Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. 411 Стрілкової Дивізії, б. № 2. Між [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 50\~000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 17 січня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, мотивуючи свою відмову браком коштів та часу для цього. Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначене домоволодіння, а також земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд, так як вказана земельна ділянка перейшла до позивача разом із зазначеним домоволодінням. Позивач до суду не зявився, надав заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. 411 Стрілкової Дивізії, б. № 2. Між [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 50\~000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 17 січня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, мотивуючи свою відмову браком коштів та часу для цього. Згідно технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. 411 Стрілкової Дивізії, б. № 2, складається: А-1, а, а1, а2 житловий будинок; Б, І сараї; В убиральня; Г баня; Д, Е, Ж навіси; ПГ погріб; З гараж; 1-5 огорожа; 6 водопровід; 7 - колодязь. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, набуваючи право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач також набуває право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. 411 Стрілкової Дивізії, № 2 (кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:06:002:0463). На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved