Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним усиновлення, внесення змін до актового запису. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2004 року її удочерила рідна сестра по матері [PERSON]. На підставі цього рішення були внесені зміни в актовий запис про народження і змінено прізвище позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]», ім'я, дату та місце народження залишено без змін. Сестра позивачки в теперішній час проживає в США м. Вашингтон. Позивачка вважала, що не отримувала в повній мірі батьківської турботи та піклування. Після усиновлення позивачка деякий час проживала з сестрою, у 2005 році переїхала назад в Україну і стала проживати зі своїми біологічними батьками. В теперішній час позивачка аналізуючи минуле впевнена, що вони не повинні були проводити це усиновлення, тому просить визнати усиновлення недійсним. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2004 року [PERSON] удочерила рідна сестра позивачки [PERSON]. На підставі цього рішення були внесені зміни в актовий запис про народження і змінено прізвище позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]», ім'я, дату та місце народження залишено без змін, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданий Першим відділом актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1262. [PERSON] в теперішній час проживає в США м. Вашингтон. Після усиновлення позивачка деякий час проживала з сестрою. У 2005 році [PERSON] переїхала назад в Україну. Згідно довідки про склад сім'ї № 1469 від 16.06.2016 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Статтею 240 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла 14 років. Недійсним усиновлення может бути визнано лише за заявою особи, права якої були порушені ним, і тільки в тому разі коли воно було проведено на підставі підроблених документів, або без наміру породити відносини, встановлені для батьків і дітей (фіктивне усиновлення) (ст.ст. 120, 121 КпШС). Відповідно до ч.2 ст.236 СК України, усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду, якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, які виникають в результаті усиновлення, тобто усиновлення було фіктивним. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому між її дітьми, онуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved