Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про усунення перешкод у користуванні та володінні житловим будинком шляхом його реального розподілу. Позовну заяву мотивувала тим, що З відповідачем по справі вона являється співвласником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Куниці, 3 в с. В.Хутір Драбівського району Черкаської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ 642405, виданого органом приватизації [PERSON] сільської ради Драбівського району Черкаської області 09.03.2010 року. В даному будинку проживала з 2000 по 2015 роки, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Через протиправну поведінку чоловіка до неї вимушена була залишити вказаний будинок в 2015 році, розірвати шлюб та шукати роботу та житло в іншому місці. Просила суд усунути перешкоди у користуванні та володінні житловим будинком шляхом його реального розподілу у відношенні 1/3 її частки до 2/3 частки відповідача та третьої особи, яка їм належить на праві власності. Відповідач по справі подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позовну заяву обґрунтував наступним. В 2010 році він, його син та [PERSON] приватизували житловий будинок загальною площею 62,9 кв.м. по вул. Куниці, 3 в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області. В вересні 2016 року йому стало відомо, що [PERSON] в 2001 році використала своє право на приватизацію в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, приватизувавши квартиру [ADDRESS]. Згідно ч.5 ст.5 вказаного закону кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Вважає, що [PERSON] в 2001 році використала своє право на приватизацію, а тому приватизація в 2010 році є незаконною. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, вважає що перший варіант користування будинком, який визначив експерт буде відповідати інтересам позивачки, зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, вважає, що [PERSON] не в повній мірі використала своє право на приватизацію, оскільки їй був виданий житловий чек, а також вважає, що підставі для поновлення строку позовної давності немає, в поданій заяві проси суд застосувати строк позовної давності щодо другої приватизації житла [PERSON] Відповідач позов не визнав, вважає, що позивач незаконно приватизувала житловий будинок, про що він дізнався в вересні 2016 року, просив суд відмовити в позові, свою зустрічну позавожу заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Представник відповідача та позивача по зустрічному позову підтримав позицію [PERSON], зауважив, що згідно висновку експерта провести реальний розподіл будинку неможливо, при визначенні порядку користування житловим будинком не було враховано інтереси третьої особи, на даний час не визначені частки, якими володіють співвласники будинку. Згідно практики у разі реального поділу будинку необхідно щоб у кожного власника був окремий вихід. Представник [PERSON] сільської ради Дарібвського району Черкаської області заявлений до них позов визнала, пояснила суду, що орган приватизації не був повідомлений [PERSON] про те, що вона вже приватизувала інше житло, її паспорт не містив відмітки про це, [PERSON] при повторній приватизації житлових чеків не використовувала, а здійснила приватизацію як вперше. Третя особа в судове засідання не з?явилася, надала заяву в якій позов [PERSON] не визнав, а зустрічний позов підтримав. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного. З копії рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21.05.2015 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] розірваний шлюб, в якому вони перебували з 12.05.2011 року. Дівоче прізвище [PERSON] [PERSON], про що зазначено в листі Драбівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Черкаській області від 20.09.2016 № 1671/08-02/06-23. Згідно розпорядження органу приватизації [PERSON] сільської ради Драбівського району Черкаської області від 10.02.2010 року № 21 заява наймача [PERSON] про приватизацію будинку по вул. Куниці, 3 в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області було задоволено та передано у спільну сумісну власність вказаний будинок його мешканцям. На підставі даного розпорядження видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок, в якому власниками зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Г (син [PERSON], прізвище змінено на [PERSON]). Розмір частки, який належить кожному з співвласників не визначено. Крім того, згідно розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області від 23.01.2001 року № 2 [PERSON] ([PERSON]В.) було передано у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 25,3 кв.м. На підставі даного розпорядження остання отримала свідоцтво про право власності на вказане житло. Оскільки площа приватизованої квартири була менше за встановлену норму, було проведено розрахунок, яким визначено, що [PERSON] має право на житловий чек на суму 1 грн. 00 коп. В судовому засіданні з пояснень представника [PERSON] сільської ради було встановлено, що [PERSON] не використала даний житловий чек для безоплатної приватизації іншого житла, на площу що перевищувала норму від приватизації першого житла, а також не здійснювала будь-яких доплат. Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] мала право приватизувати інше житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з доплатою. Роз?яснення даного пункту надане в рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 № 15-рп/2010. Таким чином [PERSON] було здійснено приватизацію будинку по вул. Куниці, 3 в с. В.Хутір Драбівського району Черкаської області як вперше, без врахування суми житлового чеку та можливої доплати за приватизацію надлишкової площі, а тому зустрічний позов суд вважає обґрунтованим. Представником [PERSON] було подано суду заяву про застосування строків позовної давності до вимоги щодо визнання частково недійним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що належить [PERSON] Згідно ст. 256, 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності в межах якого можна звернутися до суду за захистом свого цивільного права чи інтересу складає три роки. Ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що [PERSON] був як співмешканець [PERSON] міг довідатися на час приватизації будинку, про те, що [PERSON] вже було приватизовано інше житло. Останній не заперечує того факту, що був обізнаний, що [PERSON] мала інше житло, отже він мав всі підстави для того щоб унеможливить незаконну приватизацію зясувати у співмешканки яким чином було придбана її квартира. Враховуючи, що з часу приватизації будинку минуло три роки, суд вважає можливим застосувати строки позовної давності для відмови у зустрічних позовних вимог [PERSON] (ч.4 ст.267 ЦК України). Вимоги [PERSON] адресовані різним відповідачам, проте розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на нерухоме майно нерозривно повязані між собою. Окреме визнати недійним розпорядження неможливо та залишити в силі свідоцтво видане на його підставі неможливо. Тому суд не приймає визнання відповідачем [PERSON] сільською радою Драбівського району Черкаської області зустрічного позову, оскілки таке визнання порушує право [PERSON] на правильне вирішення спору, в тому числі і з застосовуванням строків позовної давності до встановлених правовідносин. Згідно ч.1, 2 ст.355, ч.1 ст.368 ЦК України майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Оскільки частки сторін спірного житлового будинку у правовстановлюючому документів не визначені, вони мають на нього право спільної сумісної власності. Згідно висновку оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 14.08.2017 № 26/887/17-23, проведеної експертом Черкаського відділення КНДІСЕ [PERSON] поділ житлового будинку № 3 по вул. Куниці в с.Великий Хутір Драбівського району в натурі у відповідності до ідеальних часток співвласників 1/3 до 2/3 неможливий. Вимоги щодо встановлення порядку користування майном, без його реального розподілу з урахуванням інтересів кожного з співвласників даного майна, позивачем не заявлялось. А тому підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed