Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 06 жовтня 2017 року в місті Київ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 14820, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (код за ЄДРПОУ 14360570) несплаченої в строк за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2011 року заборгованість в сумі 52957,79 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3299,84 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 43059,96 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3600 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2497,99 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі під № 14820, яким стягнуто заборгованість на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позивача не сплачену в строк за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2011 року заборгованість в сумі 52957,79 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3299,84 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 43059,96 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3600 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2497,99 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Згідно зі змістом виконавчого напису стягнення за ним здійснено за період з 18 листопада 2011 року по 31 липня 2017 року. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 06 жовтня 2017 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не мав можливості перевірити безспірність суми заборгованості за кредитним договором і позбавив боржника можливості з`ясувати суму заборгованості. Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Об`єктивною причиною оскарження виконавчого напису є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у даному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса лишилось те, що стягувач, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищив суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, які наразі не підлягають стягненню та звернувся про стягнення спірного боргу за межами строку позовної давності. Більш того, із розрахунку заборгованості за договором № б\\н від 18 листопада 2011 року вбачається, що відповідач в односторонньому порядку застосовувалась різна процентна ставка у різні періоди, а також окремо підвищена процентна ставка (прострочена), що нараховується на суму заборгованості з урахуванням поточної процентної ставки (тобто відбувається нарахування процентів на проценти). Крім того, законодавством не передбачено й застосування в односторонньому порядку різних процентних ставок за розсудом кредитора. Нотаріус не врахував ані пропущення відповідачем строку позовної давності, ані підвищення процентної ставки відповідачем в односторонньому порядку, ані незаконного нарахування штрафів та пені, стягнення яких не можливо з особи, яка мешкає в зоні проведення АТО на час складання виконавчого напису, та стягнення штрафу не передбачено чинним ЦК України. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 10 годину 10 грудня 2018 року, яке за клопотанням представника позивача було відкладено на 13 годину 11 січня 2019 року. 18 грудня 2018 року надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович просить відмовити у позовних вимогах до нього, оскільки позов до нотаріуса, як відповідача поданий невірно, так як нотаріус в даній справі є неналежним відповідачем. Також просить розглянути справу за його відсутністю. 19 грудня 2018 року надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого АК КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволені відмовити у повному обсязі, оскільки оспорюваний виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобов`язань, та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. Оскільки догорів оформлений значно раніше у банка була відсутня достовірна інформація про адресу за якою на час проведення антитерористичної операції проживав позивач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт банку. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування боржника, банком буде виконано вимоги передбачені ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 11 годину 05 лютого 2019 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2019 року у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Чопик О.П. на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області Таранової Н.Ю. справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцевій Н.М. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 11 годину 00 хвилин 26 березня 2019 року. Судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 26 березня 2019 року відкладене на 05 червня 2019 року на 09 годину 00 хвилин у зв`язку із неявкою відповідача ПАТ КБ «Приватбанк». До судового засідання позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволені позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але раніше надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року (а.с.11) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під № 14820, за яким запропоновано стягнути заборгованість на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2011 року. Строк, за який провадиться стягнення - 2208 днів, а саме: з 18 листопада 2011 року по 31 липня 2017року. Сума, що підлягає стягненню, складає 52957,79 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3299,84 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 43059,96 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3600 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2497,99 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 06 жовтня 2017 року. З копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2011 року вбачається, що у [PERSON] спочатку була процентна ставка 30 %, а потім з 01 вересня 2014 року вже 34,80%, (а.с.12-14) а з 01 квітня 2015 року вже 43,2 %, тобто дійсно позивачу була в односторонньому порядку піднята процентна ставка, оскільки на протязі усього судового розгляду даної справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів з приводу того, що він у відповідності до норм діючого законодавства України підняв в односторонньому порядку процентну ставку за вищевказаним кредитним договором, та щодо того, що позивач з цього приводу був належним чином та у відповідні строки повідомлений, а тому суд приймає до уваги та за основу той факт, що відповідач у порушення норм діючого законодавства України в односторонньому порядку підняв процентну ставку за даним кредитним договором. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 січня 2018 року (а.с.15) державний виконавець Бахмутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 14820, виданого 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення боргу у сумі 54757,79 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 квітня 2018 року (а.с.16), державний виконавець Бахмутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області звернув стягнення на доходи боржника на підставі виконавчого напису № 14820, виданого 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення боргу у сумі 54757,79 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат»(далі в тексті - чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22лютого 2012року№296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В обґрунтування позову позивач послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем(боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Представник позивача також зазначила, що в порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а будь-які письмові угоди, на якому міститься підпис позивача про збільшення строку позовної давності, відсутні. Також представник позивача у позові зазначила та звернула увагу також на те, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Зокрема, позивач не погоджується з розміром процентів за користування кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість. До виконавчого напису включена неустойка(штраф, пеня), яка не передбачена чинним законодавством України, оскільки подвійне стягнення заборонено діючим законодавством України, а саме відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов`язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов`язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню, що відповідає правові позиції викладені у постанові Верховного суду України №6-2003цс15. Суд акцентує увагу на тому, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача, наведеними раніше в судовому засіданні про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом до стягнення з позивача на користь відповідача, не є безспірною, оскільки позивач вважає неправомірним підвищення процентної ставки і як наслідок не згоден з розміром заборгованості по процентам, також не згоден з нарахуванням пені, комісії та штрафів. Відповідно до статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Письмовий відзив на позовну заяву представника відповідача ПАТ КБ Приватбанк не ґрунтується на положеннях закону, тому до уваги судом не приймається та не береться за основу при ухваленні даного рішення, оскільки він спростовується вищенаведеними письмовими доказами, які так і не зміг на протязі усього розгляду справи спростувати представник відповідача та вищевикладеними письмовими аргументами та вищевказаним діючим законодавством України. Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими за наведених вище підстав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 жовтня 2017 року. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. А тому, в позовних вимогах до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича повинно бути відмовлено. При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 704,80 грн. судового збору з ПАТ КБ «Приват Банк» та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 352,40 грн.

Outcome: partial