Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Заявник 03.12.2014 року звернувся до суду з зазначеною вище заявою, в якій просив встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: диплому [NUMBER] про вищу освіту та свідоцтва про восьмирічну освіту [NUMBER]. В обґрунтування поданої заяви, заявником зазначено, що на час оформлення пенсії по віку заявник не звертав увагу на правильність написання свого ім'я та по батькові і лише після отримання листа Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва виявив наявність помилки у дипломі [NUMBER] про вищу освіту та свідоцтві про восьмирічну освіту [NUMBER], які перешкоджають заявнику зарахувати період навчання в трудовий стаж та отримати відповідну пенсію. У судовому засіданні 23.04.2015 року представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до картки фізичної особи - платника податків; свідоцтва про загальнообов'язкове соціальне страхування; трудової книжки; свідоцтва про розірвання шлюбу; свідоцтва про народження; свідоцтва про зміну прізвища; довідки про укладення шлюбу (а.с.7-11) прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано вірно, а саме: [PERSON]. Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду у Святошинському районі м. Києва №17374/11 від 18.11.2014 року, управління відмовило заявнику у зарахуванні трудового стажу в період навчання в Київському технікумі радіоелектроніки м. Києва, оскільки диплом згаданого навчального закладу був виданий на [PERSON] та рекомендовано звернутись до навчального закладу за довідкою, про допущення описки в дипломі (а.с.12). Заявник звертався до Київського технікуму радіоелектроніки м. Києва, однак отримав негативну відповідь, яка змусила його звернутися до суду для встановлення відповідного факту. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищезазначені розбіжності при складанні диплому [NUMBER] про вищу освіту та свідоцтві про восьмирічну освіту [NUMBER], допущені внаслідок довільного перекладу по батькові заявника з російської мови, а отже подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved