Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] (далі позивач) в особі представника [PERSON] за позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати за нею право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS],оскільки на даний час правовстановлююча документація на вказане нерухоме майно втрачена, що позбавляє її вільно розпоряджатися та володіти належним їй нерухомим майном. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, суду надали заяву про розгляд справи\~ без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.\~ Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 26.06.2012 [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав № 34664988 від 02.07.2012, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 98244526 від 23.09.2017, власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстровано [PERSON] (а.с. 9, 11). На вказану квартиру виготовлено технічний паспорт (а.с. 10). Позивач зазначає, що в зв'язку з початком проведення АТО в м. Луганську, вона змушена була з родиною тимчасово покинути місце проживання, в звязку з чим договір купівлі-продажу квартири був загублений. 15 вересня 2017 року вона звернулась до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з запитом щодо надання інформації про здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], а також щодо місця знаходження її нотаріального архіву з метою звернення до неї з заявою про отримання дубліката вказаного вище договору купівлі-продажу квартири. 20 вересня 2017 року позивач отримала відповідь № 85/24/09-71/4, в якій їй було розяснено, що [PERSON] не здійснює свою приватну нотаріальну діяльність по Луганському міському нотаріальному округу. Згідно з даними Єдиного реєстру нотаріусів [PERSON] є діючим нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Та було пораджено звернутися до суду (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано оголошення в газету про те, що договір купівлі-продажу від 26.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON]В, зареєстрований в реєстрі № 777 на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а.с. 13). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з\~цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб,\~які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права);2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Позивачем у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником. \~Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved