Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що МПП «Перлина» є власником будівлі кафе та складських приміщень, що розташовані в [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 1710 кв.м., на якій розташована вищезазначена споруда кафе та складські приміщення. Позивачем було досягнуто домовленості з МПП «Перлина» щодо купівлі-продажу належних підприємству вищезазначених будівлі кафе та складських приміщень, що розташовані в [ADDRESS]. Вказану домовленість фактично було виконано у повному обсязі, так як позивачем було перераховано МПП «Перлина» домовлену суму за придбання зазначеного нерухомого майна, про що також було вчинено відповідний договір купівлі-продажу, МПП «Перлина» в свою чергу фактично передало позивачу у власність дане нерухоме майно. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки МПП «Перлина» відмовляється сплачувати витрати згідно умовам укладеного договору, що пов'язані з нотаріальним посвідченням договору. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між сторонами правочин, у зв'язк з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом свого майнового права. Позивач просить суд визнати за ним право власності на будівлю кафе та складські приміщення, що розташовані в [ADDRESS], а також земельну ділянки площею 1710 кв.м., на якій розташована вищезазначена споруда кафе та складські приміщення. Позивач до суду не з'явився, останній надав заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу просить розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без участі представника МПП «Перлина». Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу № 1 від 14 січня 1999 року МПП «Перлина» є власником будівлі кафе та складських приміщень, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.13-15). На вказане нерухоме майно було виконано відповідну технічну документацію (а.с.16-23). 14 травня 2003 року між Троїцькою селищною радою Троїцького району Луганської області та МПП «Перлина» було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого МПП «Перлина» набула у власність земельну ділянку площею 1710 кв.м., на якій розташована вищезазначена споруда кафе та складські приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). 25 березня 2004 року МПП «Перлина» було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 037217, який посвідчує за МПП «Перлина» право власності на земельну ділянку площею 0,1710 га для здійснення підприємницької діяльності, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Позивачем та відповідачем було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 15 січня 2014 року, згідно якого позивач придбав, а МПП «Перлина» продало МПП «Перлина» будівлю кафе та складські приміщення, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.24-25). Згідно акту прийому-передачі МПП «Перлина» фактично передало позивачу у власність дане нерухоме майно (а.с.26). Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки МПП «Перлина» відмовляється виконувати п.6.1 Договору щодо витрат, пов'язаних з нотаріальним посвідченням договору, яким вказані витрати покладено на підприємство. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між ним та відповідачем правочин. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З огляду на вищезазначене, позивач з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначені будівлю кафе та складські приміщення, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Крім цього, набуваючи право власності на будівлю кафе та складські приміщення, позивач також набуває право власності на відповідну земельну ділянку, на якій розташована будівля кафе та складські приміщення. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655, ЦК України, 120 ЗК України,

Outcome: approved