Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

До суду з позовними вимогами звернулись позивачі, які вказали, що на праві власності [PERSON] та [PERSON] належить [ADDRESS]. На цій жилій площі зареєстрована, але не мешкає відповідач по справі колишній власник квартири [PERSON] Так як відповідач в квартирі не проживає фактично з 1999 року (рік укладання договору купівлі-продажу), залишила житло та більше за вказаною адресою не зявлялась, не вселялась до квартири, тому позивачі просять визнати її такою, що втратила право користування житлом. Позивачі звернулись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність та вказали про підтримку заявлених позивних вимог, вказали, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач вважається повідомленою про час та місце розгляду справи відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином та своєчасно. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріли справи, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.11.1999 року за №9911-606, посвідченого Одеською спеціалізованою біржею нерухомості, [PERSON] та [PERSON] купили, а [PERSON] продав квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно печатки на договорі купівлі-продажу квартири останній зареєстрований в КП ОМБТІ 14.12.1999 року під №339 пр.ст.164 р.327. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON], після розірвання шлюбу зміна прізвище на дошлюбне [PERSON] актовий запис №488 від 02.06.1995р. (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюбу, прізвище подружжя після укладення любу [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки (виписки з домової книги) №2202 виданої на імя [PERSON] за адресую м. Одеса [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] - колишній власник, [PERSON] - онук, [PERSON], - дочка (а.с.12). Відповідно до акту, заяв складених сусідами від 12.09.2016 року, 30.08.2016 року, та завіреного начальником дільниці №5 КП «ЖКС «Північний» [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 1999р., власних речей в квартирі не тримає (а.с. 29-37). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону ч.2 цієї статті. Частина 1 ст. 405 ЦК України визначає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Право власності за положеннями п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином право користування чужим майном у відповідача, який був членом сімї колишнього власника квартири припинено у звязку з відчуженням цього майна позивачу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, який при відчуженні майна відповідно до положень ст. 317 ЦК України, втратив право користування ним, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved