Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Заступник керівника Тисменицької місцевої прокуратури , який діє в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Городенківської РДА звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяних збитків, завданих злочином, в сумі 13852,86 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області, який 23.11.2015 р. набрав законної сили, [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідачку визнано винною в тому, що вона шляхом обману, з метою незаконного отримання державної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, в порушення ст.7 Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п. 10 Постанови КМУ від 24.02.2003 р. № 250 «Про затвердження Порядку призначення, виплати державної допомоги малозабезпеченим сім'ям», усвідомлюючи, що через працевлаштування за межами України її чоловіка [PERSON], вона не вправі звертатись із заявою на призначення та виплату їй допомоги як малозабезпеченій сім'ї, подала завідомо неправдиві відомості, не відобразивши факт виїзду її чоловіка [PERSON] за межі України та його працевлаштування. При цьому, подаючи 13.03.2013 р. та 13.03.2014 р. заяви до УПСЗН Городенківської РДА, відповідачка, достовірно знаючи, що її чоловік перебував за кордоном і не міг здійснювати догляд за особою, яка досягла 80-річного віку - [PERSON], подала документи (довідки про доходи членів сім'ї, декларацію) про те, що чоловік здійснює догляд за перестарілою [PERSON] та отримує дохід, внаслідок чого управлінням праці і соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації було проведене безпідставне нарахування та виплату соціальної допомоги за період з 01.03.2013 р. по 31.08.2013 р. в сумі 6426,12 грн., та за період з 01.03.2014р. по 31.08.2014 р. в сумі 7426,74 грн. Всього внаслідок вчинення відповідачкою злочину було завдано державі збитків на загальну суму 13852,86 грн. А тому прокурор просить суд стягнути з відповідачки заподіяні державі збитки та стягнути судові витрати. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові, просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що її чоловік [PERSON] був оформлений як такий, що здійснював догляд за родичкою [PERSON], яка досягла 80-річного віку. Подавши відповідні документи до УПСЗН для отримання допомоги, як малозабезпечена сім'я, вона вказала, що чоловік здійснює догляд за перестарілою особою, хоча фактично її чоловік виїздив на роботу за кордон, а догляд за перестарілою [PERSON] замість чоловіка здійснювала вона. Їх син навчається у ВУЗі, були необхідні кошти, тому звернулась за отриманням державної допомоги. Вона думала, що оплативши накладений вироком суду штраф, непотрібно буде повертати зайво отримані від держави кошти. Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2015 р. по справі № 342/1108/15-к (провадження № 1-кп/342/110/2015), який набрав законної сили 23.11.2015 р., відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не розглядався. Вказаним вироком встановлений розмір збитків, завданих державі злочинними діями відповідачки, в сумі 13852,86 грн. Зазначений розмір був визначений на підставі нарахованої та виплаченої їй соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім'ї, а саме за період часу з 01.03.2013 р. по 31.08.2013 р. в сумі 6426,12 грн., з 01.03.2014 р. по 31.08.2014 р. в сумі 7426,74грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п.п. 13,18 Постанови Пленуму ВСУ N 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2015 року встановлено вину [PERSON] в тому, що вона заволоділа чужим майном шляхом обману, тобто вчинила шахрайство, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами у вигляді безпідставно нарахованої та виплаченої Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської райдержадміністрації соціальної допомоги у розмірі 13852,86 грн., яка добровільно не відшкодована, тому завдані державі збитки слід відшкодувати в повному обсязі за рахунок відповідачки. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166, ЦК України,

Outcome: approved