Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що: 16 жовтня 1993 року між нею і відповідачем, був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 16 жовтня 1993 року, актовий запис № 140; спільне життя з відповідачем не склалося, з 2005 року шлюбні відносини фактично припинені, оскільки вони не можуть знайти спільну мову та постійно сваряться, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач, будучи в стані алкогольного сп'яніння, застосовує фізичне та психологічне насильство щодо позивача та інших членів родини (про що в Єдиному державному реєстрі судових рішень є записи за №№ 14124596 та 48849823, копії судових рішень додаються); спільне господарство не веде, на умовляння вести нормальний спосіб життя не реагує; за станом здоров'я у позивача встановлений кардіостимулятор, їй протипоказані стреси та хвилювання. Відповідач хронічно зловживає спиртними напоями, у стані сп'яніння провокує конфлікти, обзиває позивача та інших членів сім'ї нецензурними словами, пробує зчинити бійку; від шлюбу та сумісного проживання неповнолітніх спільних дітей не мають; позивач вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя її та відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, за таких умов шлюб необхідно розірвати. ;Заходи суду на примирення просить суд не застосовувати. В судове засідання належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду позивач не з'явилася. До суду 23.10.2015 року надійшла її письмова заява про розгляд справи без її участі у зв'язку з тим, що її місце проживання знаходиться на значній відстані від місця розташування суду, позов підтримує в повному обсязі. На примирення не погоджується. Згідно з частиною другою статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача на підставі наявних доказів, оскільки у справі є достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Заслухавши пояснення відповідача, надані ним безпосередньо в судовому засіданні, дослідивши докази в справі: заслухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. Відповідач у судовому засіданні та письмовому заперечені проти позову, що надійшло до суду 02 листопада 2015 року та було долучено судом до матеріалів справи в судовому засіданні 03 листопада 2015 року, зазначив, що позов не визнає, оскільки вважає підстави розірвання шлюбу, зазначені позивачем, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, і зумовлені бажанням позивача в подальшому виселити відповідача з займаного житлового приміщення, через його невеликий дохід. Так відповідач заперечує факти, зазначені позивачем у позовній заяві щодо: спільного проживання з позивачем з 1993 року, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними тривали з серпня 1987 року, а у жовтні 1993 було зареєстровано їх шлюб, непридбання спільного майна, перебування під час сварок у стані алкогольного сп'яніння, неведення спільного господарства з 2005 року, оскільки позивачка почала періодично їздити на проживання до м. Львова з 2010 року, а на постійне проживання переїхала у серпні 2013 році, саме з серпня 2013 року між подружжям було припинено спільне проживання та ведення спільного господарства. У судовому засіданні встановлено, що відповідач з позивачем проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з літа 1987 року до жовтня 1993 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] повторно виданого 18 вересня 2015 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували щлюб 16 жовтня 1993 року. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] дружині [PERSON], про що в книзі записів актів цивільного стану 16 жовтня 1993 року зроблено відповідний запис за № 140. Місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Сторони від шлюбу та сумісного проживання спільних дітей не мають, відповідач за час спільного проживання з позивачем, як до реєстрації їх та шлюбу, так і після, брав участь разом з позивачем у вихованні та утриманні доньки і сина позивача - [PERSON] та [PERSON]. Постійне спільне проживання подружжя та ведення спільного господарства було припинено з серпня 2013 року, коли позивач виїхала на постійне проживання до м. Львова, що і стало причиною розпаду сім'ї. Між подружжям виникали сварки та непорозуміння, що визнав у судовому засіданні відповідач та що підтверджується копіями постанов Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2011 року у справі № 3-281/11 р. та від 19 серпня 2015 року у справі № 395/1041/15 -п. Дані факти, зазначені відповідачем, знайшли своє підтвердження в поясненнях викликаних за клопотанням відповідача свідків [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], факт відсутності у відповідача алкогольної залежності підтверджується наданою відповідачем довідкою РТМО «Новомиргородське» від 02.11.2015 року, факт отримання відповідачем доходу за час спільного проживання з позивачем з серпня 1987 року по грудень 1990 року та з січня 1991 року по вересень 1991 року підтверджується, відповідно, копіями архівних довідок фонду № 250 Відкритого акціонерного товариства «Новомиргородська пересувна механізована дільниця 138». Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них (жінки), що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved