Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення 14584 грн. боргу за розписками від 16.05.2013р. та 01.07.2013р. Зокрема, позивачка вказує, що даний борг виник внаслідок неповернення відповідачем їй 7584 грн. боргу за борговою розпискою від 16.05.2013р. та 7000 грн. боргу за борговою розпискою від 01.07.2013р. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідно до розписки від 16.05.2013р. відповідач отримав в неї косметичну продукцію на суму 7584 грн.. На виконання своїх боргових зобов'язань відповідач зобов'язувався за першою вимогою повернути позивачці або косметичну продукцію на суму 7584 грн. або грошові кошти в розмірі 7584 грн. Відповідно до розписки від 01.07.2013р. вона надала відповідачу позику в розмірі 7000 грн., які останній зобов'язався повернути до 18.07.2013р. Незважаючи на її неодноразові нагадування щодо необхідності своєчасного повернення боргу, відповідачем даний борг її не повернуто. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим через засоби масової інформації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинах. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши здобуті в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 16.05.2013р. позивачка надала відповідачу косметичну продукцію на суму 7854 грн. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався на першу вимогу позивачки повернути їй або косметичну продукцію на суму 7584 грн. або грошові кошти в розмірі 7584 грн. Це стверджується складеною відповідачем розпискою від 16.05.2013р. 01.07.2013р. позивачка надала відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн., які відповідач зобов'язувався повернути до 18.07.2013р. Це знайшло своє підтвердження складеною відповідачем розпискою від 01.07.2013р. 30.01.2014р. та 31.01.2014р. [PERSON] направила до [PERSON] рекомендовані листи від 15.01.2014р. та від 20.01.2014р. із вимогами, щодо повернення її даних грошових коштів, що стверджується фіскальними чеками від 30.01.2014р. №2242 та від 31.01.2014р. №2476 відповідно. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі зазначені родовими ознаками у такій кількості такого самого ряду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем обумовлені вищезгаданими договорами позики, боргові зобов'язання в добровільному порядку не виконані, права позивача підлягають судовому захисту.

Outcome: approved