Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Східна, б. № 8. Між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного останній вказаного нерухомого майна. Позивачем було передано домовлену суму за відчуження належного відповідачці зазначеного вище нерухомого майна у сумі 20 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки [PERSON] відмовляється від цього, мотивуючи свою відмову браком часу та коштів. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності на вказане домоволодіння. Позивач до суду не зявився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Східна, б. № 8, який складається: А1ж житловий будинок; Б;б літня кухня; В сарай; ПГ погріб; Г убиральня; Д сарай; 1-3 огорожа; 4 колодязь. Між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного останній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Східна, б. № 8. Позивачем було передано домовлену суму за відчуження належного відповідачці зазначеного вище нерухомого майна у сумі 20 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки [PERSON] відмовляється від цього, мотивуючи свою відмову браком часу та коштів, до нотаріуса не зявляється, повідомлення позивача про явку до нотаріуса ігнорує. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачкою щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного останній вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved