Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Заступник прокурора Харківської області звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області з позовом, який в подальшому був уточнений, в остаточній редакції просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з моменту видачі державного акту на право власності громадянці [PERSON] на земельну ділянку, площею 2 га, вартістю 239\~600 грн, яка розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, серії ЯЕ №492909 від 15.12.2009 (кадастровий номер 6322083001:00:000:2388); зобовязати [PERSON] звільнити та повернути земельну ділянку (кадастровий номер № 6322083001:00:000:2388) у володіння та користування Черкасько-Лозівської сільської ради Дергаічвського району Харківської області. В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням XXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 11.07.2008 громадянці [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запас) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Рішенням XXXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 05.03.2009, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вищевказаній громадянці передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок рішень XXXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 05.03.2009 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2 га, що розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Харківською регіональною філією «Центр ДЗК» зареєстровано державний акт на право власності громадянці [PERSON] - державний акт на право власності серії ЯЕ №492909 від 15.12.2009 на земельну ділянку, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства. Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2013, який набрав законної сили 20.06.2013, встановлено факт підроблення Черкасько-Лозівським сільським головою, зокрема, вищевказаних рішень сільської ради (тобто його неприйняття сільською радою). Представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву відповідно до якої він перебуває у службовому відрядженні, що суд вважає неповажною причиною,оскільки представник позивача завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON]В.у судове засідання не зявилася про причину неявки суду не повідомила. У судове засідання представники третіх осіб: Черкасько-Лозівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області не зявилися, про причину неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим справу розглянути за відсутності представників третіх осіб. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що рішенням XXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 11.07.2008 громадянці [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запас) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Рішенням XXXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 05.03.2009, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вищевказаній громадянці передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок рішень XXXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 05.03.2009 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2 га, що розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Харківською регіональною філією «Центр ДЗК» зареєстровано державний акт на право власності громадянці [PERSON] - державний акт на право власності серії ЯЕ №492909 від 15.12.2009 на земельну ділянку, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства. Також встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2013, який набрав законної сили 20.06.2013, встановлено факт підроблення Черкасько-Лозівським сільським головою, зокрема, вищевказаних рішень сільської ради (тобто його неприйняття сільською радою). Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі народовладдя, законності, гласності, колегіальності. Згідно з вимогами ст.59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. У відповідності до норм ст.118 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України затвердження проекту землеустрою у даному випадку мало відбуватися шляхом прийняття Черкасько-Лозівською сільською радою відповідних рішень з урахуванням норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до вимог ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з вимогами ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. На підставі ст.373 ЦК України та ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Таким чином рішення XXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 11.07.2008 та рішення XXXXIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 05.03.2009 є актами органу місцевого самоврядування, що породжують набуття прав та обовязків землекористувачів з питань володіння землею, і тому відсутність вказаних рішень компетентного органу місцевого самоврядування не породжують правових наслідків у вигляді вилучення земельної ділянки із власності держави. Також, відповідно до інформації управління Держкомзему у Дергачівському районі встановлено, що власником спірної земельної ділянки на сьогодні є [PERSON], який набув право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі договорів купівлі продажу від 18.01.2012 року. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч вимог закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу землею. Факт незаконності набуття відповідачами права власності на земельні ділянки виключає саму можливість відчуження права власності на ці землі іншій особі на законних підставах. У звязку з тим, що рішення сільської ради, яке б установлювало право власності на земельну ділянку за відповідачем відсутнє, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України, - недійсним. З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула без відповідної правової підстави з власності держави, тому вказана ділянка повинна бути повернута за вимогою власника. Відповідно до вимог ст.ст.\~116,\~118,\~122 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно\~ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно\~ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3\~ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно до ч.2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1878-VI від 11 лютого 2010 року, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд визнає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з моменту видачі державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 2 га, вартістю 239\~600 грн, яка розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, серії ЯЕ №492909 від 15.12.2009 (кадастровий номер 6322083001:00:000:2388) та зобов'язує відповідача повернути власнику зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст.ст.\~378,\~387, ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України\~передбачено припинення права власності на земельну ділянку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов вимоги заступника прокурора Харківської області підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 118, 212 ЗК України, ст.ст. 378, 387, 388 ЦК України ,

Outcome: approved