Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Заступник міського голови О.Левицький звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилався на те, що на обліку у Службі у справах дітей з 04.09.2012 року перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Дитина зареєстрована разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У 2012 році згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини, [PERSON] було влаштовано у Надвірнянський будинок дитини, а органом опіки та піклування подано позов до Івано-Франківського міського суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] Рішенням Івано-Франківського міського суду, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області, в задовленні позову відмовлено, дитину було повернуто на виховання батькам. З інформації ВЮП УПД ГУ НП в Івано-Франківській області від 04.07.2017 року відомо, що 12.06.2017 року до відділу ювенальної превенції надійшло повідомлення про те, що по [ADDRESS] малолітня дитина кидає іграшки з балкону. На місце події виїхали працівники патрульної поліції, які викликали працівників Державної служби надзвичайних ситуацій. Разом вони піднялись через балкон до [ADDRESS] в, та відчинили двері помешкання з середини. У кваритрі був увімкнений телевізор та газова плита, на якій готувалась їжа. В ході перевірки було встановлено факт залишення малолітньої дитини без нагляду. Через деякий час повернувся батько дитини, який вказав, що вийшов до склоприймальника, щоб здати пляшки. Батька дитини було запрошено у службу в справах дітей, де він пояснив, що відлучився на годину і повернувся назад додому. [PERSON] було попереджено про встановлену чинним законодавством України відповідальність за неналежне утримання, виховання та навчання дитини. 20.06.2017 року головним лікарем обласного фтизіопульмонологічного центру видано направлення та безкоштовну путівку [PERSON] на лікування в санаторій «Прикарпатський» у м. Яремче, однак дитина не була влаштована батьками в заклад. 18.07.2017 року комісією у складі працівників служби у справах дітей, інспектора ВЮП УПД ГУ НП в Івано-Франківській області, фахівця із соціальної роботи міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відвідано родину Седецьких за місцем проживання. За результатами обстеження складено акт, згідно якого у помешканні не створені належні умови для проживання та розвитку дитини: антисанітарія, розкидані брудні дитячі речі, відчутний стійкий неприємний запах, по кімнатах повзали таргани. Також було встановлено, що мати дитини [PERSON] на той час перебувала на лікуванні в обласному фтизіопульмонологічному центрі, а батько [PERSON] у відпустці. Батькові запропоновано влаштувати дитину до закладу соціального захисту дітей, проте він відмовився. 20.07.2017 року у ході проведення рейду з питань захисту прав дитини та профілактики правопорушень в мікрорайонах міста, повторно було обстежено умови проживання [PERSON]. Цього ж дня його батьки надали письмову заяву на ім'я начальника служби у справах дітей щодо сприяння у тимчасовому влаштуванні їх малолітнього сина в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) до повного одужання матері, яка перебувала на лікуванні в ОФПЦ. З інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) відомо, що дитина перебуває в закладі з 20.07.2017 року, та за цей час хлопчика провідував батько 22 рази, цікавився його навчанням та здоров'ям. З інформації ОФПЦ від 24.07.2017 року вбачається, що [PERSON] перебуває на лікуванні у обласному фтизіопульмонологічному центрі у відділенні бактеріовиділювачів з 08.06.2017 року. Стан хворої середньої тяжкості та вона потребує тривалого лікування в умовах стаціонару. По епідеміологічних показниках малолітній [PERSON] на час хвороби його матері та до повного її одужання потребує ізоляції та проведення профілактичних заходів в умовах спеціальних фтизіатричних санаторіїв або санаторних шкіл. 14.08.2017 року [PERSON] була виписана на амбулаторне лікування в поліклінічне відділення ОФПЦ через систематичне порушення стаціонарного режиму. Згідно з інформацією ОФПЦ від 04.09.2017 року № 01-41/884, вона потребує активного лікування та становить епіднебезпеку для членів своєї родини, зокрема малолітнього сина, у зв'язку з чим він потребує ізоляції від матері на час її лікування. Відповідно до інформації МЦСССДМ від 29.12.2017 року № 307/49-20, мати дитини з 09.07.2017 року самовільно припинила медикаментозне лікування, що може призвести до загострення захворювання. На неодноразові виклики дільничого фтизіатра [PERSON] не з'являється на огляд та обстеження в поліклінічне відділення ОФПЦ, у зв'язку з чим працівники міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вважають, що дитину недоцільно повертати у сім'ю. За результатами виконання рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини від 16.01.2018 року, обласний фтизіопульмонологічний центр повідомив, що з 10.07.2017 року по даний час хвора категорично відмовляєтся від продовження лікування, мотивуючи задовільним самопочуттям та заперечуючи саме захворювання. Дільничим лікарем-фтизіатром та медсестрою, патронажною медсестрою, регулярно проводяться активні патронажі за адресою проживання [PERSON], однак квартира зачинена, на телефонні дзвінки хвора не відповідає, сусіди неодноразово засвідчували перебування [PERSON] у нетверезому стані і систематичне зловживання алкоголем. Чоловік хворої перебуває на диспансерному обліку в ОФПЦ як контактна особа з 09.06.2017 року, та при обстеженні 09.06.2017 року патологічних змін в легенях не виявлено. Під час обстеження 17.01.2018 року на флюрографії ОГК виявлені патологічні зміни у верхній частині правої легені. [PERSON] направлений на дообстеження та лікування в ДДВ, де перебував з 17.01.2018 року по 21.01.2018 року. Виписаний за порушення режиму, оскільки самовільно залишив стаціонар, категорично відмовився від контрольного рентгенологічного обстеження 21.01.2018 року та 25.01.2018 року, про що свідчить його заява, в якій він підтверджує відмову від лікування та його дружини [PERSON] Згідно з інформацією Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) від 12.01.2018 року відомо, що [PERSON], [INFO], практично здоровий та отримав хіміотерапевтичне лікування. За час перебування у закладі батьки не звертались до служби у справах дітей з письмовим зверненням щодо повернення сина на їх виховання. Під час неодноразового відвідування їх за місцем фактичного проживання двері ніхто не відчинив. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 23.02.2018 року, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.03.2018 року № 254 надано висновок про доцільність відібрання [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. На підставі наведеного просив суд відібрати [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Бітківська Д.Є. в судовому засіданні просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, вказали, що вони не хворі та не потребують лікування, просили дитину повернути їм на виховання. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьком та матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до копії наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 127 від 04.09.2012 року, [PERSON], [INFO], постановлено на облік на підставі п. 6 Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, як дитину, яка опинились у складних життєвих обставинах (а.с.10). Згідно з копією Довідки № 02-02/88486 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї, виданою КП «ЄРЦ» від 13.02.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). З інформацій Відділу ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУ НП в Івано-Франківській області від 04.07.2017 року № 509/108/37-17 та Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області № 100541/108/46/04-2017р. від 10.07.2017 року вбачається, що до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області поступило телефонне повідомлення про те, що по [ADDRESS] малолітня дитина кидає іграшки з балкону. В ході проведення перевіки по даному факту встановлено, що 12.06.2017 року на місце події виїхали працівники патрульної поліції, якими було викликано працівників ДСПН, які піднялись через балкон до [ADDRESS], та відчинили із середини двері. У даній кваритрі був увімкнений телевізор та газова плита, на якій готувалась їжа. В ході перевірки було встановлено факт залишення малолітньої дитини без нагляду. Через деякий час повернувся батько малолітнього хлопчика [PERSON], [INFO], який вийшов до на деякий час до склоприйомника, щоб здати пляшки, залишивши малолітнього [PERSON], [INFO] без нагляду (а.с.15,16). Відповідно до копії пояснень від 13.06.2017 року, наданих на ім'я начальника Служби у справах дітей, [PERSON] пояснив, що відлучився на одну годину і повернувся назад додому, та більше не буде залишати дитину вдома одну (а.с.17). [PERSON] було попереджено про встановлену чинним законодавством України відповідальність за неналежне утримання, виховання та навчання дитини, що підтверджується копією протколу бесіди від 13.06.2017 року (а.с.18). 20.06.2017 року головним лікарем обласного фтизіопульмонологічного центру видано направлення та безкоштовну путівку [PERSON], [INFO], на лікування в санаторій «Прикарпатський» у м. Яремче (а.с.20,21), однак дитина не була влаштована батьками в заклад, та відповідно до копії пояснень [PERSON] від 10.07.2017 року, дитина не залишилась в таборі, тому що не досягла семирічного віку, батько зобов'язувався водити дитину до дитячого садка (а.с.22). 18.07.2017 року комісією у складі працівників служби у справах дітей, інспектора ВЮП УПД ГУ НП в Івано-Франківській області, фахівця із соціальної роботи міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відвідано родину Седецьких за місцем проживання, та складено Акт обстеження житлово-побутових умов (а.с.23). Згідно даного акту у квартирі неналежні умови проживання, стійкий неприємний запах, дитячі речі в неналежному стані. Батькові запропоновано влаштувати дитину за заявою до закладу соціального захисту дитини, однак батько запевнив членів комісії, що приведе житло в належний стан. 20.07.2017 року у ході проведення рейду з питань захисту прав дитини та профілактики правопорушень в мікрорайонах міста, повторно було обстежено умови проживання [PERSON], за результатами якого складено відповідний Акт обстеження житлово-побутових умов, відповідно до якого встановлено, що житло перебуває у неналежному стані, дитячі речі в неохайному вигляді, у квартирі відсутні належні умови для розвитку та виховання дитини. Батькові рекомендовано влаштувати дитину до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області в с. Мединя (а.с.24). Згідно копії заяви [PERSON] та [PERSON] від 20.07.2017 року на ім'я начальника Служби у справах дітей, батьки малолітнього [PERSON] просили сприяння у тимчасовому влаштуванні їх малолітнього сина в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) до повного одужання матері, яка перебувала на лікуванні в ОФПЦ (а.с.25). Відповідно до копій листів Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) № 166/01-17 від 24.07.2017 року, № 63/01-17 від 15.02.2018 року, та № 379/01-17 від 15.12.2017 року, 20.07.2017 року до центру був прийнятий [PERSON], [INFO], до групи тривалого перебування строком на 9 місяців (а.с.26). За цей час хлопчика провідував батько 22 рази (а.с.27,34). З інформації ОФПЦ № 01-30/773 від 24.07.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває на лікуванні у обласному фтизіопульмонологічному центрі у відділенні бактеріовиділювачів з 08.06.2017 року. На даний час стан хворої середньої тяжкості, та вона потребує тривалого лікування в умовах стаціонару. По епідеміологічних показниках малолітній [PERSON], [INFO], на час хвороби його матері та до повного її одужання потребує ізоляції та проведення профілактичних заходів в умовах спеціальних фтизіатричних санаторіїв або санаторних шкіл (а.с.28). Згідно з інформацією Обласного фтизіопульмонологічного центру від 04.09.2017 року № 01-41/884, [PERSON] знаходиться під спостереженням у фтізіатра з 07.06.2017 року з приводу інфекційного захворювання легень. Лікувалась стаціонарно по 14.08.2017 року у відділенні бактеріовиділювачів. Була виписана на амбулаторне лікування в поліклінічне відділення ОФПЦ через систематичне порушення стаціонарного режиму. На даний час [PERSON] потребує активного лікування та становить епіднебезпеку для членів своєї родини, зокрема малолітнього сина, у зв'язку з чим він потребує ізоляції від матері на час її лікування (а.с.29). 29.12.2017 року Івано-Франківський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді надав інформацію № 307/49-20, згідно якої [PERSON] з 09.10.2017 року самовільно припинила медикаментозне лікування, що може призвести до загострення захворювання. На неодноразові виклики дільничого фтизіатра [PERSON] не з'являється на огляд та обстеження в поліклінічне відділення ОФПЦ. На даний час складно забезпечити надання соціальних послуг у зв'язку з тим, що батьки ігнорують повідомлення фахівця, не відчиняють двері. У зв'язку з чим працівники міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вважають, що дитину недоцільно повертати у сім'ю (а.с.30). Згідно інформації Обласного фтизіопульмонологічного центру № 72/01-04 від 05.02.2018 року, з 10.07.2017 року по даний час хвора [PERSON] категорично відмовляється від продовження лікування, мотивуючи задовільним самопочуттям та заперечуючи саме захворювання. Дільничим лікарем-фтизіатром та медсестрою, патронажною медсестрою, регулярно, двічі, тричі на тиждень проводяться активні патронажі за адресою проживання [PERSON], однак квартира постійно зачинена, на телефонні дзвінки хвора не відповідає. Сусіди неодноразово засвідчували перебування [PERSON] у нетверезому стані і систематичне зловживання алкоголем. Чоловік хворої перебуває на диспансерному обліку як контактна особа з 09.06.2017 року. При обстеженні 09.06.2017 року (флюрографія ОГК № 3480) патологічних змін в легенях не виявлено. Під час обстеження 17.01.2018 року на флюрографії ОГК виявлені патологічні зміни у верхній частці правої легені. [PERSON] направлений на дообстеження та лікування в ДДВ, де перебував з 17.01.2018 року по 21.01.2018 року. Виписаний за порушення режиму (самовільно залишив стаціонар). Категорично відмовився від контрольного рентгенологічного обстеження 21.01.2018 року та 25.01.2018 року, про що свідчить його заява, в якій він підтверджує відмову від лікування та його жінки [PERSON] (а.с.32-33). Згідно з інформацією Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с. Мединя Галицького району) від 12.01.2018 року № 19/01-17 вбачається, що [PERSON], [INFO], практично здоровий та отримав хіміотерапевтичне лікування (а.с.37), що також підтверджується копією висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.36). Згідно характеристики [PERSON], за час перебування у закладі поведінка задовільна, пізнавальні процеси розвиваються посередньо, уява на низькому рівні, молення згідно віку. Батько дуже часто відвідує дитину в закладі, цікавиться його навчанням та здоров'ям (а.с.35). Представник позивача у своїх поясненнях вказала, що батьки не звертались до служби у справах дітей з письмовим зверненням щодо повернення сина на їх виховання. Під час неодноразового відвідування їх за місцем фактичного проживання двері ніхто не відчинив, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов від 19.01.2018 року, та від 05.02.20178 року, складеними комісією у складі головних спеціалістів відділу з питань СПЗ ССД (а.с.31). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно пунктів 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. У відповідності до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку щодо доцільності (недоцільності) відібрання [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав № 254 від 07.03.2018 року, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне відібрання [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав (а.с.41,42-45), що підтверджується також витягами з протоколів засідання комісії з питань захисту прав дитини (а.с.38,39-40). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] неналежно виконують свої батьківські обов'язки по догляду, вихованню та розвитку малолітньої дитини, враховуючи наявність реальної загрози для її життя, здоров'я та розвитку, з метою захисту прав дитини на належну батьківську турботу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Також суд зазначає, що згідно вимог ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На підставі наведеного, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 170 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved