Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 10.10.1992 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований районним відділом запису актів громадянського стану м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області. Актовий запис № 139. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та старша донька, яка на даний час вже повнолітня. На протязі останніх трьох років сімейне життя з відповідачем постійно погіршувалося, та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через несумісність характерів у них виникають постійні сварки, через що вони втратили повагу одне до одного, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердивши пояснення позивачки, згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 10.10.1992 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований районним відділом запису актів громадянського стану м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, Актовий запис № 139, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та старша донька, яка на даний час вже повнолітня. Судом встановлено, що на протязі останніх трьох років сімейне життя сторін постійно погіршувалося, та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами через різність характерів, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили повагу одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Сторони обоє просять суд розірвати укладений між ними шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства та не проживають разом вже три роки. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, повязані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану потрібно покласти на відповідача, а, так як, обидві сторони є винними у розірванні шлюбу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 320.00 грн., на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved