Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи позовні вимоги позивач вказала, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 08.05.2009 р. був розірваний. Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями, веде замкнений спосіб життя. Донька перебуває на її утримані, відповідач з 2009 р. не підтримує з дитиною жодних відносин, її вихованням не займається, її життя та здоров`ям не цікавиться, не піклується про неї. Таким чином, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] . Ухвалою від 26.03.2019 р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою від 13.09.2019 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Інгулецької районної ради у місті Кривому Розі. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій він повністю визнав позов та просив розглянути справу без його участі. Представник Виконавчого комітету Первомайської міської ради, як Орган опіки та піклування до суду не з`явився, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справи без її участі, та надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Інгулецької районної ради у місті Кривому Розі до суду не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою за адресою [ADDRESS] . Відповідно до виконавчого листа виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 16 квітня 2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 10.02.2009 року до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позивач в позові вказала, що після розірвання шлюбу між ними відповідач не цікавився дитиною та спілкувався з нею. Відповідно до довідки виданої , Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, від 04.12.2019 року № 50889/10, на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-658 виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 16.04.2009 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.02.2009 року до повноліття. Станом на 01.12.2019 року заборгованість зі сплати аліментів складає 93330 грн. 08 коп. Відповідно до довідки № 654 від 10.12.2018 року та характеристики, виданих Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 73, в якій навчається [PERSON] , батько участі у вихованні, навчанні, спілкуванні та розвитку дитини не приймає, святкових заходів за участю дитини не відвідував, її життям не цікавився. Вихованням дівчинки займається її матір [PERSON] . Мати підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори, дні відкритих дверей. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 02.01.2020 року № 25/03.01-26, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки. Надана відповідачем заява свідчить про те, що [PERSON] свідомо не бажає турбуватись про свою неповнолітню доньку, з власної ініціативи усунувся від участі у її житті. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про доньку та займатись їх вихованням. Відповідач зі свого боку не надав заперечень проти цього, навпаки позов визнав повністю. Такі дії відповідача свідчать про свідоме та винне нехтування своїми батьківськими обов`язками. Отже, враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога, щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню Що стосується вимог позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , то суд зазначає наступне. Встановлено, що аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню в судовому порядку не підлягають. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial