Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить визначити, як її частку так і [PERSON], [INFO], в праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 6 по вул. Полтавській у селищі Мілове Луганської області є рівними та складають по 1/2 частині (частка кожного). Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що їй та колишньому її чоловікові відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок № 6 по вулиці Полтавській у селищі Мілове Луганської області без визначення часток співвласників. На теперішній час вона має намір розпорядитись своєю часткою належного їй на праві власності нерухомого майна, однак вона позбавлена такої можливості, оскільки частки співвласників не визначено, відповідач в добровільному порядку відмовляється від нотаріального посвідчення договору про поділ нерухомого майна, що є в спільній власності, визначити частки на теперішній час в позасудовому порядку немає можливості, тому вона вимушена звернутися до суду для вирішення даного питання. Позивачка [PERSON] у судовому засідання свої позовні вимоги підтримала послалась на вищеозначені обставини. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про дату, час і місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Згідно ч.1,ч.4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виникли умови та підстави для заочного розгляду справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Як слід з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 травня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 452, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 07 травня 1996 року купили житловий будинок за адресою: Луганська область, селище Мілове, вулиця Полтавська, будинок № 6. Договір 20 травня 1996 року було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації під № 13/48. (а.с. 5-8) Згідно копії Технічного паспорту від 21 травня 1996 року, власником житлового будинку за адресою: Луганська область, селище Мілове, вулиця Полтавська, будинок № 6 вказано [PERSON] та [PERSON], частка ціла. (а.с.9-13) Як слід з копії паспорту позивачки [PERSON] вона є громадянкою України, з 30 серпня 1996 року була зареєстрована за адресою Луганська область, селище Мілове, вулиця Полтавська, будинок № 6, а з 26 лютого 2016 року зареєстрована за адресою [INFO] .(а.с.14-17) Відповідно до копії картки платника податків позивачка [PERSON] має реєстраційних номер облікової картки платника податків [NUMBER]. (а.с.18) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1 ЕД № 056989, шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 47 від 24 грудня 2007 року. (а.с.30) Відповідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як слід з ч.2 ст. 257 ЦК України « Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.» Відповідно до ст. 361 ЦК України слід, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 368 ЦК України слід, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Як слід зі ст. 370 ЦК України де співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Таким чином встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок за адресою Луганська область, селище Мілове, вулиця Полтавська, будинок № 6 який вони придбали сумісно знаходячись у шлюбі. Розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю між сторонами. Відповідач як і позивач не заявляли про свій вклад більш чи менш у придбанні домоволодіння і визначення більшої частки у спільної власності . Позивачка [PERSON], як співвласниця вказаного домоволодіння, має право на визначення частки в праві спільній сумісній власності. Підстав для відступлення від рівності часток не вбачається. На підставі ст.ст. 355, 364, 368, 370 ЦК України,

Outcome: approved