Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.08.2004 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з ? частини щомісячного заробітку на 3000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину з урахуванням певного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду. В обґрунтування позову вказує, що 02.03.2005 між нею та відповідачем було розірвано шлюб за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.08.2004 було видано виконавчий лист, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини щомісячного заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму щомісячно на утримання сина [PERSON] на користь матері [PERSON], починаючи з 20.07.2004 до повноліття дитини 19.06.2020. З моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів відповідач сплачує мінімальний розмір аліментів. На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, однак має власний бізнес, займається продажем мясних виробів та має свої торгівельні відділи, отримує дохід близько 20000 гривень щомісяця. У письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача вказує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Заявлений позивачем розмір аліментів у 3000 гривень не є обґрунтованим, до позову не додано жодного доказу додаткових витрат у звязку з зайняттям спортом дитиною. Відповідач є інвалідом 3 групи, перебуває у шлюбі, дружина наразі не працює, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, не є приватним підприємцем та не має свого бізнесу, як на те вказує позивач. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1000 гривень щомісяця. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 червня 2002 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі /а.с.8/. 04.08.2004 Коростишівським районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини щомісячного заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму, щомісячно на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON], починаючи з 20.07.2004 до повноліття дитини /а.с.9/. [PERSON] змінила прізвище на «Примаченко» /а.с.7/. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 статті 181 Сімейного кодексу України,за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-143цс13. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 травня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1777 гривень. Суд враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА та отримує допомогу при народженні дитини /а.с.19-23/. У силу вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачем просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання сина та вказує, що щомісячний дохід відповідача становить близько 20000 гривень, однак не надано доказів того, що відповідач має змогу платити аліменти в заявленому в позові розмірі. Тому, враховуючи встановлені обставини, можливість участі обох батьків у матеріальному забезпеченні своїх малолітніх дітей, часткове визнання позовних вимог відповідачем, застосовуючи принцип співмірності, а також виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь аліментів у починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом,\~судом враховуються роз'яснення, що наведені у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року, згідно яких у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial