Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом. В позові зазначала, що є власником домоволодіння по [ADDRESS]. Її сусідкою є відповідач [PERSON]. Останнім часом відносини з сусідкою не складаються, причиною тому стало самочинне будівництво-реконструкція, яку вони розпочали з порушенням чинного законодавства та її прав. Так, зокрема, внаслідок самочинного будівництва зменшився розмір належної їй земельної ділянки. Фактична ширина її ділянки зі сторони [ADDRESS] становить 18.6 метри, що на 0,48 метри менше ніж зазначено в державних актах [NUMBER] та [NUMBER] на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Крім того, фактична ширина земельної ділянки по [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] становить 18,6 метри, що на 0,46 метра менше ніж вказано в згаданих вище державних актах про право власності на земельну ділянку. Також, елементи самочинного будівництва фактично розташовані на належній їй земельній ділянці, а сама конструкція, яку відповідач називає своїм будинком і має намір в ній проживати, побудована з грубими порушеннями діючих будівельних норм. Зокрема, при проведенні самовільної реконструкції відповідачем грубо порушено вимоги ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» та ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Незаконність дій відповідача підтверджено, зокрема, виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради (відповідь від 12.01.2015 року) в якій зазначено, що будівельний паспорт відповідачу надано на будівництво нового двоповерховою будинку, а самочинно реконструйований нині будинок мав бути знесеним. Вказане підтверджує і комісійний акт обстеження садиби № 86 від 22.12.2014 року, яким резюмована необхідність знесення самочинно реконструйованого будинку. Згідно ст. 383 ЦК України, - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Виходячи з цих правових норм нею подано позов про знесення самочинного будівництва, який перебуває на розгляді Автозаводського районного суду м. Кременчука. Однак, незважаючи на всю очевидність та незаконність самочинного будівництва відповідач, з допомогою інших осіб, будівництво не зупинила, а навпаки продовжує. Вказане призвело до того, що домоволодіння, яке придбавалось відповідачем [PERSON] у гр. [PERSON] згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 01 грудня 2011 року та в цілому складалось з житлового будинку літ. А, А-1, а, аг, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; сараю літ. Б,б,б-1; навісу літ. Ж; вбиральні літ 3; літньої кухні-гаражу літ. Д; вимощення літ. І; огорожі №1,2 розташовані за адресою [ADDRESS] є знищеним шляхом руйнування та вчинення на його місці самочинного будівництва. Це підтверджується, зокрема, висновком експертного будівельно-технічного дослідження №56-15 складеного 22.06.2015 року експертом [PERSON] В ньому зазначено про те, що домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] не відповідає даним технічного паспорту на вказаний будинок. Фактично на місці старого будинку збудований новий. Згідно ч. 1 ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Під знищенням треба розуміти таке використання майна в результаті якого воно припиняє своє існування назавжди. Іншими словами, знищення майна - це обставина .реального життя, яка припиняє існування в подальшому конкретного об'єкта права власності. В результаті чого припиняються і самі відносини власності. Згідно ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Згідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Згідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувані майно, що йому належить . Відповідач, для прикриття самочинного будівництва та створення у неї і в оточуючих, в тому числі й державних органів та надавачів комунальних та інших послуг, ілюзії «законності» своїх дій - користується тим, що має зареєстроване право власності на домоволодіння, хоча самого домоволодіння фактично вже не існує. Всі звернення стосовно самочинного будівництва блокуються та не приймаються належним чином з огляду на наявність у відповідачка зареєстрованого права власності на неіснуюче домоволодіння. Виходячи з цього, існування реєстрації неіснуючого домоволодіння, яке належало відповідачу порушує її права та створює перешкоди у відстоюванні прав при вирішенні питання щодо припинення самочинного будівництва та його знесення. Таким чином, має право на звернення до суду з даним позовом. Просила визнати припиненим право власності відповідача на нерухоме майно яке належить йому на праві власності згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 01 грудня 2011 року та в цілому складалось з житлового будинку літ. А, А-1, а, аг, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; сараю літ Б,б,б-1; навісу літ. Ж; вбиральні літ. 3; літньої кухні-гаражу літ. Д; вимощення літ. І; огорожі №1, 2, що розташовані за адресою [ADDRESS] Позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, в судове засідання 26.10.15 року ані він, ані відповідач не з'явилися. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник третьої особи - виконкому Кременчуцької міської ради направив до суду заперечення проти позову та просив справу розглянути без участі представника. Зазначав, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області заперечує проти задоволення вказаного позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно із ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Пунктом 1 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі знищення об'єкта нерухомого майна. Тобто, вказаним положенням закону не встановлена можливість припинення права власності на нерухоме майно у разі його знищення за рішенням суду про припинення права власності на нерухоме майно за власником цього майна. Таким чином, припинення права власності на нерухоме майно пов'язується з наявністю юридичної сукупності дій або подій, що потягли знищення речі; правочину - звернення власника до відповідного органу, а також адміністративного акту - рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. Отже, припинення права власності на майно у зв'язку з його знищенням має відбуватись у передбаченому законодавством порядку. Враховуючи вищевикладене, право звернутись до відповідного органу, а саме до реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області має власник нерухомого майна. Суд вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Позивач є власником домоволодіння по [ADDRESS]. Її сусідкою є відповідач [PERSON]. Згідно договору купівлі продажу від 01.12.2011 року відповідачу належить домоволодіння що в цілому складалось з житлового будинку літ. А, А-1, а, аг, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; сараю літ. Б,б,б-1; навісу літ. Ж; вбиральні літ 3; літньої кухні-гаражу літ. Д; вимощення літ. І; огорожі №1,2 розташовані за адресою [ADDRESS]. Відповідач здійснює самочинне будівництво на своїй земельній ділянці з порушенням законодавства. Згідно акту обстеження садиби [ADDRESS] від 22.12.2014 року виявлено незакінчене будівництво-реконструкція існуючого старого житлового будинку, вихідні дані на реконструкцію якого управлінням містобудування та архітектури виконкому Кременчуцької міської ради не надавалися. В листі від 06.07.15 року Департаменту ДАБІ у Полтавській області зазначено, що в ході перевірки встановлено, що громадянкою [PERSON] до Департаменту подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції індивідуального житлового будинку з прибудовою додаткових приміщень по [ADDRESS], яке зареєстровано за № ПТ 062143601012 від 26.12.2014. Зазначена інформація щодо будівельного паспорту не відповідає дійсності. Зокрема, будівельні роботи приводились за відсутності будівельного паспорту. За результатами перевірки громадянку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Надано приписи про зупинення будівельних робіт та усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 22 червня 2015 року, проведеного ФОП [PERSON], який він підтримав в судовому засіданні, будучи викликаним в якості спеціаліста, конфігурація житлового будинку та склад приміщень, що будуються в домоволодінні по [ADDRESS] не відповідають даним, вказаним в технічному паспорті та фактично будується новий будинок. В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про знесення самочинного будівництва по [ADDRESS] та стягнення майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 383 ЦК України, - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст. 90 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власники земельний ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб і на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану | земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, ще порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною ) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого і самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно із ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Пунктом 1 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі знищення об'єкта нерухомого майна. Тобто, вказаним положенням закону не встановлена можливість припинення права власності на нерухоме майно у разі його знищення за рішенням суду про припинення права власності на нерухоме майно за власником цього майна. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Припинення права власності на майно у зв'язку з його знищенням має відбуватись у передбаченому законодавством порядку. Позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, порушуваних, на його думку, у зв'язку з проведенням відповідачем самочинного будівництва. Порядок припинення права власності на майно чітко регламентований законодавством, зокрема вказаними нормами ЦК України.

Outcome: dismissed