Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Заступник керівника Роменської Місцевої прокуратури [PERSON]. О.М. звернувся до суду в інтересах держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру в Сумській області з остаточним позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю Урожайна країна в якому просить: 1. Визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок площею 40,9058 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0488) вартістю 1203680,91 грн., 12,8815 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0489) вартістю 379046,87 грн., 65,3747 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0490) вартістю 1923694,89 грн., 10,2857 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0491) вартістю 302663,70 грн., 38,4931 га кадастровий номер 5924184100:01:001:0492) вартістю 1132685,57 грн., 28,6472 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0161) вартістю 842963,29 грн., 28,7518 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0190) вартістю 846041,21 грн., укладені 28.02.2014 між [PERSON] та ТОВ «Урожайна країна» (далі по тексту Договори суборенди). 2. Розірвати договори оренди земельних ділянок площею: 40,9058 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0488) вартістю 1203680,91 грн.; 12,8815 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0489) вартістю 379046,87 грн., 65,3747 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0490) вартістю 1923694,89 грн., 10,2857 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0491) вартістю 302663,70 грн., 38,4931 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0492) вартістю 1132685,57 грн., 28,6472 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0161) вартістю 842963,29 грн., 28,7518 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0190) вартістю 846041,21 грн., укладені 13.01.2014 між [PERSON] управлінням Держземагентства у Сумській області та [PERSON] (далі по тексту Договори оренди). Крім того просить стягнути з [PERSON] та ТОВ Урожайна країна на користь Прокуратури Сумської області 2756 грн. судового збору в дольовому порядку. Свої вимоги мотивує тим, що наказами [PERSON] управління Держземагентства у Сумській області №№ СМ/5924187900:04:001/00000641, СМ/5924187900:04:001/00000642, СМ/5924184100:01:001/00000655,СМ/5924184100:01:001/00000656,СМ/5924184100:01:001/00000657, СМ/5924184100:01:001/00000658, СМ/5924184100:01:001/00000659 від 11.12.2013 [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 28,7518 га , 28,6472 га, 38,4931 га, 10,2857 га, 65,3747 га, 12,8815 га та 40,9058 га відповідно в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Пустовійтівської та Галківської сільських рад Роменського району. Наказами [PERSON] управління Держземагентства у Сумській області №№ СМ/5924187900:04:001/00000910, СМ/5924184100:01:001/00000912 від 26.12.2013 затверджено проекти землеустрою щодо відведення [PERSON] в оренду земельних ділянок на території Пустовійтівської і Галківської сільських рад відповідно та надано в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки, розташовані на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області, площею 28,6472 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0161) та Галківської сільської ради Роменського району Сумської області площею 38,4931 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0492). Крім того, на підставі цих наказів [PERSON] управлінням Держземагентства у Сумській області 26.12.2013 видано накази №№ СМ/5924187900:04:001/00000911, СМ/5924184100:01:001/00000913,СМ/5924184100:01:001/00000914,СМ/5924184100:01:001/00000915, СМ/5924184100:01:001/00000916 про надання в оренду для ведення фермерського господарства пяти земельних ділянок, площею 28,7518 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0190); 10,2857 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0491); 65,3747га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0490);12,8815 га(кадастровий номер 5924184100:01:001:0489); 40,9058га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0488), розташованих на території Пустовійтівської і Галківської сільських рад Роменського району Сумської області. У подальшому 13.01.2014 між [PERSON] управлінням Держземагентства у Сумській області та [PERSON] укладено 7 Договорів оренди зазначених земельних ділянок, цільове призначення яких - для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення, розташованих на територіях Галківської та Пустовійтівської сільських рад, строком на 21 рік. Пунктом 8.1 Договорів оренди встановлено заборону на зміну цільового призначення без проекту землеустрою. На підставі цих угод Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди, про що зроблено відповідні записи. Не використовуючи землі, отримані в оренду особисто, [PERSON] передав їх у суборенду ТОВ «Урожайна країна», змінивши таким чином цільове призначення земель. Про що 28.02.2014 року між ними укладено 7 Договорів суборенди вищеназваних земельних ділянок, згідно умов яких землі передаються в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції, що не передбачено Класифікацією земель. На підставі Договорів суборенди Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблені відповідні записи. Вважає, що надані Першому відповідачу земельні ділянки за цільовим призначенням не використовуються, а фактично використовуються Другим відповідачем для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що суперечить чинному законодавству та умовам зазначених Договорів. Прокурор Ковтун О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. При цьому пояснив, що [PERSON], отримавши землю для ведення фермерського господарства фактично не збирався використовувати її за призначенням, оскільки не мав на це матеріальних ресурсів, працював, і на даний час працює в ТОВ Урожайна країна. Представник позивача [PERSON] управління Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують ( т. 1 а.с. 158). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], проти позову заперечує, підтримав пояснення, викладені у запереченні на позов ( т. 1 а.с. 174-178). Представник відповідача ТОВ Урожайна країна - [PERSON], проти позову заперечує, підтримав пояснення, викладені у запереченні на позов ( т. 1 а.с. 194- 198). Вислухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини з приводу оренди та суборенди земельних ділянок, які регулюються ЗК України, ЦК України, ЗУ Про землеустрій, ЗУ Про оренду землі та спеціальними підзаконними нормативними актами. Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Статтею 31 Земельного кодексу передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися у тому числі із земельних ділянок, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди. Судом встановлено, що на підставі Наказів [PERSON] управління Держземагенства у Сумській області надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів зазначених у позовній заяві земельних ділянок для ведення фермерського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.02) ( т. 1 а.с. 12-18) та про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх в оренду від 26.12.2013 року, де також зазначено, що землі надаються [PERSON] в оренду для ведення фермерського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель -01.02) (т. 1 а.с. 19-25). Накази відповідачами не оскаржувались, про що суду пояснили представники відповідачів, отже цільове призначення земельних ділянок сторонами договору визнавалось. З наданих до матеріалів справи копій договорів оренди земельних ділянок від 13.01.2014 року (далі по тексту Договори оренди), вбачається що [PERSON] отримав в оренду наступні земельні ділянки: 40,9058 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0488) вартістю 1203680,91 грн.; 12,8815 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0489) вартістю 379046,87 грн., 65,3747 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0490) вартістю 1923694,89 грн., 10,2857 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0491) вартістю 302663,70 грн., 38,4931 га (кадастровий номер 5924184100:01:001:0492) вартістю 1132685,57 грн., 28,6472 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0161) вартістю 842963,29 грн., 28,7518 га (кадастровий номер 5924187900:04:001:0190) вартістю 846041,21 грн. (далі по тексту Земельні ділянки) ( т. 1 а.с. 26-28, 36-38, 46-48, 54-56, 64-66, 74-76, 79-81). що також підтверджується Актами про погодження встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийомки-передачі межових знаків... (т. 1 а.с. 29, 39, 49, 57, 67, 74, 82) та Актами приймання-передачі земельної ділянки від 13.01.2014 року (т. 1 а.с. 33, 43, 53, 61, 71, 78, 86). Відповідно до п.п. 5.2 Договорів оренди цільове призначення земельних ділянок - для ведення фермерського господарства. П.п. 5.3 Договорів оренди, яким визначено умови збереження стану об'єкта, зобов'язує використовувати взяту в оренду земельну ділянку за цільовим призначенням. П.п. 8.1 Договорів оренди встановлено заборону на зміну цільового призначення без проекту землеустрою. Згідно п.п. 9.4 орендар земельної ділянки зобов'язаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. При цьому у договорі строків не прописано, що суперечить вимогам закону. З цього приводу представники відповідачів пояснили, що при укладенні договору не звернули на це увагу. З урахуванням загального змісту Договорів оренди, а саме п.п. 6.2, де визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний строк після державної реєстрації права оренди за актом приймання-передачі земельної ділянки, оскільки у договорі немає конкретно визначеного строку, коли орендар повинен приступити до оброблення земельної ділянки, суд приходить до висновку, що орендар повинен був приступити до використання земельної ділянки після отримання її за актом прийому-передачі, однак цього не було зроблено, чим порушені вимоги Договорів та закону України Про оренду землі (ч. 2 ст.25). З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до використання земельної ділянки не приступив, а в короткі терміни передав її у суборенду, що свідчить про відсутність наміру використовувати і земельні длянки, хоча і стоврив фермерське господарство [PERSON] гвардія 28.02.2014 року ( т. 1 а.с. 146-148, 149-154, 180-189), проте у той же день улав договори суборенди. Пунктом 12 договорів передбачена можливість передачі орендарем земельних ділянок у суборенду без зміни цільового призначення. У технічній документації, доданій до Договорів оренди зазначено код цільового призначення 01.02 (експлікація земельних угідь) (т. 1 а.с. 32, 42, 52, 60, 70, 77). Вищеназвані Земельні ділянки були передані [PERSON] в суборенду ТОВ Урожайна країна на підставі договорів суборенди від 28.02.2014 року ( далі по тексту Договорів суборенди) та додатків до них (т. 1 а.с. 104-141). Договори суборенди були зареєстровані належним чином, що підтверджується Витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ( т. 1 а.с. 220, 229, 236, 245,т. 2 а.с. 1). У п.п. 5.1 Договорів суборенди цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Тобто у цьому пункті договору суборенди визначена категорія цільового призначення, яка у свою чергу поділяється на види. П.П. 5.2 Договорів суборенди обумовлено, що земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції. У той час як в Актах приймання-передачі земельних ділянок, які є додатком до Договорів суборенди вказується, що ТОВ Урожайна країна прийняло в суборенду землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. П.п. 5.3 Договорів суборенди, визначено умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням. П.п. 8.1 Договорів суборенди встановлено заборону на зміну цільового призначення. Згідно п.п. 9.4 Договорів суборенди суборендар земельної ділянки зобов'язаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором; виконувати встановлені щодо об'єкта Суборенди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором Суборенди землі. Таким чином, надані [PERSON] земельні ділянки за цільовим призначенням не використовуються, а фактично перебувають у використанні ТОВ Урожайна країна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто зі зміною цільового призначення, чим порушив вимоги абз. 1 ч.. 2 ст. 25 ЗУ Про оренду землі і є підставою для розірвання договору оренди, обумовленою у ст. 32 ЗУ Про оренду землі. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законом порядку. Наведене свідчить, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються у власність або передаються у користування, за конкретними цілями використання поділяються на види. Віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до того чи іншого виду позначається на їх правовому режимі (порядку використання), який відповідає їх цільовому призначенню (використанню). Суд, приймає до уваги доводи представників відповідачів про те, що ч. 1 ст. 19 ЗК України встановлений вичерпний перелік категорії земель. При цьому приймає до уваги також доводи позивача про те, що законодавством визначені також види цільового призначення земель. Такі висновки суду не суперечать один одному, виходячи з наступного. Законодавство України - це система діючих нормативно-правових актів, встановлених чи санкціонованих компетентними органами держави, змістом яких є правові норми. Структура вітчизняного законодавства складається з Конституції України, Законів ( у тому числі Кодексів) та підзаконних нормативно-правових актів, якими є, у т.ч., накази, нормативні листи, інші акти міністерств, відомств, державних комітетів, інших центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом; Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 та зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306 Класифікацією видів цільового призначення земель, затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі по тексту Класифікація), яка є частиною національного законодавства, отже повинна враховуватись при укладенні правочинів, у тому числі договорів оренди та суборенди земельних ділянок. Відповідно до експлікації земельних угідь, що передані в оренду відповідачу, код цільового використання земельних ділянок - 01.02. Згідно з Класифікацією таким кодом у державному земельному кадастрі позначаються землі для ведення фермерського господарства, у той час як вирощування сільськогосподарської продукції як вид цільового призначення не передбачений жодним нормативно-правовим актом. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про оренду землі»\~орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Доказів повідомлення орендодавця щодо передачі земель в суборенду відповідачем [PERSON] не надано, отже суд дійшов висновку, що орендар не виконав обов'язок, встановлений законом. Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою згідно зі ст. 141 Земельного кодексу України є її використання не за цільовим призначенням. Відповідно до п. а ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку в разі її використання не за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, у тому числі в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Зі змісту статті 25 Закону України Про оренду землі вбачається, що орендар земельної ділянки зобовязаний виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі (абз. 2 ч. 2 ). \~\~\~ Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-166цс13 від12.02.2014, Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону №\~161-XIV), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону №\~161-XIV, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. За змістом частини першої статті 32 Закону №\~161-XIV договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. З якою узгоджуються також правові висновки Судової палати у господарських справах ВС, наведеним у постановах від 11.11.2014 (справа №3-167гс14) та 21.01.2015 (справа №3-211гс14). У них зазначено: аналіз ч.2 ст.651 ЦК, ст.143 ЗК, стст.24, 25, 32 закону «Про оренду землі» свідчить, що підставою для розірвання договору є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто використання з іншою метою, ніж та, що встановлена договором. Так, у Постанові Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 р. № 6 та Листом ВГСУ «Узагальнення \~судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, повязаних із земельними правовідносинами від 01.01.2010 р. \~зазначено, що у разів встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного Кодексу України, зокрема коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору , та у спосіб , що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі». \~\~\~ Отже, Договори оренди, укладені між [PERSON] управління Держземагентства у Сумській області та [PERSON] підлягають розірванню з підстав невиконання орендарем обов'язків, встановлених Законом та Договором. Судом також встановлено на підставі пояснень сторін та наведених вище письмових матеріалів справи, що Земельні ділянки були передані [PERSON]І в суборенду ТОВ Урожайна країна, яке не являється фермерським господарством, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( т. 1 а.с. 199) та Статутом товариства ( т. 1 а.с. 201-215). З аналізу земельного законодавства вбачається, що для земель фермерського господарства встановлений окремий правовий режим (ст. 31, 32 ЗК України, абз.17 ч. 2 ст. 134 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент укладення договорів) і ін. Таким чином земельна ділянка для ведення фермерського господарства могла бути передана в суборенду лише фермерському господарству. П.П. 5.2 Договорів суборенди обумовлено, що земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції. Як зазначалось вище виду класифікації - для вирощування сільськогосподарської продукції, нормативно-правовими актами не передбачено. Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. \~\~ Частиною 2 статті 8 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Таким чином, передача земельних ділянок в суборенду Другому відповідачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва змінює цільове призначення земельної ділянки, а тому суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки передача орендарем земельної ділянки в суборенду можливе тільки без зміни її цільового призначення. Тобто, зміст договорів суборенди суперечить вимогам ст. 8 \~Закону України «Про оренду землі» і мають підстави для визнання їх недійсним. Договори суборенди укладені з порушенням вимог ч. 2 \~ст. 8 Закону України «Про оренду землі», при укладенні договорів вийшли за межі умов договорів оренди. Згідно ч. 2 п. б ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Таким чином Договори суборенди, укладені між [PERSON] та ТОВ Урожайна країна 28.02.2014 року слід визнати недійсними. Доводи представників відповідачів про те, що на день розгляду справи договори суборенди розірвані, отже відсутній предмет спору, не заслуговують на увагу, оскільки судом розглядаються правовідносини, які існували на момент вчинення правочину, а сам правочин є недійсним з моменту укладення. Як передбачено ч. 1 ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового, у тому числі договірного, врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави. Земельні ділянки за договорами оренди від 13.01.2014 надавалися Першому відповідачу для ведення фермерського господарства не на конкурентних засадах, як це передбачено ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України. У разі надання їх для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України право оренди на них підлягало б продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Пунктом 2 статті 121 Конституції України встановлено, що прокуратура України є єдиною системою, на яку покладається, зокрема представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Частиною 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Розмір орендної плати встановлений ст. 288 Податкового кодексу України, який у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3) може перевищувати встановлений у попередньому підпункті цієї статті граничний розмір орендної плати у вигляді 12 % нормативної грошової оцінки. Відповідно до п. 4.1 оспорюваних договорів оренди річна орендна плата за користування земельними ділянками становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, у разі продажу орендованих Першим відповідачем \~ділянок на земельних торгах держава мала можливість отримувати орендну плату в більшому розмірі, ніж передбачено цими договорами. У звязку з цим вбачаються порушення інтересів держави щодо забезпечення надходження коштів до бюджету. До того ж нецільове використання земельних ділянок може призвести до їх непридатності для використання за цільовим призначенням, що вимагатиме значних зусиль і матеріальних затрат, отже існує потенційну загроза інтересам держави, що обумовлює участь прокурора у справі відповідно ч. 3 ст. 23 ЗУ Про прокуратуру. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Також установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється. Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 6 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відповідно до п. п. 13 п. 4 якого Головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Сумської області. Як юридичну особу Головне управління Держгеокадастру у Сумській області зареєстровано 25.04.2015, про що у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено відповідний запис. Таким чином, з 25.04.2015 повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, яке є публічним правонаступником [PERSON] управління Держземагенства в Сумській області. Таким чином Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є належним позивачем по справі. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений прокурором ( т. 1 а.с. 3, т. 2 а.с. 24) підлягає стягненню з відповідача на користь позивач в рівних частках - по 1378,00 грн. з кожного.

Outcome: approved