Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі за текстом [PERSON]О.) до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що 09.11.2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис № 5470, яким стягнуто з позивача на користь відповідача грошові кошти в сумі загальній 53\~297,10 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства оскільки остання дізналась про існування виконавчого напису лише - 02.06.2017 р. на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Будь-яких повідомлень про необхідність погашення заборгованості від ПАТ КБ «Приватбанк» позивач не отримувала. Також, при вчиненні виконавчого напису відповідачем не надано первинних бухгалтерських документів, виписки за відповідним рахунком, а наданий розрахунок боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не може слугувати доказом грошових вимог банку. Крім того, позивач вказує, що кредитний договір укладений між сторонами 14.08.2008 р., а виконавчий напис вчинено 09.11.2016 р., тобто після закінчення строку для предявлення права на вимогу. На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 24.10.2017 р. не зявився, через канцелярію до матеріалів справи надійшла заява про надання додаткових пояснень, в якій уповноважений представник просить суд розглянути справу його за відсутності за наявними у справі доказами. Представник відповідача в судове засідання, призначене на 24.10.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, 25.09.2017 р. до матеріалів справи надійшли письмові заперечення на позовну заяву від 25.09.2017 р. б/н, в яких представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа 1 в судове засідання не зявилась, 04.10.2017 р. на адресу суду надійшов лист від 29.09.2017 р. № 539/01-16 за підписом приватного нотаріуса [PERSON], в якому останній просить суд розглянути справу за його відсутності та долучити до матеріалів справи копії документів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Представник третьої особи 2 в судове засідання не зявився, надав до матеріалів справи клопотання від 22.09.2017 р. № 35493/7-16.3-43, яким просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника, прийняти рішення на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 14.08.2008 р. [PERSON] підписано заяву Позичальника, якою остання просить ПАТ КБ «Приватбанк» надати строковий кредит в сумі 3\~023,90 грн. на строк 24 місяці (з 14.08.2008 р. по 13.08.2010 р.) на придбання товару зі сплатою за користування відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (…), що зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно з вказаною заявою погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 14.09.2008 р., при порушення зобовязань з погашення кредиту Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в п. 5.1. Умов за кожен день прострочки тощо. Із змісту заяви Позичальника слідує, що [PERSON] ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Також, [PERSON] була надана повна інформація про умови кредитування в Приватбанку та остання погодилась, що заява разом із запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з невиконанням Позичальником прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою за вих. від 19.10.2016 р. б/н, в якій просить останнього вчинити виконавчий напис на копії кредитного договору від 14.08.2008 р. б/н для стягнення боргу частинами в сумі 53\~297,10 грн., а саме: 7\~635,90 грн. заборгованість за кредитом; 39\~807,05 грн. заборгованість за відсотками; 2 840 грн. заборгованість з пені та комісії; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 2\~514,15 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). До вказаної вище заяви ПАТ КБ «Приватбанк» додано наступні документи: копію кредитного договору, копії засвідченої виписки з особового рахунку боржника в 2-ох екземплярах; копію вимоги про усунення порушень за кредитним договором; копію розрахункового документу про оплату послуг поштового звязку; копію опису вкладення в цінний лист; копії установчих документів ПАТ КБ «Приватбанк»; витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПАТ КБ «Приватбанк»; копію довіреності представника ПАТ КБ «Приватбанк»; копію паспорту представника ПАТ КБ «Приватбанк». Судом встановлено, що 09.11.2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 5470. За вказаним вище виконавчим написом приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 53\~297,10 грн., з яких: 7\~635,90 грн. - заборгованість за кредитом; 39\~807,05 грн. - заборгованість за відсотками; 2 840 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 2\~514,15 грн. - штрафу (відсоток від суми заборгованості), стягнення здійснюється за період з 14.08.2008 р. по 31.08.216 р. Постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.05.2017 р. відкрито виконавче провадження за № 53874076 з примусового виконання виконавчого напису № 5470, виданого 09.11.2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Позивачем заявлені вимоги про визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.11.2016 р. № 5470 таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення останнім при його вчиненні норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат», приписів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.02.12 за № 282/20595) та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (із змінами станом на 09.11.2016 р.) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ч. 1). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2). За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (із змінами станом на 09.11.2016 р.), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ч. 1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ч. 2). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в т.ч. щодо вчинення нотаріусами виконавчих написів, регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.02.12 за № 282/20595 (із відповідними змінами). Так, за змістом ч. 1 глави 16 наведеного вище Порядку (із змінами станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п. 1.1.). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п. 1.2.). Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача (п. 1.4.). Пунктом 2.1. Порядку (із змінами станом на 09.11.2016 р.) передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 2.3. Порядку (із змінами станом на 09.11.2016 р.), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до п. 3.1. Порядку (із змінами станом на 09.11.2016 р.), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.2 Порядку (із змінами станом на 09.11.2016 р.) передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п. 3.3.-3.5. Порядку із змінами станом на 09.11.2016 р.). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 наведеного вище Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, вказаними вище приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. З матеріалів справи слідує, що до заяви за вих. від 19.10.2016 р. б/н про вчинення виконавчого напису, яка була надана ПАТ КБ «Приватбанк» приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] відповідачем додана письмова вимога про усунення порушень б/д б/н за кредитним договором від 14.08.2008 р. б/н, за змістом якої ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає від [PERSON] протягом 5 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги виконати свої боргові зобовязання за вказаним договором в загальній сумі 53 297,10 грн., з якої: 7 635,90 грн. - заборгованість за кредитом; 39 807,05 грн. - заборгованість за відсотками; 2 840 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 2 514,15 грн. - штрафу (відсоток від суми заборгованості). В якості доказів направлення на адресу Позичальника вказаної вище вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» надано приватному нотаріусу копію опису вкладення у цінний лист за № 4930002966303 (а.с. 100), копію списку згрупованих поштових відправлень та копію фіскального чеку від 07.10.2016 р. Розглянувши наведені вище докази на підтвердження направлення кредитором (відповідачем) позичальнику (позивачу) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 14.08.08 б/н судом встановлено наступне. Так, із доданої копії фіскального чеку (а.с. 99) слідує, що відправлення було здійснено ПАТ КБ «Приватбанк» - 07.10.2016 р. та номер списку згрупованих поштових відправлень 12345. Разом з тим, копія списку згрупованих поштових відправлень, що додана до заяви про вчинення виконавчого напису, не містить будь-якого номеру згрупованих поштових відправлень, щоб дало змогу ідентифікувати та встановити, що саме це згруповане поштове відправлення було направлено відповідачем за фіскальним чеком від 07.10.2016 р. Також, на наявній в матеріалах справи копії списку згрупованих поштових відправлень та на копії опису вкладення у цінний лист стоїть штамп поштового відділення, із змісту якого не можливо встановити дату направлення на адресу [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором. В той же час, за ідентифікатором внутрішнього поштового відправлення, номер якого міститься на списку згрупованих поштових відправлень та на описі вкладення у цінний лист, а саме - 4930002966303, судом встановлено, що вказане відправлення було здійснено з ДНІПРО ПОШТАМТ, поштовий індекс 49099 - 18.05.2017 р. та не вручено під час доставки. Представник відповідача в судове засідання, призначене на 24.10.2017 р. не зявився, жодних пояснень з цього приводу не надав. Крім того, із опису вкладення у цінний лист (а.с. 100) слідує, що претензія була направлена відповідачем на адресу позивача 69000, м. Запоріжжя, вул. Трудова, буд. 66, тобто на адресу, яка зазначена у кредитному договорі від 14.08.2008 р., як адреса реєстрації. При цьому, зміст кредитного договору від 14.08.2008 р. свідчить, що Позичальник окрім адреси реєстрації також вказав в зазначеному кредитному договорі адресу фактичного проживання, а саме: [ADDRESS]. Будь-яких доказів на підтвердження направлення ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу фактичного проживання позичальника (позивача у цій справі), а саме: [ADDRESS] письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 14.08.08 б/н матеріали, на підставі яких був здійснений оскаржуваний виконавчий напис не містять. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом з додержанням останнім положень п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (із відповідними змінами), а саме приписів щодо вчинення виконавчого напису після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень. Крім того, при розгляді справи по суті спору судом враховано, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається із змісту заяви про вчинення виконавчого напису за вих. від 19.10.2016 р. б/н та із оскаржуваного позивачем виконавчого напису, стягувач та приватний нотаріус відповідно зазначили період стягнення - з 14.08.2008 р. по 31.08.2016 р. Отже, з урахуванням викладеного, прострочення платежу за розрахунком ПАТ КБ «Приватбанк» почалось з 14.08.2008 р. та, відповідно, у відповідача, починаючи з 14.08.2008 р. виникло право примусового стягнення боргу в судовому порядку. Крім того, як встановлено вище судом, строк надання кредиту становив 24 місяці, а саме з 14.08.2008 р. по 13.08.2010 р. Таким чином, оскільки виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 09.11.2016 р., тобто після спливу трирічного строку з дня виникнення у ПАТ КБ «Приватбанк» права примусового стягнення боргу, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірив дотримання строку звернення із заявою про вчинення виконавчого напису в три роки, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5. Також, як вбачається, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] порушив приписи п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, а саме: вчинив виконавчий напис від 09.11.2016 р. за відсутності оригіналу кредитного договору від 14.08.2008 р. при наявності лише його копії, що підтверджується змістом заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису за вих. від 19.10.2016 р. б/н (а.с. 92). За таких обставин, матеріали справи свідчать, що на час вчинення виконавчого напису, у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. У звязку з чим, вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 09.11.2016 р. № 5470 є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому задовольняються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. покладаються судом на відповідача.

Outcome: approved