Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шуть О.Г., належить трикімнатна квартира [ADDRESS] . Право власності на житло зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 13.08.2011 позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , та за її згодою відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. На теперішній час у квартирі зареєстровано 4 особи: вона, [PERSON] , відповідач [PERSON] , та їх малолітні діти [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 шлюб між нею та відповідачем розірвано, та з відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей. Ще в грудні 2017 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин відповідач забрав усі свої особисті речі, залишив житло за місцем реєстрації і став жити за іншою, невідомою позивачу адресою. З цього часу відповідач спірним житлом не цікавиться, за квартиру не сплачує, до квартири не приходить, ні з позивачем, ні з дітьми не спілкується ніяким чином. Розгляд справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відбувався без участі відповідача. Позивач зазначає, що відповідач не проживає у належній їй на праві власності квартири без поважних причин з 2017 року, перешкод у користуванні житлом йому не чинилися, залишив житло добровільно. Ухвалою судді від 02.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначивши, що у належній їй на праві власності квартири не проживає з грудня 2017 року, забрав з квартири свої особисті речі, залишив житло добровільно. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шуть О.Г. р. № 2224, позивачу належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 13.08.2011 був укладений шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 у праві № 643/1749/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] , та з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та Інформації з реєстру територіальної громади м. Харкова, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 11.04.2012, [PERSON] , [INFO] з 30.12.2014, [PERSON] , [INFO] з 03.04.2012. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає з січня 2018, перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинилися. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з листопада 2018. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що Відповідач тривалий час, більше року, не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відсутність відповідача за місцем реєстрації понад року підтверджується зібраними у справі доказами, показами свідків. Враховуючи вищевикладене, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved