. 184 СК України, та є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. До того ж, суд звертає свою увагу на те, що за змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial