Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заступник керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції Попадюк В.О., який діє в інтересах держави в особі: Фінансового управління Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат на лікування [PERSON], яка потерпіла від злочину, в сумі 1357,05 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2016 року по кримінальному провадженню № 12016090240000168 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці. Потерпілою від вказаного кримінального правопорушення є [PERSON], якій внаслідок неправомірних дій [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров'я. Потерпіла з 05.08.2016 року по 19.08.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тлумацької ЦРЛ, вартість лікування якої становить 1357,05 грн. Тлумацька ЦРЛ фінансується з районного бюджету, розпорядником коштів якого є Фінансове управління Тлумацької районної державної адміністрації. Витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення здійснювались за рахунок бюджетних коштів, що завдало шкоди економічним інтересам держави. А тому, просив стягнути з відповідача на користь Фінансового управління Тлумацької районної державної адміністрації 1357,05 грн. - витрат понесених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Судові витрати просив покласти на відповідача. В судове засідання заступник керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції Попадюк В.О. не з'явився, однак представник Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області - прокурор Богусевич І.М. позов підтримав, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Фінансового управління Тлумацької РДА Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Заступник керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області Попадюк В.О., який діє в інтересах держави, в особі Фінансового управління Тлумацької РДА, звернувся до суду з вказаним позов, оскільки невідшкодування [PERSON] вартості стаціонарного лікування потерпілої [PERSON] в Тлумацькій ЦРЛ, що фінансувалось за кошти районного бюджету, розпорядником яких є Фінансове управління Тлумацької РДА, завдає шкоди економічним інтересам держави. 14.08.2017 року заступник керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області Попадюк В.О. повідомив Фінансове управління Тлумацької РДА про те, що Тисменицькою місцевою прокуратурою Івано-Франківської області підготовлено позов в інтересах держави, в особі Фінансового управління Тлумацької РДА до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с. 11). Судом встановлено, що згідно вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2016 року, який набрав законної сили 12.01.2017 року, по справі № 353/738/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та засуджено до покарання у виді арешту строком на три місяці. Також даним вироком суду було частково задоволено цивільний позов [PERSON], яка потерпіла від злочину, та стягнуто з [PERSON] на її користь 2020,0 грн. на відшкодування матеріальних збитків завданих злочином та 4000,0 грн. завданої моральної шкоди (а.с. 6-8). Так, вироком суду було встановлено, що 05.08.2016 р. приблизно о 11 год. 30 хв. у с. Остриня по вул. Л. Українки, 2 «А», Тлумацького району Івано-Франківської області, в приміщенні магазину «Продукти» між перебуваючим у стані алкогольного сп'яніння підсудним [PERSON] та продавцем даного закладу - потерпілою [PERSON], яка відмовилася продати останньому горілчані вироби, виник словесний конфлікт. Після цього, з метою уникнення та як наслідок припинення конфлікту, [PERSON] вийшла з приміщення магазину та зайшла в приміщення Остринської сільської ради, що в с. Остриня по вул. Лесі Українки, 2, Тлумацького району. Однак [PERSON], не бажаючи припинення конфлікту, також зайшов у приміщення сільської ради, де продовжив обзивати останню нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою. Сприймаючи погрози реально та бажаючи уникнення їх реалізації, [PERSON] вирішила знайти прихисток і з цією метою зайшла в кабінет бухгалтера в якому знаходився працівник сільської ради. Однак [PERSON], продовжуючи свої неправомірні діяння, також зайшов у приміщення кабінету бухгалтера, де продовжував ображати нецензурними словами [PERSON] Після цього, [PERSON] діючи з хуліганських спонукань, з метою самоствердження, шляхом приниження честі та гідності, вирішив демонстративно спричинити тілесні ушкодження [PERSON] в громадському місці - у приміщенні сільської ради. Реалізуючи свій злочинний задум, [PERSON], усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, діючи умисно з хуліганських спонукань, в присутності інших працівників сільської ради, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві норми та правила поведінки, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, демонструючи грубу силу та хвацькість, бажаючи безпричинно заподіяти тілесні ушкодження [PERSON], а саме в громадському місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс їй декілька ударів кулаками в обличчя та туловище. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого [PERSON] потерпілій [PERSON] було спричинено легкі тілесні ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та забійної рани з синцем в лобній ділянці зліва та легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках лівої верхньої кінцівки та грудної клітки справа. В силу вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до відповіді Тлумацької ЦРЛ № 298 від 12.05.2017 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тлумацької ЦРЛ, а саме у період з 05.08.2016 року по 19.08.2016 року. На лікування [PERSON] було витрачено коштів в сумі 1357,05 грн., які виділені із районного бюджету (а.с. 9). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я» фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров'я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров'я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Так, відповідно до інформації наданої Фінансовим управлінням Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 189/04-28 від 26.06.2017 року встановлено, що Тлумацька ЦРЛ в 2017 році фінансується з районного бюджету за рахунок виділеної медичної субвенції з державного бюджету та власних надходжень місцевого бюджету. Протягом 2016 року та січня-червня 2017 року фінансовим управлінням цивільний позов в інтересах Тлумацької ЦРЛ по відшкодуванню коштів, витрачених на лікування [PERSON] не пред'являвся, оскільки дане питання не є компетенцією фінансового управління (а.с. 10). Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 року. Згідно п. 4 вказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету, або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності АРК або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області встановлено вину [PERSON], в тому, що він спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я, через що вона була змушена проходити стаціонарне лікування в Тлумацькій ЦРЛ за рахунок коштів держави в особі Фінансового управління Тлумацької РДА, то кошти витрачені на лікування [PERSON] в сумі 1357,05 грн. необхідно відшкодувати за його рахунок. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України. Враховуючи те, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору, то при такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законом розмірі. На підставі викладеного, ст. 1206, ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 р., ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 18 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я», ст. 131-1 Конституції України,

Outcome: approved