Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області, позивач по справі, просив відібрати від матері: [PERSON], [INFO], малолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця на кожну дитину на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачка не виконує обов'язки, покладені на неї, передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, по утриманню та вихованню дітей, зловживає спиртними напоями, не працює, не піклується про стан їх здоров'я і не займається матеріальним утриманням дітей. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині відібрання дітей від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на дітей підтримала і просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, не бажає займатися вихованням та утриманням своїх дітей, не піклується про стан їх здоров'я, майбутню долю. Неодноразово залишала дітей напризволяще, без догляду, без запасу продуктів харчування. Всі заходи профілактики та попередження, що приймалися до неї, не дали позитивних результатів, тому просила відібрати дітей від матері, передати їх до органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області для подальшого влаштування, стягнути з відповідачки на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісяця на кожну дитину, оскільки вона офіційно не працює і немає постійного доходу. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, суду повідомила, що дійсно має таку слабкість як вживання алкогольних напоїв, тому вихованню дітей недостатньо приділяє часу. Представник служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що заявлені позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню дітей. Прокурор підтримав заявлені позовні вимоги, вважає, що відібрання дітей від матері в інтересах дітей буде доцільно. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, врахувавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 23 вересня 2015 року № 00015831485 та № 00015831506 є одинокою матір,ю відносно дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідачка разом із своїми дітьми зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] кімната « А», що підтверджено довідкою КП «ЖКЦ» форми № 3 від 21.09.2015 року. За місцем її реєстрації відповідачка характеризується негативно, тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, не сплачує за житлово-комунальні послуги, вихованням своїх дітей не займається. З акту обстеження житлових умов відповідачки та дітей у кімнаті «А» квартири [ADDRESS], яке було проведено 14.09.2015 року, 03.11.2015 року та 19.01.2016 року представниками Служби у справах дітей, видно, що відсутні належні умови для виховання та проживання малолітніх дітей, оскільки в квартирі неохайно, речі розкидані, давно не прані, на підлозі велика кількість попелу, у кімнаті присутній різкий запах від цигарок та алкоголю. Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON],які в судовому засіданні показали, що відповідачка [PERSON], зловживає спиртними напоями, вихованням дітей та їх утриманням вона не займалася, діти перебували у брудному одягу, голодні,з відповідачкою неодноразово проводилися бесіди щодо недопущення негативної поведінки, необхідності змінити її відношення до виховання та утримання дітей, але це не дало позитивних результатів. [PERSON], попереджалась про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Сім,я [PERSON], із 17 травня 2012 року перебуває на обліку у службі у справах дітей та сім,ї як така, що опинилась у складних життєвих обставинах через неналежне виконання батьківських обов,язків, зловживання матір,ю алкогольним напоями. З 01 грудня 2010 року сім,я відповідачки перебуває на обліку у міському центрі соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 червня 2013 року, яке набрало законної сили 29 червня 2013 року, [PERSON], відповідачка у справі позбавлення батьківських прав відносно старшої дочки [PERSON], [INFO], яка є вихованкою дитячого будинку «Центр захисту дітей» відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької ради від 19.04.2013 року № 155 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON]». Відповідно висновку Органу Опіки та Піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради про доцільність відібрання малолітніх дітей від 02.03.2016 року №12-03/15, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов,язків, нехтує ними, а перебування дітей у несприятливих умовах є небезпечним, що негативно може позначитись на їх здоров,ї, тому відібрання [PERSON] та [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав є доцільним і відповідає інтересам малолітніх дітей. Вищенаведені обставини та письмові докази свідчать про те, що відповідачка не займається вихованням своїх дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує їх. Враховуючи положення ст. ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Як зазначено у ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому із батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. За таких обставин суд вважає доцільним прийняти рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від їх матері [PERSON],без позбавлення останньої батьківських прав, оскільки вона ухиляються від виконання батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, та передати дітей органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області для подальшого влаштування. Згідно ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька, без позбавлення батьківських прав суд одночасно вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON], на час розгляду справи в суді не працює, до Славутицького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не зверталась. Постійного доходу відповідачка не має. Стан її здоров'я задовільний, вона є працездатною особою. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки, суд відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця на кожну дитину. З відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового і немайнового характеру відповідно до ст. 88 ЦПК України, в розмірах, передбачених ст.4 Закону України розмірі 551 гривні 20 копійок, за позов про стягнення аліментів у розмірі 551 гривні 20 копійок на загальну суму 1102 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved