Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 20 квітня 2012 року між позивачем та відповідачкою відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 17. Від вказаного шлюбу дітей віком до одного року вони не мають. Позивач вказує, що їх шлюб розпався через несумісність характерів, наявність протиріч та різні погляди на життя. В подальшому збереження шлюбу між відповідачкою та позивачем на думку останнього не можливе, так як вказане суперечить його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії № [NUMBER] сторони з 20 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 17. Сторони дітей віком до одного року від шлюбу не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved