Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

З 22 квітня 1998 по 29 грудня 2012 року [PERSON] працював на посаді заступника начальника з санітарно-епідемічних питань ДП «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14» МОЗ України, головного державного санітарного лікаря ВО «Орізон» м. Сміла. На підставі наказу начальника ДЗ «СМСЧ-14» від 11 листопада 2011 року № 20-В з 14 листопада по 13 грудня 2011 року [PERSON] перебував у службовому відрядженні в м. Київ НМАПО ім. П.Л.Шупика на курсах підвищення кваліфікації з циклу «Передатестаційний цикл з організації і управління охорони здоров'я». Позивач, посилаючись на те, що по поверненню з відрядження відповідач відмовив у виплаті затрачених коштів, звернувся до суду і просить стягнути з нього 1323 грн 91 коп, з яких 140 грн витрат на проїзд, 313 грн 91 коп витрат на оплату проживання у гуртожитку та 870 грн добових. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що видатки на відрядження повністю використані, про що позивач був повідомлений. Він сам попросив направити його на передатестаційний цикл і відмовився від відшкодування коштів, про що написав заяву. Крім цього, [PERSON] після повернення з відрядження не надав відповідачу звіти про відрядження та про використання коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 22 квітня 1998 по 29 грудня 2012 року працював на посаді заступника начальника з санітарно-епідемічних питань ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14», головним державним санітарним лікарем ВО «Орізон» м. Сміла і на підставі своєї заяви від 9 листопада 2011 року, в якій він відмовився від виплати йому коштів на відрядження, та наказу від 11 листопада того ж року перебував у відрядженні в м. Київ НМАПО ім. П.Л. Шупика на курсах підвищення кваліфікації з циклу «Передатестаційний цикл з організації і управління охорони здоров'я» з 14 листопада по 12 грудня 2011 року. Письмова відмова позивача від виплати коштів на відрядження є нікчемною, оскільки суперечить вимогам ст. 121 КЗпП України, відповідно до якої працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» сума добових витрат на відрядження в межах України складає 30 гривень. Позивач знаходився у відрядженні 29 днів, а тому з відповідача на його користь слід стягнути 870 грн (29х30=870) добових. Наступного дня після прибуття з відрядження позивач склав звіт про використання коштів та передав його у бухгалтерію СМЧ, для нарахування та виплати коштів, що підтвердила свідок [PERSON] Головний бухгалтер СМЧ [PERSON] в суді показала, що до неї звертався [PERSON] з вимогою виплатити йому кошти за відрядження. Вона пояснила, що такі кошти у кошторисі відсутні, а тому їх йому не виплатять. Разом з тим, вона повернула посвідчення про відрядження, оскільки там була відсутня дата приїзду та квитки на проїзд з чеком про оплату гуртожитку. [PERSON] частково підтвердив передачу документів, лише зазначив, що [PERSON] повернула йому лише квитки на проїзд та чек про оплату за гуртожиток, а саме посвідчення про відрядження залишилося у неї. Більше позивач ці документи до бухгалтерії не надавав. Посилання представника відповідача, що звіт [PERSON] був переданий до бухгалтерії без відмітки про дату приїзду не знайшло свого підтвердження у суді, оскільки вони спростовуються доводами позивача, що копію посвідчення про відрядження він робив у м.Києві, до приїзду в м. Смілу. Відповідно до Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 23 грудня 2010 року № 996, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження. Оцінюючи зібрані докази по справі, суд вважає, що адміністрація СМЧ довела факт повернення для доопрацювання позивачу квитки на проїзд та чек про оплату коштів за проживання у гуртожитку, а він їх не повернув до бухгалтерії у встановлений законом п'ятиденний термін, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн 60 коп судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 121 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів»,

Outcome: partial