Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку А-1 з допоміжними господарськими будівлями: сарай Б, вбиральня В, літня кухня Г, сарай Д, гараж Ж, огорожа № 1-2, за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області. У позовній заяві позивач вказує, що 23.09.2000 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.07.2013, шлюб між ними розірвано. Неповнолітній син, відповідно до вказаного рішення суду, залишився проживати разом з нею. 08.01.2014 вона уклала шлюб з [PERSON] У період шлюбу з відповідачем, вони за спільні кошти придбали будинок за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області, який згідно договору купівлі-продажу від 18.06.2003 за реєстровим № 955, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON], належить [PERSON] Вказаний будинок являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто її та колишнього чоловіка відповідача [PERSON] Між ними не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна, тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а також просила стягнути з [PERSON] понесені нею витрати, пов`язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» від 14.10.2016, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.07.2013, яке набрало законної сили 12.07.2013, шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 23.09.2000 відділом РАГС Гадяцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 120, розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Позивач 08.01.2014, після реєстрації шлюбу з [PERSON], змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб. Згідно договору купівлі-продажу від 18.06.2003 за реєстровим № 955, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купив будинок, що знаходиться в м. Гадяч по вул. Крупської, 66, Полтавської області, що складається в цілому з жилого будинку А-1, жилою площею 26,1 кв.м з допоміжними господарськими будівлями: сарай Б, вбиральня В, літня кухня Г, сарай Д, гараж Ж, огорожа № 1-3, розташований на земельній ділянці фонду міської ради. Відповідно до реєстрового напису, вказане домоволодіння в цілому зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на право особистої власності за відповідачем [PERSON] Як зазначено у довідці виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 29.06.2016 № 1564, позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом з чоловіком [PERSON] (не зареєстрований за вказаною адресою), сином [PERSON], доньками [PERSON] та [PERSON] У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області, виготовленому станом на 20.07.2016, житловий будинок позначений літерою А-1 загальною площею 54,6 кв.м, житлою площею 26,0 кв.м, з господарськими будівлями: сарай Б, вбиральня В, літня кухня Г, сарай з погребом Д, гараж Ж, огорожа № 1,2. Зі змісту довідки № 19 від 01.07.2016, виданої виконавчим комітетом Гадяцької міської ради, слідує, що земельна ділянка площею 0,0450 га за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області, знаходиться у користуванні [PERSON] та відноситься до земельного фонду міської ради. Статтею 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, придбане подружжям у період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором. У відповідності до норм ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, житловий будинок за адресою: вул. Крупської, 66, м. Гадяч Полтавської області є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний під час шлюбу, тому сторони мають право на поділ цього будинку, їх частки є рівними, оскільки іншого не визначено домовленістю між ними. Між позивачем та відповідачем не досягнуто взаємної згоди про поділ спірного будинку. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто будь-якої згоди на отримання одним з них грошової компенсації та попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно викладеного та враховуючи те, що будинок з господарськими будівлями по вул. Крупської, 66 в м. Гадяч Полтавської області належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є неподільною річчю, тому не може бути поділений між позивачем та відповідачем в натурі, відповідно до їх часток, суд вважає можливим визнати ідеальні частки сторін у цьому майні без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 592,38 грн, що підтверджується квитанцією ПАТ «ПриватБанк» від 08.07.2016 та квитанцією № 31N63 від 23.09.2016, тому згідно ст. 88 ЦПК України, сплачена нею сума судових витрат, підлягає до стягнення з відповідача на її користь. Відповідно до ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем [PERSON] понесено витрати, пов`язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача, відповідно до ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.09.2016 в розмірі 120 (сто двадцять) грн, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 10.10.2016, які, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved