Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в особі Фонду державного майна України, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив витребувати у власність держави в особі Фонду державного майна України з володіння [PERSON] об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1050064123104, розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з основної будівлі загальною площею 794,4 кв.м. літ. «А», побудови площею 33,2 кв.м. літ. «а», прибудови площею 97,4 кв.м. літ «а1», прибудови площею 97,7 кв.м. літ. «а2», прибудови площею 6,5 кв.м. літ. «а3», ганку до «А», ганку до «А», замощення №І, загальною площею 1029,2 кв.м.; стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області судові витрати в розмірі 30685,01 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору купівлі продажу від 04.10.2016, який посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловим Д.Л. та зареєстровано в реєстрі під номером 1980, Приватним акціонерним товариством «Приазовкурорт» відчужено [PERSON] об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Право власності на зазначене майно на підставі цієї угоди 10.10.2016 зареєстровано за [PERSON] Відчуження зазначеного нерухомого майна здійснено ПрАТ «Приазовкурорт» без наявності на це належних правових підстав, з огляду на наступне. Пунктом 7.14.1 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03.04.2003 № 165 «Про оформлення права власності» надано згоду на оформлення права власності за Закритим акціонерним товариством «Приазовкурорт» на об'єкт нерухомого майна по [ADDRESS], що складається з основної будівлі «А», прибудов «а, а1, а2, а3» та споруд. Бердянською міжрайонною прокуратурою вищевказаний пункт рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради оскаржено до господарського суду Запорізької області. Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.03.2012 у справі № 11/5009/7948/11 пункт 7.14.1 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03.04.2003 № 165 «Про оформлення права власності» визнано недійсним, визнано право власності держави в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна що складається з основної будівлі «А», прибудов «а, а1, а2, а3» та споруд за адресою: [ADDRESS], а також витребувано їх з чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» та зобов'язано повернути у власність держави Україна в особі Фонду державного майна України. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2010 рішення господарського суду Запорізької області від 01.03.2012 у справі 1 1/5009/7948/11 залишено без змін. Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.01.2017 касаційну скаргу ПрАТ «Приазовкурорт» на рішення господарського суду Запорізької області від 01.03.2012 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2016 у справі № 11/5009/7948/11 не прийнято до розгляду та повернуто скаржнику. Таким чином, рішення господарського суду Запорізької області від 01.03.2012 у справі № 11/5009/7948/11 набрало законної сили. Задовольняючи позовні вимоїн Бердянського міжрайонного прокурора судом зазначено, що саме Фонд державного майна України був уповноважений державою здійснювати функції щодо управління майном громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташоване на території України, а спірне майно є державною власністю. Таким чином, на момент прийняття виконавчим комітетом Бердянської міської ради рішення від 03.04.2003 № 165 спірне нерухоме майно перебувало у державній власності, у зв'язку з чим у виконавчого комітету Бердянської міської ради були відсутні підстави для визнання права власності на указане майно за ЗАТ «Приазовкурорт», а тому рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та порушує інтереси держави, як власника спірного майна. В судовому засіданні прокурори Мошков Д.І., Святенький М.Г. підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник Фонду державного майна України подав письмові пояснення на позов, в яких просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена, що підтверджується довідкою про розміщення на сайті Бердянського міськрайсуду Запорізької області інформації про виклик відповідача в судове засідання. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення справи до суду не надала, заперечень проти позову до суду також не надходило. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні. Право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Запорізька область, [ADDRESS], було зареєстровано ПАТ «Приазовкурорт» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області 23.04.2003 року, згідно з рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 03.04.2003 року за №165, п. 7.14.1. Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.03.2012 року, залишеному без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2016 року, був задоволений позов Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Фонду державного майна України, до виконавчого комітету Бердянської міської ради, ПрАТ «Приазовкурорт», зокрема, визнано недійсним п. 7.14.1 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №165 від 03.04.2003 року «Про оформлення права власності»; визнано право власності на об'єкт нерухомого майна за адерсою: [ADDRESS], що складається з: основної будівлі «А», прибудов «а, а1, а2, а3» та споруд, за державою Україна в особі Фонду державного майна України; витребувано з чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» зазначене нерухоме майно. Разом з тим, під час розгляду справи в суді, 04.10.2016 року ПрАТ «Приазовкурорт» уклало договір купівлі-продажу, відповідно до якого здійснило відчуження спірного нерухомого майна на користь [PERSON] Статі ями 321, 328 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у йото здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З огляду на викладене та враховуючи, що п. 7.14.1 рішення виконавчою комітету Бердянської міської ради від 03.04.2003 № 165 «Про оформлення права власності», як правову підставу реєстрації спірного майна за ЗАТ «Приазовкурорт» (ПрАТ «Приазовкурорт») визнано недійсним, останнє не мало права відчужувати це майно. Право власності на це майно перейшло до [PERSON] за відплатним договором. Оскільки спірне нерухоме майно вибуло із державної власності, повноваження по управлінню яким покладено на Фонд державного майна України не з його волі, останнє має право витребувати це майно з володіння [PERSON]

Outcome: approved