Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Віньковеччини», третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про розірвання договору оренди земельної ділянки, у якому позивач просить розірвати договір оренди ділянки землі укладений 11.05.2018 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лани Віньковеччини» з тих підстав, що він не набув прав власника земельної ділянки. Також просить скасувати державну реєстрацію цього договору, який зареєстровано 17.05.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 11 травня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Лани Віньковеччини» укладено договір оренди на земельну ділянку, сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Карачієвської сільської ради Віньковецького району. 17 травня 2018 року договір оренди земельної ділянки зареєстровано в державному реєстрі речових прав (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.05.2018 року індексний номер 41192760), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2018 року. Однак, договір оренди земельної ділянки від 11 травня 2018 року підлягає достроковому розірванню, оскільки право власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , яка передана в оренду, набуто з порушенням вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України. Двічі отримати в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку, в розмірі 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, забороняється та не допускається приписами Земельного кодексу України. 4 лютого 2019 року [PERSON] подав заяву до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про добровільну відмову на користь держави від права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] . Першочергово у позивача виникло право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Авратинської сільської ради Волочиського району, оскільки зареєстровано право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 грудня 2017 року, в свою чергу реєстрація права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району відбулось 24 квітня 2018 року, тобто після того як він вже отримав в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. З огляду на викладене вбачається, що на момент реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Карачієвецької сільскої ради Віньковецького району позивач вже використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому не мав права повторно реєструвати права власності в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, просять їх задовольнити. Представник відповідача двічі не з`явився у судове засідання, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, справа відповідно до ст. 223 ЦПК України розглянута без його участі. Представник третьої особи повідомив, що не заперечує проти задоволення позову, Наказом ГУ Держгеокадастру надано земельну ділянку у [PERSON] , проте існує нерозірваний договір оренди з ТОВ «Лани Віньковеччини». Дослідивши заяву та представлені сторонами докази, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 11 травня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Лани Віньковеччини» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Карачієвської сільської ради Віньковецького району. 17 травня 2018 року договір оренди земельної ділянки зареєстровано в державному реєстрі речових прав (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.05.2018 року індексний номер 41192760), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2018 року. Згідно смислового значення ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, (для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара) провадиться один раз по кожному виду використання. Двічі отримати в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку, в розмірі 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, забороняється. Однак, позивач отримав двічі земельні ділянки для ведення ОСГ на території Карачієвської сільської ради Віньковецького району і на території Авратинської сільської ради Волочиського району, зареєструвавши права на них, що сторонами не оспорюється. Першочергово у позивача виникло право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Авратинської сільської ради Волочиського району, оскільки зареєстровано право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 грудня 2017 року, а реєстрація права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована за межами населеного пункту на території Карачієвецької сільскої ради Віньковецького району відбулась 24 квітня 2018 року, тобто після того як він вже отримав в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. На момент укладання договору оренди 11.05.2018 року ТОВ «Лани Віньковеччини» позивач юридично набув прав власника земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , але отримав у власність землю всупереч та в порушенні вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України, що ним не заперечується. Він не володів достатніми знаннями в галузі земельного законодавства, що підтверджується його зверненням 4 лютого 2019 року із заявою до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про добровільну відмову на користь держави від права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , тому допустив помилку, укладаючи договір. Тобто, титульним власником земельної ділянки площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на 11 травня 2018 року була держава, а розпорядником цієї землі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, хоча права на неї, в порушення чинного законодавства, отримав [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст.16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Згідно цієї норми, він та інші особи мали право отримати вказану ділянку землі за результатами аукціону. Ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» також оговорено, що договір оренди землі припиняється в інших випадках, передбачених законом. Стаття 32 цього ж Закону вказує, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду серед іншого також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Укладаючи правочин про передачу в оренду товариству «Лани Віньковеччини» ділянки землі площею 2 гектари, яка не належить позивачу, а є власністю держави, він порушив підстави його укладання, оскільки такий договір вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, тому що мало місце незаконне заволодіння позивачем майном держави - земельною ділянкою і помилково з передачею ділянки землі в оренду юридичній особі. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. 2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно ст. 236. ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Тобто укладений між сторонами 11.05.2018 року договір оренди земельної ділянки площею 2,0 га кадастровий номер [NUMBER] на момент його укладання порушував вимоги ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України та ст. 228 ЦК України, оскільки укладався особою, яка не мала права його укладати, не являючись титульним власником землі, що є підставою для його розірвання з підстав, оговорених ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» . Із приписів статті 5 ЦПК України слідує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Сторонами не оспорюється і підтверджується Наказом ГУ Держгеокадастру № 22-112-С від 14.02.2019 року, що Головне Управління надало згоду на одержання права власності на земельну ділянку площею 2,00 га за цільовим призначенням для ведення ОСГ за кадастровим номером [NUMBER] . На час розгляду справи позивач фактично віддав, а третя особа прийняла земельну ділянку, яка належить державі і яку використовує ТОВ «Лани Віньковеччини», що виходячи із наведених вище нормативних актів є підставою для розірвання існуючого договору оренди вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України «право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації». У зв`язку з розірванням договору оренди слід скасувати державну реєстрацію цього договору укладеного сторонами 11 травня 2018 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 травня 2018 року. У зв`язку з допущеною позивачем помилкою при укладанні угоди з ТОВ «Лани Віньковеччини», у задоволенні вимоги про стягнення судовоих витрат із відповідача [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial