Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

З 06 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина: [PERSON], [INFO]. Спочатку відносини між сторонами були добрими, але згодом в їхній сім`ї через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства почали виникати часті сварки та непорозуміння, у звязку з чим рішенням Криничанського районного суду від 08 травня 2012 року шлюб було розірвано. На даний час сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень з подальшою індексацією до повноліття дитини, оскільки відповідач офіційно не працює, працює будівельником, отримує заробіток близько 8,000 гривень в місяць. Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що він хворіє, місця роботи не має, позивачка має гарну заробітну платню. Вислухавши сторони, оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволеню, бо відповідач не виконує покладений на нього ст.180 СК України обовязок по утриманню дитини. Відповідач доказів утримання дитини та своєї хвороби суду не надав. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з трудової книжки АХ № 894971, виданої на імя відповідача, відповідач був офіційно влаштований на роботу 08.07.2015 року у приватного підприємця [PERSON] за трудовим договором, пропрацював до 31.08.2015 року, після цього він став на облік в Криничанський районний центр занятості з 27.10.2015 року. Відомостей щодо його працевлаштування до 08.07.2015 року немає. Позивачка в судовому засіданні не змогла довести отримання не офіційної заробітної плати відповідачем у розмірі 8000 гривень. Однак, у відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обовязок утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР №789-Х11 від 27.02.1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, інтереси дитини є предметом їх особистого піклування. При визначені розміру аліментів суд враховує також стан здоровя дитини. Позивачкою надані докази хронічної хвороби дитини, у відповідності до Конвенції про права дитини, визнано право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоровя та засобами лікування хвороб і відновлення здоровя. Визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд, на підставі ст.181, 182, 184 СК України, вважає необхідним покласти на відповідача обовязок по сплаті аліментів на користь позивачки на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 650 гривень. А задоволення позову за правилами ст. 88 та ст. 367 ЦПК України, покладає на відповідача обовязок по сплаті судових витрат та обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved