Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

До суду надійшла заява про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] та викладено наступні заходи тимчасового обмеження її прав і покладення на неї таких обов`язків: заборонити перебувати в місцях проживання (перебування) [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] та наближатися на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; заборонити листування телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисті або через третіх осіб. Вимоги заяви мотивовані тим, що між заявником та [PERSON] було зареєстровано шлюб та вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одразу після виписки з пологового будинку [PERSON] , залишила дитину з батьком, 18.12.2018 р. та 22.12.2018 р. написала нотаріально посвідчені заяви про те, що відмовляється від виховання дитини та надає всі права на виховання батькові - [PERSON] . З моменту підписання заяв від 18.12.18 та 22.12.18 р. [PERSON] жодного разу не спілкувалася з дитиною, не придбала харчування для дитини, не приймала участі у догляді за здоров`ям дитини. Також у заяві зазначено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2020 року задоволено позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу між [PERSON] , а також визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання та проживання з батьком - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син [PERSON] . [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком. Проте, відносно [PERSON] та [PERSON] з боку [PERSON] здійснюється домашнє насильство в різних формах. [PERSON] вчиняє наступні дії фізичного домашнього насильства. Так у заяві вказано, що згідно витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомир відкрито кримінальне провадження № 12020060020002753 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР 24.01.2019 року. Крім того, зауважено, що [PERSON] звертався до Житомирського ВП ГУНП Житомирської області з наступних причин: 13.02 2019 року за фактом примушування до виконання цивільно- правових зобов`язань, вчиненого [PERSON] відносно [PERSON] внесено до ЄРДР за № 12019060020000372 від 13.02.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 355 КК України; 06.03.2019 року за фактом вчинення відносно [PERSON] неправомірних дій, передбачених ч 1 ст. 129 КК України, об`єднане в одно провадження з провадженням № 12019060020000372; 06.03.2019 року з приводу вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, на підставі ухвали Богунського районного суду, за фактом завідомо неправдивих повідомлень органу досудового розслідування про вчинення злочину; 11.03.2019 року за фактом знищення або пошкодження майна [PERSON] . [PERSON] за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, об`єднано в одно провадження з провадженням № 12019060020000372; 17.02.2019 року за фактом того, що о 16 год. 54 хв. за адресою [ADDRESS] , невідомі особо грубо порушуючи громадський порядок, з мотиву явної неповаги до суспільства, безпричинно, вчинили хуліганські дії стосовно [PERSON] , [INFO] , інформація про що внесена до ЄРДР 31.08.2019 року за № 12019060020003723; 12.12.2019 року за фактом того, що 24.09.2019 року до Печерського управління поліції надійшла ухвала Печерського районного суду м. Києва № 757/24666/19-к, щодо готування [PERSON] до вчинення злочину, а саме отруєння свого чоловіка [PERSON] , інформація про що внесена до ЄРДР за № 12019100060005493 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 125 КК України; 29.02.2020 року за фактом того, що [PERSON] вимагає грошові кошти або цінні речи, погрожуючи життю та здоров`ю [PERSON] , інформація про що внесена до ЄРДР за№ 12020060020000939 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 189 КК України; 29.02.2020 року за фактом порушення [PERSON] рішення Богунського районного суду м. Житомир з приводу заборони наближатися до [PERSON] , інформація про що внесена до ЄРДР за № 12020060020000938 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Також в заяві вказано, що 03.03.2020 року близько 22 години [PERSON] прибув до комплексу «Rivera Zoloche Resort Spa» за адресою: Київська обл., с. Вишеньки, вул. Європейська, 1-е , за запрошенням колишньої дружини [PERSON] , для розмови з приводу їх стосунків. В приміщенні зазначеного закладу, до нього підійшла [PERSON] та відразу образила його нецензурними слова та принижувати, після чого накинулася на нього та почала наносити йому удари по голові, дряпати нігтями обличчя. Удари вона наносила валізою. Перебуваючи в беззахисному стані, він намагався захищатися та повідомив, що викличе поліцію. Після чого [PERSON] припинила свої протиправні дії, але попередила нього, що це не кінець, а тільки початок її дій. Зазначені протиправні дії [PERSON] , що привели до заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, підтверджуються актом судово-медичного обстеження № 470 від 05.03.2020 року. За даним фактом [PERSON] звернувся до поліції, на підставі звернення інформація про дії [PERSON] була внесена до ЄРДР за № 12020060020002753 від 16.06.2020 року. 24 червня 2020 року було [PERSON] було повідомлено про підозру в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У зв`язку з тим, що [PERSON] ухилялася від досудового слідства, кримінальне провадження було зупинено та [PERSON] була оголошена в розшук 26 червня 2020 року. 05 серпня повідомлення про підозру у вчиненні правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України за кримінальним провадженням № 12020060020002753 вручене [PERSON] . Крім того, представник в заяві вказав, що [PERSON] постійно здійснює погрози під час переписки за мобільними пристроями, погрози стосуються як [PERSON] , так і [PERSON] . Під час зазначених дій існує загроза життю та здоров`ю дитини [PERSON] . Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки до суду не повідомила. Від її представника надійшов відзив на заяву із зазначенням заперечень проти задоволення вимог заяви, вказавши, зокрема, про те, що [PERSON] разом з заявником разом не проживають з 2018 р., про те, що він зловживає своїми процесуальними правами, подаючи до суду аналогічні заяви, в задоволенні яких було відмовлено, і ці дії спрямовані виключно на перешкоджання матері в побаченнях із дитиною, приниження її честі та гідності, не відповідає ні вимогам закону, ні фактичним обставинам справи. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що 14.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09.04.2020 року у справі № 358/37/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON] . Із акту судово-медичного обстеження (дослідження) № 470 судово-медичного експерту Попової С.І. від 05.03.2020 року вбачається, що при судово-медичному обстеженні [PERSON] виявлені синці на шиї та поверхневу рану на 2-му пальці лівої кисті, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, указаних обстеженим, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також зазначено, що зі слів 03.03.2020 року в приміщенні дружина обстежуваного подряпала обличчя та шию, 2-й палець лівої кисті, штовхала, валізою кинула по голові, від удару він упав на землю, вона поводила себе агресивно. За медичною допомогою він не звертався. Скарги на біль у місцях ушкоджень, головокружіння, було трикратне блювання. 05.08.2020 р. [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Суд критично оцінює повідомлення про підозру від 24.06.2020 р., оскільки в ньому відсутній підпис [PERSON] . За приписами ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру. Ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.02.2020 р. справа № 295/12602/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87359265) та постановою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 р. справа № 295/331/19 від 26.02.2020 р. (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87846252) було відмовлено у видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.07.2020 р. справа № 358/37/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90337493) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] й зобов`язано [PERSON] передати матері дитину. Пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (частина перша статті 350-3 ЦПК України). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні відносини. Аналіз досліджених судом доказів та встановлених обставин вказує на те, що заявником не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що [PERSON] вчиняла відносно заявника та їхнього малолітнього сина діяння фізичного, психологічного або економічного насильства, а також погрожувала вчиненню таких діянь, які б могли бути підставою для видачі судом обмежувального припису. Звернення заявника до правоохоронних органів із відповідною заявою та внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не свідчить про вчинення відносно нього таких злочинних дій, а відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про притягнення до відповідальності [PERSON] за їх вчинення, матеріали справи не містять. Наявність неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] не є достатньою підставо для видачі обмежувального припису. Тому суд вважає вимоги заяви безпідставними та таким, що не ґрунтується на положеннях закону, а тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 13, 76-81, 258-265, 293, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

Outcome: dismissed