Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири за адресою [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат, об'єднаною площею 74,56 кв.м. та йому відкрито особовий рахунок №30 148. Приватне підприємство «Східний масив» є балансоутримувачем вище зазначеного будинку відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 лютого 2011 року №321. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 квітня 2011 року №786 дозволено приватному підприємству «Східний масив» укласти з дочірнім підприємством «Авторитет плюс» договір на виконання послуг з управління та утримання об'єктів житлового фонду. Відповідно до договору від 01 квітня 2011 року управління зазначеним житловим багатоквартирним будинком здійснює дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив». 18 червня 2015 року відповідачу було направлено проект Договору від 18 червня 2015 року (в 2-х примірниках з структурою основних витрат в межах діючого тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) та копію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28 вересня 2011 року в підтвердження правомірності та обов'язковості укладення Договору «Про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій». Ознайомившись із проектом договору, відповідач 14 липня 2015 року повідомив про неприйняття пропозиції укласти Договір, з тих підстав, що співвласники багатоквартирного будинку будуть вирішувати питання управління будинку шляхом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Руська, 13 в м. Тернополі. Позивач зазначає, що вручений відповідачу проект договору містить усі істотні умови, що відповідає формі та змісту типового договору, а тому вважає, що ним виконано належним чином усі вимоги закону щодо його укладення. На підставі викладеного, за відсутності згоди відповідача на укладення договору про надання послуг, позивач просить суд визнати договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» укладеним між дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» та громадянином [PERSON] на умовах, визначених в пропозиції до укладення договору від 18 червня 2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, покликаючись на мотиви, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав, викладених у відгуку на позовну заяву. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів). Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст.ст.3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі 6-110 цс 12, висловивши правову позицію по суті виниклих між сторонами правовідносин. В судовому засіданні встановлено та представниками сторін визнано те, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат, об'єднаною площею 74,56 кв.м. та йому відкрито особовий рахунок №30\~148, про що також свідчать довідка №1-560 від 31 липня 2015 року та довідка №б/н від 31 липня 2015 року, видані дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив». Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №321 від 28 лютого 2011 року приватне підприємство «Східний масив» визнано балансоутримувачем будинків згідно додатку №3. Як вбачається із додатку №1 до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №321 від 28 лютого 2011 року «Перелік житлового фонду, який передається комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Залізничник» на баланс приватного підприємства «Східний масив», на баланс останнього передано будинок за адресою: вул.Руська, 13. 01 квітня 2011 року між приватним підприємством «Східний масив» та дочірнім підприємством «Авторитет плюс» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд. До переліку будинків, що передаються в управління дочірнього підприємства «Авторитет плюс», належить також будинок за адресою: вул.Старий Ринок, 3 (додаток №1 до договору від 01 квітня 2011 року). Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №786 від 28 квітня 2011 року, дозволено приватному підприємству «Східний масив» укласти з дочірнім підприємством «Авторитет плюс» договір на виконання послуг з управління та утримання обєктів житлового фонду. Вказаним рішенням вирішено вважати дочірнє підприємство «Авторитет плюс» виконавцем послуг з управління та утримання обєктів житлового фонду, які перебувають на балансі приватного підприємства «Східний масив». Нарахування розміру оплати за утримання будинку та прибудинкової території дочірнє підприємство «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» здійснює на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28 вересня 2011 року, яким встановлено та погоджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено структуру витрат в межах діючого тарифу за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено періодичність та строки виконання робіт по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлено та погоджено тарифи на послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, встановлено тарифи та технічне обслуговування ліфтів тощо. 18 червня 2015 року відповідачу було направлено проект Договору від 18 червня 2015 року (в 2-х примірниках з структурою основних витрат в межах діючого тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) та копію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28 вересня 2011 року в підтвердження правомірності та обов'язковості укладення Договору «Про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій». 14 липня 2015 року [PERSON] повідомив про неприйняття пропозиції укласти Договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, з тих підстав, що співвласники багатоквартирного будинку будуть вирішувати питання управління будинку шляхом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Руська, 13 в м. Тернополі. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі [PERSON]) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Статтею 4 Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Водночас ч.1 ст.19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (надалі постанова №529). З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19-21 Закону, постанови №529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та ст.ст.19, 20 Закону. Свобода договору, закріплена у ст.ст.6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України). Так, ст.ст.19, 20 Закону передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. У разі такої відмови, виходячи з положень ст.ст.3, 6, 1215, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України, виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. За вказаних обставин, суд, проаналізувавши вищевказані норми Закону, зваживши на те, що запропонованийвиконавцем послуг договір відповідає типовому договору, приходить до висновку, що позовні вимогидочірнього підприємства «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» слід задовольнити, визнати договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» укладеним між дочірнім підприємством «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» та громадянином [PERSON] на умовах, визначених в пропозиції до укладення договору від 18 червня 2015 року. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01 квітня 2011 року, укладений між приватним підприємством «Східний масив» та дочірнім підприємством «Авторитет плюс» є недійсним, оскільки даний договір ніким не оспорювався та є чинним на час розгляду справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Outcome: approved