Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Віньковецької районної державної адміністрація Хмельницької області, Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина. До спадкового майна належить, серед іншого, і право на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом серії [NUMBER] від 02.04.1997 року. Вказаний сертифікат був виданий на імя [PERSON], яка померла [INFO] року. Її спадкоємцем був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав на неї. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем. Отримати свідоцтво на право спадщини за законом на вищезазначену земельну частку вона не має можливості, у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на імя [PERSON] після її смерті. Посилаючись на вимоги статей 328, 1218, 1225 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», вона просить її вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, на ім'я суду її представник надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Віньковецької селищної ради Віньковецького району в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Подав заяву, якою визнав позовні вимоги, просив справу слухати без участі представника селищної ради. Представник відповідача Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Подав заяву, якою визнав позовні вимоги, просив справу слухати без участі представника райдержадміністрації. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 29.05.2007 року, актовий запис № 60). Він був спадкоємцем померлої дружини [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] року від 09.07.1996 року, актовий запис № 68) та вступив в управління спадковим майном, що підтверджено копією спадкової справи № 267/2016, яка заведена після смерті [PERSON] померлого [INFO] року. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах на території Віньковецької селищної ради, що підтверджено сертифікатом серії [NUMBER] від 02.04.1997 року, інформаційною довідкою відділу у Віньковецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькй області № 31-22-0.20-248/104-18, копією Державного акта на право колективної власності на землю серії № [NUMBER] «Заславя», витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), так як [PERSON] була членом СС «Заславя». Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.1957 року, актовий запис № 73, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.05.1974 року, актовий запис № 26, довідкою Віньковецької селищної ради від 06.03.2018 року № 594 про фактичне місце проживання і склад сімї на час смерті спадкодавця. Отримати свідоцтво на право спадщини за законом на вищезазначену земельну частку позивач не має можливості, у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на імя [PERSON] після її смерті та є недійсним. Державний нотаріус Макарова Н.В. Віньковецької державної нотаріальної контори постановою від 10.10.02017 року № 457/02-31 правомірно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ видано на ім'я [PERSON] після її смерті. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється після її смерті, який, відповідно, є недійсним. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З аналізу наведених правових норм, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через смерть спадкодавця, хоча право померлої на земельну частку (пай) закріплено сертифікатом серії [NUMBER] від 02.04.1997 року і ніким не оспорено та перейшло до [PERSON] як спадкоємця за законом. На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову, тому за ним слід визнати право на земельну ділянку, розташовану на території Віньковецької селищної ради.

Outcome: approved