Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Заявник 23 січня 2018 року через свого представника звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 27.12.2017 по справі № 2605/18536/12 до виконання. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 16.10.2013 рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі за позовом ПАТ «Омега Банк», правонаступником якого є AT «Дельта Банк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором зустрічні позовні вимоги ПАТ «Омега Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Омега Банк» заборгованість за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007, що станом на 12.12.2012 року становить заборгованість за кредитом в розмірі 3 182 391 грн. 79 коп., заборгованість за процентами в сумі 4 501 889 грн. 03 коп., пеню за прострочений кредит в сумі 404 972 грн. 40 коп., пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606 885 грн. 40 коп., судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп. 06 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду міста Києва вищевказане рішення змінено та стягнуто з [PERSON] на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007 в сумі 3 182 391,79 грн по тілу кредиту, 4 501 889,03 грн заборгованість по процентам, 404 972,40 грн пеню за прострочений кредит, 606 885,40 грн пеню за прострочені проценти по кредиту та судовий збір в сумі 3 441,00 грн. 02 липня 2014 року між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив Гарант» укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007, за яким були передані оригінали кредитних справ. Тому 02 липня 2014 року АТ «Дельта Банк» втратив право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007. 02 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. виявлено нікчемний правочин - Договір про відступлення права вимоги від 02.07.2014. У липні 2016 року з метою поновлення порушених прав АТ «Дельта Банк» звернувся до господарського суду з позовом про визнання нікчемного правочину недійсним та зобов'язання вчинити дії. 31 жовтня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом АТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Актив-Гарант», треті особи: [PERSON], [PERSON], ФГВФО про визнання нікчемного правочину недійсним, позов задоволено та визнано недійсним укладений 02.07.2014 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант» Договір про відступлення права вимоги; зобов'язано ТОВ «ФК «Актив-Гарант» повернути на користь АТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007, укладеного між ЗАТ «Тас-Інвестбанк» та [PERSON] 28 лютого 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду зазначене рішення залишено без змін. 30 травня 2017 року постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 та постанова Вищого господарського суду України - без змін. 21 серпня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду відмовлено [PERSON] у прийнятті апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва 31.10.2016. 07 листопада 2017 року постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а ухвала Київського апеляційного господарського суду 21.08.2017 - без змін. 15 січня 2018 року Рішенням Господарського суду міста Києва відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Тому лише на початку 2018 року АТ «Дельта Банк» остаточно повернув право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007. 12 грудня 2017 року АТ «Дельта Банк» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2013 та 27 грудня 2017 року отримав виконавчий лист, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 06 березня 2014 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 3 роки. Тому 07 березня 2017 року сплинув строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, а оскільки лише на початку 2018 року АТ «Дельта Банк» остаточно повернув право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007, тому заявник вважає, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин. Не погоджуючись із вищевказаною заявою, заінтересована особа [PERSON] через свого представника подав до суду свої пояснення, в яких просив суд у задоволенні заяви відмовити, оскільки АТ «Дельта Банк» дізнався про наявність судового рішення щонайменше 22.01.2014, оскільки 22.01.2014 на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшло клопотання АТ «Дельта Банк» про процесуальне правонаступництво у справі №2605/18536/12 у зв'язку із укладанням 18.06.2013 між ПАТ «Омега Банк» та АТ «Дельта Банк» Договору купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №788-Ф, і АТ «Дельта Банк» стало новим кредитором, а 06 березня 2014 року заявник став стороною цивільної справи і свідомо не отримував виконавчий лист та не пред'являв його до виконання. У судовому засіданні 11.12.2018 представник заявника АТ «Дельта Банк» заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання 11.12.2018 не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. У попередніх судових засіданнях просив відмовити у поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки він пропущений заявником без поважних причин. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. 16 жовтня 2013 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі №2605/18536/12 за позовом ПАТ «Омега Банк», правонаступником якого є AT «Дельта Банк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором зустрічні позовні вимоги ПАТ «Омега Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Омега Банк» заборгованість за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007, що станом на 12.12.2012 року становить заборгованість за кредитом в розмірі 3 182 391 грн. 79 коп., заборгованість за процентами в сумі 4 501 889 грн. 03 коп., пеню за прострочений кредит в сумі 404 972 грн. 40 коп., пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606 885 грн. 40 коп., судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп. (а.с.119-123 т.2). 06 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі №22-ц/796/2032/2014 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2013 змінено; стягнуто з [PERSON] на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007 в сумі 3 182 391,79 грн по тілу кредиту, 4 501 889,03 грн заборгованість по процентам, 404 972,40 грн пеню за прострочений кредит, 606 885,40 грн пеню за прострочені проценти по кредиту та судовий збір в сумі 3 441,00 грн (а.с.20-26 т.3). 23 травня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-15035ск14 повернуто касаційну скаргу [PERSON] 02 липня 2014 року між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив Гарант» укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007, укладеним між ЗАТ «Тас-Інвестбанк» та [PERSON], та Кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та [PERSON], за яким були передані оригінали кредитних справ (а.с.39-43 т.3). Судом встановлено, що 02 липня 2014 року АТ «Дельта Банк» втратив право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007. 02 березня 2015 року на підставі Постанови Правління НБУ №150 від 02.03.2015 «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФ0 прийнято Рішення №51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» (а.с.68 т.3). 02 жовтня 2015 року на підставі Постанови Правління НБУ №664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято Рішення №181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с.69 т.3). 31 жовтня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12760/16 за позовом АТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Актив-Гарант», треті особи: [PERSON], [PERSON], ФГВФО про визнання нікчемного правочину недійсним, позов АТ «Дельта Банк» задоволено повністю; визнано недійсним укладений 02.07.2014 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант» Договір про відступлення права вимоги; зобов'язано ТОВ «ФК «Актив-Гарант» повернути на користь АТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007, укладеного між ЗАТ «Тас-Інвестбанк» та [PERSON], і додаткові договори, які є невід'ємною частиною кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007 (а.с.47-51 т.3). У резолютивній частині вказаного рішення зазначено, що у випадку подання апеляційної скарги воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (а.с.47-51 т.3). 28 лютого 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/12760/16 апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/12760/16 - без змін (а.с.52-55 т.3). 30 травня 2017 року постановою Вищого господарського суду України у справі №910/12760/16 касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 та постанова Вищого господарського суду України - без змін (а.с.56-59 т.3). 21 серпня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/12760/16 відмовлено [PERSON] у прийнятті апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва 31.10.2016 у справі №910/12760/16 (а.с.60-61 т.3). 07 листопада 2017 року постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а ухвала Київського апеляційного господарського суду 21.08.2017 - без змін (а.с.62-63 т.3). 15 січня 2018 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12760/16 відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/12760/16 - залишено без змін (а.с.64-65 т.3). 15 лютого 2018 року ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду відмовлено у допуску справи №910/12760/16 до провадження Верховного суду. 25 червня 2018 року постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/12760/16 апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 залишена без задоволення, а ухвала без змін (а.с.111-115 т.4). 25 вересня 2018 року постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду касаційна скарга [PERSON] на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 залишена без задоволення, а ухвала та постанова без змін (а.с.169-172 т.4). 12 грудня 2017 року АТ «Дельта Банк» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2013 та рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2014 (а.с.31 т.3). 27 грудня 2017 року АТ «Дельта Банк» отримав виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва №2/756/660/13, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 06.03.2014; строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 3 роки (а.с.38 т.3). Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2014 набрало законної сили в день його проголошення, тобто 06.03.2014 (а.с.20-26 т.3). Як вбачається з журналу судового засідання Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2014 та тексту рішення Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2014 в судовому засіданні представник ПАТ «Омега Банк», який також є представником АТ «Дельта Банк», Курінний С.Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним (а.с.18-26 т.3). Окрім того з матеріалів справи встановлено, що 22.01.2014 на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшло клопотання АТ «Дельта Банк» про процесуальне правонаступництво у справі №2605/18536/12; підстава для процесуального правонаступництва виникла 18.06.2013 у зв'язку із укладанням та виконанням між ПАТ «Омега Банк» та АТ «Дельта Банк» Договору купівлі-продажу прав вимоги, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №788-Ф і АТ «Дельта Банк» стало новим кредитором (а.с.194-195 т.2). Вищевказане свідчить, що АТ «Дельта Банк» брало безпосередню участь у цивільному процесі розгляду справи №2605/18536/12, а його представник брав участь під час проголошення рішення 06.03.2014, тобто в той же день, в який воно і набрало законної сили. Зазначене дає підстави суду дійти висновку, що АТ «Дельта Банк» як стягувачу повинно було бути відомо ще 06.03.2014 про початок перебігу строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 06.03.2014) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 06.03.2014) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання повинен визначатися законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили. Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку. Таким чином, граничний строк пред'явлення виконавчого листа по справі №2/756/660/13 (ун. № 2605/18536/12) до виконання - 07 березня 2015 року. Водночас як вказано вище, лише 12.12.2017 АТ «Дельта Банк» звернулось до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа, який отримало 29.12.2017 (а.с.31, 38 т.3). Таким чином, у період строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, а саме з 07.03.2014 по 07.03.2015 АТ «Дельта Банк» не вчинено жодних дій в частині звернення рішення до примусового виконання, а виконавчий лист отримано лише за зверненням від 12.12.2017, майже за спливом трьох років. Окрім того, посилання заявника на втрату права вимоги до [PERSON] внаслідок укладення правочину від 02.07.2014, який в подальшому визнано судом недійсним, суд не вважає достатньою правовою підставою для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки АТ «Дельта Банк» втратило право вимоги до [PERSON] внаслідок укладення правочину від 02.07.2014, однак 28 лютого 2017 року після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили АТ «Дельта Банк» повернув право вимоги до [PERSON], а не на початку 2018 року, як про це твердить заявник, проте із заявою про поновлення строку заявник звернувся лише 23 січня 2018 року. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Суд не може безпідставно поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд. Пасивна позиція стягувача в період з 07.03.2014 по 02.07.2014 та з 28.02.2017 по 12.12.2017, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи по виконанню рішення суду, вказують на те, що він не вживав активних дій реалізації своїх прав. Також суд вважає необхідним зазначити про недобросовісність представника АТ «Дельта Банк» в користуванні процесуальними правами, оскільки останній при розгляді справи судом першої інстанції 16 жовтня 2013 року був присутній у судовому засіданні та не повідомив суду про перехід права грошової вимоги від ПАТ «Омега Банк» до АТ «Дельта Банк», внаслідок укладення ще 18.06.2013 Договору купівлі-продажу прав вимоги відносно боржника [PERSON] Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строків. Так в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими. У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»). Заявник, подаючи заяву про поновлення строку, не довів поважності причини пропуску строку, а відтак у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed