Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», [PERSON] , [PERSON] та просив: 1) визнати незаконними дії державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. щодо реєстрації права власності на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] ; 2) скасувати рішення державного реєстратора КП реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення : 45168017 від 23.01.2019 про щодо реєстрації права власності на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] ; 3) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи №№29961847, 29961874 про право власності [PERSON] , [PERSON] на господарську споруду , загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] (по Ѕ частині за кожним); 4) зобов`язати [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок знести господарську споруду , загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що 23.01.2019 року, рішенням державного реєстратора КП реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення : 45168017 зареєстровано право власності на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] . На думку позивача реєстрація права власності здійснена із порушенням вимог діючого законодавства а підставі лише висновку серії та номер: 1301-19 та технічного паспорту, виданих 14.01.2019 ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», тобто документів, що не відповідають вимогам чинного на час їх видачі законодавства і не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, без перевірки наявності документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Так, у вищевказаній довідці зазначено, що господарська споруда, загальною площею 29,1 кв.м, по [ADDRESS] нібито побудована до 05.08.1992, тому, відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, не належить до самочинного будівництва. Проте, пунктом 3.2. вищевказаної Інструкції (в редакції, чинній на момент видачі довідки) було передбачено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Нова редакція зазначеної Інструкції, чинна з 15.01.2019, взагалі не містить такого пункту. Разом з тим, спірна господарська споруда, загальною площею 29,1 кв.м, збудована на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] в межах історичного ареалу міста і не має ніякого відношення до індивідуальних (садибні) житлових будинків, садових, дачних будинків. Позивачем вказується, що згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на виконання будівельних робіт або документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується листами Департаменту ДАБІ в Одеській області № 1015-05/1-1599 від 04.03.2019 та управління ДАБК Одеської міської ради № OI-6/154-пр від 15.03.2019. Ухвалою суду від 07.10.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м., розташовану по [ADDRESS] , зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 1748246951101, до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 16.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 15.06.2021 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про часткове визнання позову. Заяву обґрунтовано тим, що об`єкт нерухомого майна, який є предметом судового спору було надано відповідачу у справі - [PERSON] та членам її родини у користування на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації №41 від 26.01.2012 року. У період розгляду справи [PERSON] та члени її родини здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] що підтверджується Свідоцтвом про право власності [NUMBER] виданим Департаментом міського господарства Одеської міської ради та Витягами про державну реєстрацію речового права від 01.09.2020 року. Враховуючи набуття права власності на предмет спору у належний спосіб, Відповідач не заперечує проти задоволення позову в наступних пунктах: 1.Визнати незаконними дії державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. щодо реєстрації права власності на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] ; 2.Скасувати рішення державного реєстратора КП реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення : 45168017 від 23.01.2019 про щодо реєстрації права власності на господарську споруду, загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] ; 3.Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи №№29961847, 29961874 про право власності [PERSON] , [PERSON] на господарську споруду , загальною площею 29,1 кв.м, розташовану по [ADDRESS] (по Ѕ частині за кожним). Проте, у зв`язку з тим ,що на об`єкт нерухомого майна, який є предметом судового спору було оформлено право власності у належний спосіб (а саме шляхом його приватизації як підсобного приміщення у складі квартири) просить суд залишити вимогу про знесення за власний рахунок самочинно збудованого - без задоволення. У судове засідання призначене на 09.12.2021 року з`явилися представник прокуратури Одеської області та представник відповідача [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату та час засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить господарська споруда, загальною площею 29,1 кв.м, розташована по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване державним реєстратором КП реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення : 45168017 від 23.01.2019 року, підстава виникнення права власності висновок серії та номер: 1301-19 та технічний паспорт, виданий 14.01.2019 року ТОВ «Бюро Консалт Сервіс». Згідно листа №01-15/79 від 05.03.2019 року управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , не видавались. Згідно листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 13.03.2019 року № 0119/570-06 рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , Одеською міською радою не приймалось. Постановою №206/19 від 19.03.2019 року виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво господарчої споруди за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що адміністративне стягання у вигляді штрафу [PERSON] було сплачено. Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації №41 від 26.01.2012 року [PERSON] та членам її родини передано у користування підсобне приміщення загальною площею 21,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради та Витягами про державну реєстрацію речового права від 01.09.2020 року квартира [ADDRESS] належить у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири складає 56,3 кв.м, з яких 21,6 кв.м площа підсобного приміщення відображеного у технічному паспорті від 05.11.2018 року під №7. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 18-10/21 судового експерта Проскуровського Володимира Петровича (Свідоцтво № 1337 від 24 квітня 2009 року) складеного 18.10.2021 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за заявою [PERSON] в рамках цивільної справи № 522/16895/19 встановлено наступне «Порівнюючи технічні та об`ємно-планувальні характеристики спірних будівель, при цьому враховуючи незначні розбіжності між їх зазначеними показниками, які можуть бути пов`язані із помилками при проведенні інвентаризації та із проведенням поточних ремонтів будівель, а також враховуючи розташування в натурі спірних будівель в одному і тому ж місці на земельній ділянці, експерт вважає, що частина будівлі в складі приміщення «7», загальною площею 21,6 кв.м., згідно даних технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Конструкт-Проект Груп» від 05.11.2018 року, на квартиру [ADDRESS] , є тією ж самою будівлею, що й частина будівлі господарської споруди під літ. «А» в складі приміщення «1», загальною площею 21,6 кв.м., згідно даних технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» від 14.01.2019 року, на громадський будинок Господарську споруду [ADDRESS] ». Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових правна нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття права власності на нерухоме майно. Тобто повинно бути доведено факт набуття (виникнення) права власності особою. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Згідно положень ч. 1 ст. 10 Закону, державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до статті 18 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону). Згідно статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Згідно ч.1 статті 31 Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Згідно положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши письмові докази, висновки експертів, оцінивши їх з точки зору належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову. Державна реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року на момент проведення оскаржуваного рішення державного реєстратора допускалася лише на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Для проведення відповідної державної реєстрації необхідно було надати: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Проте із матеріалів справи вбачається, що відповідачами було надано для проведення державної реєстрації висновок № 1301-19 та технічний паспорт, виданий 14.01.2019 року ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» із відміткою про те, що об`єкт побудовано до 5 серпня 1992 року. Відповідно надані заявниками документи не відповідали вимогам ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( Відповідно державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною було порушено порядок державної реєстрації прав, а саме: держаний реєстратор не перевірила документи на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, не встановила відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства та, відповідно, не прийняла, як того вимагає Закон, рішення про відмову в державній реєстрації прав, що стало наслідком внесення недостовірних відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно. Обставина оформлення права власності на господарську будівлю яка є предметом спору із порушенням чинного законодавства визнається відповідачем у заяві про часткове визнання позову. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зважаючи на це суд вбачає наявність достатніх правових підстав для визнання незаконним дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності, скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., Мельник Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45168017 від 23.01.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: господарська будівля, загальною площею 29,1 кв.м, та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності. Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради квартира [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв.м, з яких 21,6 кв.м площа підсобного приміщення відображеного у технічному паспорті від 05.11.2018 року під №7 була приватизована у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому судом враховується висновок судової будівельно-технічної експертизи № 18-10/21 складеної судовим експертом Проскуровським В.П. (Свідоцтво № 1337 від 24 квітня 2009 року) 18.10.2021 року згідно якого, експерт вважає, що частина будівлі в складі приміщення «7», загальною площею 21,6 кв.м., згідно даних технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Конструкт-Проект Груп» від 05.11.2018 року, на квартиру [ADDRESS] , є тією ж самою будівлею, що й частина будівлі господарської споруди під літ. «А» в складі приміщення «1», загальною площею 21,6 кв.м., згідно даних технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» від 14.01.2019 року. Зважаючи на, це вимогу про знесення господарської споруди, загальною площею 29,1 кв.м, розташованої по [ADDRESS] слід залишити без задоволення, адже у період розгляду справи відповідачем було набути право власності на це майно у встановленому Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір який підлягає стягненню з відповідачів вираховується пропорційно задоволеним позовним вимогам, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 5763 грн. (1921 грн.*3). Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial