Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 16 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на укладений між ним та відповідачкою 12 грудня 2011 року договір позики грошей, за яким він передав готівкою відповідачці 16000 гривень, що підтверджується наданою розпискою, з датою повернення позики 15 лютого 2012 року, які відповідачка в установлений строк не повернула. На підставі вимог ст. ст. 525, 526, 530, 1046 - 1050 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що 12.12.2011 року відповідачка під розписку взяла у борг в нього гроші на суму 16 000 гривень, які зобов'язалася повернути 15.02.2012 року, але у вказаний строк борг не повернула, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. На його усні звернення до відповідачки, вона відмовилася повертати йому гроші, взяті в борг. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки до суду також не надійшло. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 12 грудня 2011 року, копія та оригінал якої долучені до справи, [PERSON] одержала від [PERSON] 12 грудня 2011 року в борг 16 000 гривень, які зобов'язалась повернути 15 лютого 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Надана суду розписка містить зобов'язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України, і є належним підтвердженням укладеного між сторонами договору позики зазначеної суми грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті). Враховуючи, що борговий документ перебуває у кредитора після закінчення строку, зазначеного у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, боржника слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов ґрунтується на договорі, який відповідає вимогам закону, наявність невиконаного зобов'язання за договором підтверджена наданими позивачем належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і стягнути з відповідачки на користь позивача борг за договором позики в сумі 16 000 гривень. За правилом ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 229, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved