Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просив стягнути з ТОВ «Гадячсир» на його користь нараховану, але не виплачену йому заробітну плату за період з 01.10.2015р. по 09.02.2016р. в сумі 11600 грн. Стягнути з ТОВ «Гадячсир» на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 09.02.2016р. по дату винесення рішення та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.03.2012р. він був прийнятий на роботу сиросолільником третього розряду в сироробний цех у ТОВ «Гадячсир». 09.02.2016р. його звільнено з роботи за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення з роботи йому не було виплачено заробітну плату за період з 01.10.2015р. по 09.02.2016р. по дату звільнення в сумі 11600 грн. Точна сума заборгованості по заробітній платі йому не відома, так як дирекцією товариства йому відмовлено у видачі довідки про заборгованість по заробітній платі. Позивач та його представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково з підстав зазначених у позові, при цьому представник [PERSON] відмовилась від позову в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за період з 01.10.2015р. по 09.02.2016р. в сумі 11600 грн. та просила закрити провадження у справі, посилаючись на те, що відповідачем 31.05.2016р. ТОВ «Гадячсир» виплачена заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача Гнида Ф.А. в судому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що [PERSON] в день звільнення 09.02.2016р. не працював (що підтверджується табелем обліку робочого часу) та вимог про розрахунок перед ТОВ «Гадячсир» не ставив. Крім того, Товариством [PERSON] направлялись письмові повідомлення про необхідність отримання належних до виплати грошових коштів, що підтверджується відповідними письмовими викликами з описом вкладень, які [PERSON] проігнорував. Отже і виплата [PERSON] середнього заробітку за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розумінні ст.117 КЗпП України не підлягає задоволенню, адже головною умовою є невиплата з вини власника у строки зазначені ст.116 КЗпП України, а не за наявності вини самого працівника (непред'явлення вимоги про розрахунок). Також надав письмові заперечення проти позову. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 05.03.2012 р. по 09.02.2016 р. [PERSON] працював в ТОВ «Гадячсир», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] та довідкою ТОВ «Гадячсир» від 30.05.2016р. № 334. 09.02.2016 р. [PERSON] було звільнено за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу №25-КГ від 09.02.2016 р. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено порядок та умови виплати заробітної плати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч. 1ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів з позивачем остаточного розрахунку у день звільнення, що було визнано представником відповідача. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно довідки ТОВ «Гадячсир» № 431 від 01.06.2016р. ТОВ «Гадячсир» повідомляє, що заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] погашена повністю 31.05.2016 р. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно із абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Таким чином, передбачений ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені уст. 116 КЗпП цього Кодексу. Відповідно до довідки ТОВ «Гадячсир» № 426 від 30.05.2016 р. заробітна плата [PERSON] за червень 2014 року складає 4478, 53 грн., за липень 2014 року складає 3917, 40, тобто середньоденна заробітна плата складає 182 грн. 52 коп. При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені позивачеві на підставі ст.117 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні, суд враховує число робочих днів з 18.04.2016 року по 31.05.2016 року, що складає 33 дні. Таким чином, оскільки затримка розрахунку при звільнені [PERSON] складає 30 днів (з дня отримання відповідачем копії позовної заяви до дня виплати заробітної плати 31.05.2016 р., то з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 5475,60 грн. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial