Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. На підтвердження своїх вимог посилається на наступне. 27 липня 2005 року [PERSON], державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, було посвідчено Договір купівлі-продажу за р. № 2-1652 (ВСІ № 392960) між [PERSON] та [PERSON]. Згідно з цим договором, [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у власність трикімнатну квартиру, що знаходиться: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був належним чином посвідчений нотаріусом та підписаний сторонами, оскільки, згідно Глави 11. Реєстрація нотаріальної дії та визнання її вчиненою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮ України від 22.02.2012 року за № 296/5, кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. 27 липня 2005 року правочин був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 739822, про що свідчить Витяг, в якому вказано, що набувачем квартири є [PERSON]. Право власності за набувачем майна було зареєстровано 02 серпня 2005 року в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 11023948. Але, коли 31 жовтня 2016 року власник квартири [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] з метою продажу належної йому квартири, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. А саме: не надано правовстановлюючі документи щодо належності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], квартири [ADDRESS]. Таким чином, власнику нерухомого майна стало відомо, що при посвідчені вказаного Договору державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] були допущені наступні помилки: в адресі покупця невірно вказана вулиця «[PERSON]», замість вулиця «[PERSON]» (тобто переплутана одна буква в назві вулиці); в номері реєстраційної облікової картки платника податків покупця невірно був зазначений ідентифікаційний номер «[NUMBER]» замість «[NUMBER]». Згідно з паспортом покупця серії [NUMBER], виданим Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 24 лютого 1998 року, правильною адресою проживання [PERSON], [INFO], є: [ADDRESS]. Згідно з карткою фізичної особи - платника податків, виданою Державною податковою адміністрацією України 21.01.2008 року, правильним ідентифікаційним номером покупця [PERSON], [INFO], є: [NUMBER]. Помилка з ідентифікаційним номером виникла з тієї причини, що батько покупця має однакове призвіще, ім'я та по-батькові «[PERSON]», тільки іншу дату народження - 14 вересня 1947 року, і, відповідно до цього, має інший ідентифікаційний номер [NUMBER]. Також він зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] Під час здійснення правочину, нотаріусу [PERSON] помилково було надано іншій ідентифікаційний номер, який не належить покупцю вищевказаної квартири. Виходячи з цих обставин, власник нерухомого майна [PERSON], [INFO], не може у повному обсязі за своєю волею користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки його неможливо ідентифікувати, як власника квартири. Згідно ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Докази того, що саме [PERSON], [INFO], є покупцем та власником квартири [ADDRESS], містяться в матеріалах нотаріальної справи, посвідченого Договору купівлі-продажу, які зберігаються в архіві Першої Нікопольської державної нотаріальної контори. Договори купівлі-продажу вчиняються нотаріусами у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮ України від 22.02.2012 року за № 296/5. Так, згідно п.5 Глави 7 Порядку, документи, за якими встановлено особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повертаються особам, що їх подали. У реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записуються назва документа, серія, номер, дата його видачі і найменування установи, яка його видала. На виконання нього пункту нотаріус в реєстрі нотаріальних дій при посвідченні договору купівлі-продажу від 27.07.2005 року мала зробити запис про встановлення особи покупця, в якому був би зазначений паспорт [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 24.02.1998 року. Згідно даних сторінки 11 цього паспорту, нотаріус мав вказав місце проживання покупця: [ADDRESS]. Згідно ч.3 Глави 7 Порядку, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, які залишаються у справах нотаріуса. Таким чином, копія паспорту [PERSON], [INFO], також зберігається в нотаріальній справі. Ще одним доказом того, що саме [PERSON], [INFO], є покупцем в зазначеному договорі, свідчить заява його дружини [PERSON], [INFO], в якій вона дає згоду на купівлю нерухомого майна, оскільки покупець за цим договором на момент його укладання перебував у шлюбі і гроші, які витрачалися на покупку квартири, були спільною сумісною власністю подружжя. Факт шлюбних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке було подано нотаріусу для огляду та повернуто, а в нотаріальній справі залишилася його фотокопія. Примірник заяви міститься в матеріалах нотаріальної справи. Згідно положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Між покупцем за договором купівлі-продажу [PERSON], [INFO], та продавцем [PERSON] відсутній спір про право на квартиру [ADDRESS]. Батько заявника [PERSON], [INFO], не має жодного стосунку до Договору та не заявляє жодних претензій щодо вищевказаної квартири. Крім того, на виконання приписів п.3 ч.1 та ч.2 ст.258 ЦПК України, він надає суду до своєї заяви письмові докази, які свідчать про неможливість державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області внести відповідні виправлення до посвідченого нотаріусом цієї контори договору. Таким чином, враховуючи те, що, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, та за відсутності спору про право, вважає, що у суду є всі підстави для встановлення факту належності йому, ідентифікаційний номер [NUMBER], на праві власності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до пп.5 п.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Тому звернувся до суду. В судове засідання заявник та його представник не прибули, представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, проти задоволення вимог не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Як встановлено в судовому засіданні, 27.07.2005 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу за р.№ 2-1652 (ВСІ № 392960) між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з цим договором, [PERSON] передала у власність [PERSON] трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був належним чином посвідчений нотаріусом та підписаний сторонами. 27.07.2005 року правочин був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 739822 (а.с.6). Право власності за набувачем майна було зареєстровано 02.08.2005 року в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 11023948 (а.с.6). Але, 31.10.2016 року, під час звернення власника квартири [PERSON] до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] з метою продажу належної йому квартири, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що ним не подано відомостей (інформації) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. А саме: не надано правовстановлюючі документи щодо належності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], квартири [ADDRESS] (а.с.8-9). Саме тоді власнику нерухомого майна стало відомо, що при посвідчені вказаного договору державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] були допущені помилки, а саме: в адресі покупця невірно вказана вулиця - «[PERSON]», замість правильної назви вулиці - «[PERSON]» (тобто переплутана одна буква в назві вулиці); в номері реєстраційної облікової картки платника податків покупця невірно був зазначений ідентифікаційний номер «[NUMBER]», замість правильного «[NUMBER]» (а.с.5). Згідно з паспортом покупця серії [NUMBER], виданим Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 24.02.1998 року, правильною адресою проживання [PERSON], [INFO], є: [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно з карткою фізичної особи - платника податків, виданою Державною податковою адміністрацією України 21.01.2008 року, правильним ідентифікаційним номером покупця [PERSON], [INFO], є: [NUMBER] (а.с.12). Помилка з ідентифікаційним номером виникла з тієї причини, що батько покупця має однакове прізвище, ім'я та по-батькові «[PERSON]» з позивачем, тільки іншу дату народження - 14.09.1947 року (а.с.16), і, відповідно до цього, має інший ідентифікаційний номер - [NUMBER] (а.с.17). Також він зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.16 зв). Під час здійснення правочину, нотаріусу [PERSON] помилково було надано іншій ідентифікаційний номер, який не належить покупцю вищевказаної квартири. Таким чином, власник нерухомого майна [PERSON], [INFO], не може у повному обсязі за своєю волею користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки його неможливо ідентифікувати, як власника квартири. Докази того, що саме [PERSON], [INFO], є покупцем та власником квартири [ADDRESS], містяться в матеріалах нотаріальної справи, посвідченого Договору купівлі-продажу, які зберігаються в архіві Першої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.. Ще одним доказом того, що саме [PERSON], [INFO], є покупцем в зазначеному договорі, свідчить заява його дружини [PERSON], [INFO], в якій вона дає згоду на купівлю нерухомого майна, оскільки покупець за цим договором на момент його укладання перебував у шлюбі. Між покупцем за договором купівлі-продажу [PERSON], [INFO], та продавцем [PERSON] спір про право на квартиру [ADDRESS] відсутній. Батько заявника [PERSON], [INFO], не заявляє жодних претензій щодо вищевказаної квартири. Крім того, заявником [PERSON], [INFO], надано суду письмові докази, які свідчать про неможливість державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області внести відповідні виправлення до посвідченого нотаріусом цієї контори договору (а.с.9, 24-41). Таким чином, у суду не виникає сумнівів стосовно законності вимог [PERSON] в частині визнання юридичного факту. Однак, на думку суду, вимога позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру, не підлягає задоволенню, оскільки право власності на квартиру за ним вже було визнано. На підставі викладеного,

Outcome: partial