Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач починаючи з осені 2012 року належного догляду та утримання дитині не забезпечує, ігнорує свої батьківські обов`язки, не спілкується з дитиною. Позивач на підставі вищевикладених обставин просить суд задовольнити позов, позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання свого представника не направила. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, які доводять, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, аналізуючи наявні докази, які містяться в матеріалах справи, судом було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідач свої обов`язки по вихованню дитини ігнорує, матеріально дитину не забезпечує, у зв`язку з чим має заборгованість по сплаті аліментів, не цікавиться дитиною, не відвідує її (а.с. 13-50). Таким чином, відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками. Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація надала висновок № 101-2340/03 від 23 березня 2020 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-76). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач на протязі значного періоду часу не виявляє щодо своєї дитини піклування, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує матеріально свою дитину, тому суд дійшов до висновку, що позов має бути задоволеним у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки на відповідача на підставі відповідного рішення суду вже покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання своєї дитини, відносно якої на даний час вирішується питання щодо позбавлення останнього батьківських прав, суд, при вирішенні даного спору не розглядає питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 165, 166, 180 СК України,

Outcome: approved