Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію [PERSON] Звернулося, з позовною заявою про стягнення у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 19 вересня 2008 року між ПАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19/09/2008/840-К/471 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 12 000 доларів США строком до 05 вересня 2023 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,99% річних. В цей же день 19.09.2008 року між ПАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір поруки № К-471-1, відповідно до якого остання поручилася перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року. [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 05.06.2015 рік його заборгованість становить 26 840,77 доларів США в тому числі: 11 713,67 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 9 564,55 доларів США заборгованість за відсотками; 4 362,55 доларів США нарахована пеня; 1200 доларів США штраф, відповідно до п.5.2 умов договору. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачів на користь банку вищевказану суму заборгованості за кредитом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Просив справу розглянути за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Представник відповідачів позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що [PERSON] не отримував від банку означену в кредитному договорі суму кредиту, оскільки жодних належних доказів факту отримання ним коштів у розмірі 12 000 доларів США суду позивачем не представлено. Крім того, просив врахувати, що згідно квитанції № 2 від 19.09.2008 року [PERSON] сплатив банку нічим не обумовлену суму комісії у розмірі 2 211,60 гривень (що станом на день укладення договору було еквівалентно 456 доларам США), що свідчить про фактичне отримання позичальником суми кредиту у меншому розмірі, ніж обумовленому у самому кредитному договорі. Оскільки [PERSON] було отримано кредит у меншому розмірі, представлений банком розрахунок заборгованості є невірними. Просив врахувати, що відповідно до умов укладеного кредитного договору погашення заборгованості по кредиту та сплата відсотків мала здійснюватися щомісячними платежами, а отже і строк позовної давності має обчислюватися з моменту порушення строку погашення чергового платежу. Оскільки банк звернувся до суду лише 16.06.2014 року, то вимоги в частині стягнення боргу з платежів, строк яких настав до 16.06.2012 року задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Також просив суд врахувати, що позивачем не представлений розрахунок штрафу у розмірі 1200 доларів США. При цьому згідно вимог такий штраф нарахований відповідно до п.5.2 умов кредитного договору, в ой час як згідно додаткової угоди №2 від 15.10.2010 року до кредитного договору, кредитний договрі був викладений новій редакції в якому п.5.2 взагалі не регулює питання щодо нарахування штрафних санкцій. Сума пені розрахована банком у іноземній валюті, а також банк просить стягнути з відповідачів як суму пені, так і нарахований штраф, що по суті є подвійною юридичною відповідальністю за одне й те саме порушення, та суперечить вимогам діючого законодавства. Стосовно вимог до поручителя зазначив, що вони задоволенню не підлягають у зв'язку з припиненням поруки відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України: 17.03.2013 року на адресу, як позичальника, так і поручителя банком була направлена вимога про дострокове погашення кредиту у зв'язку з порушеннями умов його виконання. До суду ж з позовом до поручителя щодо стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся лише 16.06.2015 року, тобто з пропуском 6-ти місячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. Вислухавши пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що 19 вересня 2008 року між ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є АТ КБ Надра) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19/09/2008/840-К/471 за умовами якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 12 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,99 % річних на строк до 05 вересня 2023 року. За умовами договору сторонами було визначено, що надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки; або перерахуванням коштів на поточний рахунок Позичальника за вказаними ним письмово реквізитами. Момент (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника (№ 22039406691001), відкритому у відділенні №6 ВАТ КБ Надра (п.п. 3.1, 3.2 Договору). Також сторонами було визначено, що погашення заборгованості за кредитом та сплата відсотків здійснюється позичальником щомісячно (до 5 числа поточного місяця) шляхом перерахування на рахунок № 29090800000508 мінімально необхідного платежу, розмір якого становить 176.99 доларів США (п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Договору). Крім того, умовами договору було визначено, що у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених у п.п. 3.3.3 договору, а також прострочення строку виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5 цього договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 (забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п.3.1 цього договору; суворо дотримуватися положень договору, а також договору застави; протягом дії договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості забезпечення виконання своїх зобов'язань, а також надавати банку можливість перевірки його дійсної вартості; на вимогу банку з'явитися для підписання додаткової угоди, в якій визначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом; на вимогу банку надати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника) цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору. 15 жовтня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року згідно якої сторони домовилися викласти Договір у новій редакції. Згідно нової редакції визначено, що банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 12\~000 доларів США зі сплатою 15,99% річних з кінцевим поверненням кредиту до 05 вересня 2023 року. Погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу, щомісячно до 05 числа поточного місяця. Також сторонами було узгоджено відповідальність за порушення умов договору (стаття 4). Відповідно до п.4.1 Договору у разі невиконання позичальником зобовязань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.2 3.3.13, 3.3.15-3.3.22 цього Договору (крім п.3.3.7 Договору), позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 5% від суми залишку по кредиту, розрахованої на день порушення умов цього договору за кожен випадок (п.4.2. Договору). У випадку прострочення позичальником виконання зобовязання, визначеного абз. 1 п.2.4 цього Договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок. Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав та надав позичальнику обумовлену договором кредит. Вказане підтверджено представленою квитанцією від 19.09.2008 року. Доводи представника відповідача про те, що банком не був наданий кредит у повному обсязі, який визначений договором, оскільки 19.09.2008 року [PERSON] сплатив банку комісію за наданий кредит у сумі 2211,60 гривень, яка не передбачена умовами договору суд не приймає до уваги, оскільки сама по собі представлена квитанція №2 від 19.03.2008 року не може свідчити про отримання позичальником кредиту у меншому розмірі ніж визначено договором. При цьому суд звертає свою увагу на те, що з часу укладення договору відповідач періодично сплачував належні платежі з погашення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, що на переконання суду свідчить про отримання останнім кредитних коштів. Втім взяв на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконав, своєчасно та у повному обсязі. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року станом на 05.06.2015 рік становить 26\~840,77 доларів США яка складається з: 11\~713,67 доларів США - заборгованість за кредитом; 9\~564,55 доларів США заборгованість за відсотками; 4\~362,55 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту та 1\~200 доларів США штраф, відповідно до п.5.2 Договору. Як встановлено з матеріалів справи укладеним договором кредиту та додатковою угодою до нього сторони визначили, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісячним платежами відповідно до встановленого графіку. Згідно погодженого сторонами графіку, встановленого відповідно до укладеної 15.10.2010 року між сторонами додаткової угоди №2 до кредитного договору № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року сторонами визначені конкретні суми щомісячних платежів на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі з урахуванням простроченої заборгованості. Так, зокрема в період з 05.11.2010 по 05.04.2011 рік позичальник мав сплатити по 101,00 доларів США в рахунок погашення нарахованих відсотків, 05.05.2011 року 1789,79 доларів США (179,59 доларів США тіло кредиту, 156,08 доларів США нараховані відсотки; 1078,27 доларів США реструктурізовані відсотки та 375,85 доларів США відложені відсотки). Разом з цим, згідно представленого банком розрахунку встановлено, що умови договору [PERSON] не виконувалися та суми визначені згідно Графіку взагалі не сплачувалися. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки вищевказаним кредитним договором встановлений щомісячні платежі погашення кредиту та визначений кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-61цс14 від 18.06.2014 року. Представником відповідачів заявлено клопотання про застосування строків позовної давності стосовно вимог банку про стягнення кредитної заборгованості. З огляду на викладені обставини, зважаючи на те, що позичальником [PERSON] не виконувалися умови укладеного ним з банком додаткової угоди №2 від 15.10.2010 року кредитного договору, та погодженого графіку платежів з 05.06.2011 року (відповідачем був здійснений останній платіж 31.05.2011 року), а позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 16 червня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення щомісячних платежів з погашення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків підлягають стягненню з 05.07.2012 року (з урахуванням строк здійснення чергового щомісячного платежу). Таким чином з урахуванням застосування строку позовної давності заборгованість за кредитним договором по сплаті тіла кредиту та нарахованих відсотків становить 16082,71 доларів США: 10520,99 доларів США заборгованість за кредитом + 5561,72 доларів США (нараховані відсотки). Також підлягає задоволенню нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань стосовно погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків у розмірі 91\~673,37 гривень (в межах заявлених позовних вимог). При цьому суд звертає свою увагу на те, що розмір нарахованої пені розрахований банком в межах річного строку. Сума нарахованої пені не перевищує суму збитків банку (заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків), а отже підстав для застосування приписів ч.3 ст.551 ЦК України судом не вбачається. Стосовно вимог банку про стягнення штрафу у сумі 1200 доларів США, який нарахований відповідно до п.5.2 умов договору суд зазначає наступне. Так, згідно Додаткової угоди №2 від 15.10.2010 року сторонами було погоджено та викладено кредитний договір № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року у новій редакції, за якою пунктом 5.2 визначено обовязок повідомити іншу сторону про настання та припинення дії непереборної сили. Обовязок сплати штрафу цим пунктом договору не визначено. Відповідальність сторін визначена у статті 4 Договору (у новій редакції). За таких обставин, зважаючи на те, що представленим банком розрахунком заборгованості не зазначено яким чином розрахований штраф у сумі 1200 доларів США, а останньою та діючою редакцією кредитного договору пунктом, на який міститься посилання у розрахунку суми штрафу, взагалі не визначені підстави, порядок та розмір штрафу, суд вважає такі вимоги необґрунтованим та задоволенню не підлягають. Отже з [PERSON] на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року станом на 05.06.2015 рік у сумі 16082,71 доларів США, з яких 10520,99 доларів США заборгованість за кредитом та 5561,72 доларів США, а також нараховану пеню у сумі 91\~673,37 гривень. Також встановлено, що 19 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки №К/471-1 за умовами якого остання поручилася перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 19/09/2008/840-К/471 від 19.09.2008 року у повному обсязі. Згідно умов укладеного договору поруки встановлено, що його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань чи виконанням поручителем своїх зобовязань згідно умов договору поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Також з матеріалів справи встановлено, що у звязку з невиконанням [PERSON] умов укладеного договору 12.08.2013 року банком була направлена останньому письмова вимога про дострокове погашення кредиту, нарахованих процентів та неустойки протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги. 03 жовтня 2014 року банк звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та неустойки (справа № 686/21218/14-ц). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2015 року вказаний позов на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України (у звязку з повторною неявкою позивача) був залишений без розгляду. З вказаним позовом банк звернувся лише 16 червня 2015 року. Отже надіславши на адресу позичальника та поручителя 12.08.2013 року письмову вимогу про дострокове погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків й неустойки, банк фактично змін строк виконання зобовязання та відповідно до приписів ч.4 ст.559 ЦК України мав право протягом 6 місяців подати позов до поручителя про стягнення такої заборгованості. Разом з цим даний позов був поданий позивачем лише 16.06.2015 року, тобто із пропуском 6-ти місячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України. За таких обставин порука надана [PERSON] за договором №К/471-1 від 19.09.2008 року слід визнати припиненою, у звязку з чим позовні вимоги банку до поручителя задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 2776,48 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial