Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та про стягнення заборгованості. Вказує, що вона є особою похилого віку, інвалідом, потребує коштів на лікування та проживання. Відповідач є її сином. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 400 грн 00 коп. щомісячно. Ухвалою судді від 22.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Ухвалою суду від 22.03.2021 здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті Судової влади України. 05.04.2021 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга відповідача на ухвалу про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 06.04.2021 року апеляційну скаргу повернуто [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 353 ЦПК України та п. 15.11) Прикінцевих положень ЦПК України. Позивач позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судовому засіданні 25.05.2021 року позов визнав частково, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання матері з 01.05.2021 року та звільнити його від сплати судового збору. Просив врахувати, що його родина винаймає у місті Кременчуці житло, допомогу як внутрішньо-переміщені особи вони не отримують, він працює на умовах неповної зайнятості та отримує доходи на рівні прожиткового мінімуму. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини справи: Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , Позивач є пенсіонеркою за віком та інвалідом ІІ групи з 22.10.2014 року, що підтверджується довідкою серії 10 ААВ № 464228 від 04.11.2014 року (а.с. 6). Рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 25 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь матері [PERSON] стягнуті кошти на її утримання у розмірі 250 гривень щомісячно. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17 вересня 2018 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] ; збільшено розмір коштів (аліментів), стягнутих на її утримання з [PERSON] рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 25 грудня 2008 року з 250 грн 00 коп. щомісячно до 400 грн 00 коп. щомісячно на строк з 30 січня 2018 року до 30 січня 2021 року. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовлено. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішення спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд враховує, що позивач є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи, тобто в правовому розумінні непрацездатною, потребує коштів на лікування. Доказів про те, що позивач ухилялася від утримання сина [PERSON] або позбавлялася батьківських прав щодо нього, суду не надано. Отже, законних підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено. Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати матері матеріальну допомогу, у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Протягом останніх трьох років він сплачував аліменти у розмірі 400 грн 00 коп. на місяць. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі у розмірі 400 грн 00 коп. щомісячно на утримання матері. Щодо строку, з якого мають стягуватись аліменти. Позивач до суду звернулася з позовом 27.01.2021 року. Відповідач, посилаючись на тяжке матеріальне становище, просив суд стягнути аліменти у збільшеному розмірі з 01.05.2021 року. Суд не зайшов підстав для стягнення аліментів з 01.05.2021 року, оскільки кінцевий термін стягнення аліментів за рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17 вересня 2018 року закінчився 30 січня 2021 року. Водночас, із довідки головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Докійчук Т.В., яку відповідач надав суду, встановлено, що за лютий-квітень 2021 року відповідач сплачував на користь матері аліменти в розмірі по 250 грн 00 коп. Ці кошти повинні бути враховані під час обрахунку заборгованості як частково сплачені аліменти за вказаний період. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментам. Відповідно до наданого головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Докійчук Т.В. від 01.05.2021 року, станом на 01.05.2021 року заборгованість зі плати аліментів у виконавчому провадженні № 50952253, стягувачем за яким є [PERSON] , а боржником - [PERSON] , відсутня. Ураховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням майнового стану відповідача, який є внутрішньо переміщеною особою, адресну допомогу в даний час не отримує, має родину,в якій виховується двоє неповнолітніх дітей отримує доходи в розмірі, який незначно перевищує прожитковий мінімум, у відповідності до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд зменшує до 1/2 частки розмір судового збору. З відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 454 грн 00 коп. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Outcome: approved