Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

заявник 17 березня 2016 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання, вказавши, що вона уродженка Криму та до початку 2015 року проживала разом із сім'єю в Автономній Республік Крим. На початку 2015 року, коли після окупації АРК погіршилося ставлення місцевих жителів до прихильників України і української влади, їм довелося виїхати на материкову територію України, до своїх родичів. Після переїзду вона звернулася до управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцінської районної у місті Кривому Розі ради для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Проте, у видачі довідки їй було відмовлено, через відсутність реєстрації місця проживання на території АРК. Зважаючи на зміни в законодавстві, вона подала повторно заяву для отримання вказаної довідки, однак у лютому 2016 році знову отримала відмову УПСЗН, оскільки ними не було досліджені докази її проживання в Криму на час окупації, які вона надала. Так, не було взято до відома той факт, що вона має у власності житловий будинок по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року. Також не було взято той факт, що вона з 2007 року по 2015 рік самостійно оплачувала рахунки за комунальні послуги за адресою її домоволодіння. Вона народжувала дитину [PERSON] [INFO] в місті Феодосія АРК, з дня народження її дитини була заведена амбулаторна картка дитини та педіатри слідкували за розвитком дитини, що свідчить про постійне знаходження її з дитиною на території Криму Крім того, вона є власником собаки породи сибірська хаски, документи на яку вона отримала в Криму в 2011 році, де в 19.03.2015 році проходила ветеринарний огляд. Тому заявник просить суд встановити факт, що станом на 20 лютого 2014 року, коли почалася окупація території Автономної Республіки Крим, вона мала фактичне місце проживання: [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON]вимоги підтримали з підстав, викладених в заяві, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Представник управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Титаренко І.Г. не заперечувала проти задоволення вимог. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 2005 р. належить будинок № 44 з усіма надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-10 - копія договору, витягів). В період з 14.09.2007 р. по 06.03.2015 рік заявник [PERSON] оплачувала рахунки за комунальні послуги за домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 11-30 - копії чеків, квитанцій). [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], місцем народження якого є м. Феодосія Автономна Республіка Крим, Україна. Свідоцтво про народження видано 16 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с. 31 - копія свідоцтва про народження). На обложці амбулаторної картки дитини [PERSON], місце його проживання дитини вказано як [ADDRESS] (а.с. 32 - копія обложки картки). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на заявника, з урахуванням специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, було покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, в тому числі, проживання на певній території заявника в порядку окремого провадження в тих випадках, коли від цих фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (ч.3 ст. 1 Закону). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] звернулася до управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради щодо взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, однак отримала 20.11.2015 р. та 05.02.2016 р. відмови у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо преміщену особу, оскільки підставами для взяття на облік є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, пов'язані з негативними насліками збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, на момент їх виникнення. Однак у [PERSON] на момент виникнення вказаних обставин відсутня реєстрація місця проживання на відповідній території (а.с. 40,41). Частиною 7 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII передбачено, що разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви. У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо). У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов'язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Враховуючи викладені вище обставини, наявність у заявника житла станом на 20 лютого 2014 року на території Автономної Республіки Крим, народження та медичного супроводу дитини на території АРК, доказів підтвердження сплати комунальних платежів за належним їй будинок [ADDRESS], суд вважає викладені вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved