Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом до Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району Волинської області (далі - Рудко-Козинська сільська рада) про визнання заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Рудко-Козинської сільської ради Герасимчук Н.М. 25 січня 2019 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2, недійсним. Позов обґрунтовується тим, що 25 січня 2019 року батько позивачів [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого належне йому на праві власності майно заповів своїм синам [PERSON] та [PERSON] . Вказаний заповіт записаний зі слів спадкодавця і до підписання прочитаний уголос заповідачем, а також посвідчений секретарем Рудко-Козинської сільської ради [PERSON] . Батько позивачів тривалий час хворів невиліковною хворобою - цукровим діабетом, яка вплинула на його зір. Крім цього в останнього виявлено ще одну невиліковну хворобу, тому фактично на момент складення заповіту [PERSON] не міг читати, писати та ходити. [INFO] [PERSON] помер. На думку позивачів даний заповіт не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки від імені [PERSON] всі дії вчинила їх мати, оскільки вони знають її почерк. Тому заявлено позов до суду про визнання заповіту недійсним з підстав порушення процедури складення та підписання заповіту. У поданих до суду поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, [PERSON] зазначає, що твердження позивача про фізичні вади спадкодавця у зв`язку з якими останній не міг читати і писати не відповідають дійсності і є суб`єктивними припущеннями позивачів. Оспорюваний заповіт складений відповідно до вимог ст. 1247 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), містить дату та час його складення, підписаний заповідачем та посвідчений секретарем сільської ради, тому просив суд відмовити в задоволенні позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити, давала пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Зазначила, що підпис в оспорюваному заповіті вчинений не [PERSON] , оскільки їх батько за станом здоров`я не міг його підписати. Такі дії були вчинені їх матір`ю, оскільки підпис їхнього батька в заповіті та інших документах різниться, тому заповіт повинен був посвідчуватися в присутності не менше двох свідків. Крім того, вказувала, що після смерті батька вона не подавала заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла. Представник відповідача Яцюк М.С. , представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, [PERSON] - [PERSON] заперечили проти позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вказав, що оспорюваний заповіт складений та посвідчений відповідно до норм цивільного законодавства, а доводи позивачів щодо вчинення цього правочину [PERSON] не підтверджуються жодними доказами. Крім цього, посилався на те, що позивачі із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не зверталися, а тому їхні права не порушені. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника відповідача Яцюка М.С. , представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] , дослідивши та оцінивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно з ст. 1233 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З копії журналу викликів для складення нотаріальних дій вбачається, що 25 січня 2019 року [PERSON] здійснила виклик уповноваженої особи Рудко-Козинської сільської ради для вчинення нотаріальної дії - посвідчення заповіту [PERSON] . Відповідно до копії заповіту від 25 січня 2019 року, посвідченого секретарем Рудко-Козинської сільської ради, [PERSON] заповів: сину [PERSON] - житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами на [ADDRESS] ; сину [PERSON] - земельні ділянки (земельний пай) площею 2,75 га, 2,72 га, 3,0202 га, 1,0298 га. За змістом книги запису нотаріальних дій Рудко-Козинської Рожищенського району Волинської області за 2019 рік, 25 січня 2019 року було посвідчено заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] (записи під № 2, 3). Та обставина, що [PERSON] викликала уповноважену особу органу місцевого самоврядування для посвідчення заповіту [PERSON] (запис № 2), з урахуванням того, що в цей день було посвідчено і заповіт від її імені (запис № 3), не доводить вчинення [PERSON] підпису в заповіті [PERSON] замість останнього. Будь-яких доказів, які доводять протилежне, позивачами до суду не подано. Не ставили позивачі перед судом й питання про призначення експертизи щодо належності підпису в оспорюваному заповіті [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК). З копії довідки приватного нотаріуса Рожищенського нотаріального округу Матвійчук С.П. від 12 листопада 2020 року № 226/01-16 вбачається, що за матеріалами спадкової справи № 34/2019, заведеної 12 березня 2019 року після померлого [INFO] [PERSON] , станом на час звернення наявні дані про те, що до складу спадкоємців входить [PERSON] (заява про прийняття спадщини подана 17 липня 2019 року за № 327). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 42, 48 ЦПК у справах позовного провадження учасниками справи в цивільному процесі є, зокрема, сторони, треті особи. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Заповіт це односторонній правочин, як і правочин про прийняття (відмову від прийняття) спадщини, який також є одностороннім. Сторонами у справі про визнання заповіту недійсним повинні бути спадкоємці, які у ньому зазначені. Враховуючи, що спадкоємець згідно заповіту [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] у встановлений законом строк, відтак оспорюваний заповіт безпосередньо впливає саме на права вказаної особи, а не Рудко -Козинської сільської ради. Згідно з ч. 2 ст. 51 ЦПК якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у цивільній справі № 523/9076/16-ц, висновками Верховного Суду у постановах: від 28 листопада 2018 року у справі № 713/1065/16-ц, від 1 липня у справі № 637/228/17. Позивачі [PERSON] , [PERSON] пред`явили позов про визнання заповіту недійсним до Рудко-Козинської сільської ради. Питання про залучення відповідачем [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за оспорюваним заповітом, позивачами не ставилося та під час підготовчого судового засідання заперечувалася заміна відповідача або ж залучення співвідповідача(ів) із кола спадкоємців за оспорюваним заповітом. Суд не приймає доводи позивача [PERSON] про те, що у цій справі оспорюється правомірність дій уповноваженої особи Рудко-Козинської сільської ради при посвідченні заповіту [PERSON] , оскільки визнання недійсним заповіту внаслідок порушення процедури його посвідчення змінює правовий статус спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини, у даному випадку [PERSON] , який повинен брати участь у такій справі в якості відповідача, а не третьої особи. Враховуючи зазначене Рудко-Козинська сільська рада не є належним відповідачем у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до неї необхідно відмовити як до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed