Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду з позовною заявою звернулася [PERSON], в якій просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с. Стульневе, вул. Перемоги, 164-л, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. \~ \~ \~ \~Позивачеві на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок. Відповідачі у справі не є його співвласниками. За вказаною адресою проживає вона та її чоловік, [PERSON] \~ \~ \~ \~На даний час позивачка не бажає, щоб у належному їй будинку були зареєстровані вказані особи, оскільки це обмежує її право на оформлення субсидії та порушує її права як власника житлового будинку. \~ \~ \~ \~За таких підстав [PERSON] просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивачка, [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в позовній заяві зазначила, що уповноважує представляти її інтереси в судовому засіданні представника без її особистої участі. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення про виклик відповідачів на сайті Чернігівського районного суду Запорізької області (а.с.28). Також до суду відповідачами не надано заяв про розгляд справи без їх участі. За згодою позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється рідною сестрою позивачки, а також знає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали за адресою: [INFO], які приблизно 10 років назад виїхали на постійне місце проживання до АР Крим та купили там будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку, а також те, що дійсно [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали за адресою: [INFO], але понад 8 років назад виїхали на постійне місце проживання до АР Крим. Суд, обєктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок за номером 164-л, що розташований по вул. Перемоги в с. Стульневе Чернігівського району Запорізької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.05.1993р. ДП «Імпульс» (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у буд. №164-л по вул. Перемоги с. Стульневе Чернігівського району Запорізької області зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Факт не проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується довідками №356, №357, №358 від 13.07.2018р. та від 10.09.2018р., виданими виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, Стульневським старостинським округом, де зазначено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак не проживають там понад 8 років (а.с.9-11, 20-22). За особистими заявами реєстрація відповідачів за вказаною адресою не знята, що перешкоджає здійсненню позивачем належного їй права власності щодо користування та розпорядження житловим будинком, а також ускладнює процедуру оформлення субсидій. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України. Згідно з ч. 2 цієї ж статті власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у відповідності до положення ст. 391 ЦК України. Положення ст. 150 ЖК УРСР визначає право громадян, які мають у приватній власності будинок, користуватися ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак частина 2 цієї статті передбачає втрату права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведені норми діючого законодавства та відсутність відповідачів за місцем реєстрації протягом періоду, що значно перевищує передбачений законом, суд вважає цілком законною вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачеві житловим будинком. Суд вважає доведеним факт втрати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування належним [PERSON] житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с. Стульневе, вул. Перемоги, 164-л. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат суду не заявлені. На підставі викладеного,

Outcome: approved