Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між позивачем та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного останній вищезазначеного домоволодіння. Вказану домовленість фактично було виконано у повному обсязі, так як позивачем було передано домовлену суму за придбання зазначеного нерухомого майна [PERSON], остання в свою чергу фактично передала позивачу у власність дане нерухоме майно. На підставі укладеного між позивачем та [PERSON] правочину було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року. Однак, посвідчити укладений правочин вони не встигли, оскільки [PERSON] [INFO] померла. Відповідачі є правонаступниками після смерті [PERSON], останнім відомо про вчинений між позивачем та [PERSON] вищезазначений правочин, у зв'язку з чим останні від прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді вказаного домоволодіння відмовилися. На даний час відповідачі не заперечують проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Оскільки вказані обставини позбавляють позивача оформити право власності на набуте їм нерухоме майно у нотаріальному порядку, він змушений звернутися за захистом свого майнового права до суду. Позивач просить визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач до суду не з'явився, останній надав заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу просить розглянути без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі, претензій до позивача не мають. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. На вказане домоволодіння було виготовлено відповідну технічну документацію (а.с.32-34). Відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного домоволодіння не приватизована (а.с.35). Між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного останній вищезазначеного домоволодіння. Вказану домовленість фактично було виконано у повному обсязі, так як позивачем передано домовлену суму за придбання зазначеного нерухомого майна [PERSON] На підставі укладеного правочину було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року (а.с. 30-31). Однак, посвідчити укладений правочин вони не встигли, оскільки [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] (а.с.29). Відповідачі є правонаступниками після смерті [PERSON], останні від прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді вказаного домоволодіння відмовилися (а.с.36-41). На даний час відповідачі не заперечують проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS], про що свідчать їх заяви про визнання позовних вимог. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач домовився з [PERSON] щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачем було передано домовлену грошову суму за продаж даного майна останній, а [PERSON] у свою чергу фактично передала позивачу у власність зазначене вище нерухоме майно, про що було вчинено договір купівлі-продажу. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин, а саме у зв'язку зі смертю сторони правочину. Правонаступники майна померлої, відповідачі по справі, не заперечують проти переходу права власності на дане домоволодіння від померлої [PERSON] до позивача. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначене домоволодіння, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655, 1216, 1218 ЦК України,

Outcome: approved