Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

До суду із позовом звернувся [PERSON] до ТОВ «Нова пошта». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 січня 2016 року в мережі Інтернет через інтернет-магазин він замовив китайський браслет бяньши, за акційною ціною 1699 грн. \~Його акційний заказ № 100323 2521 на китайський пластинчатий браслет бяньши був підтверджений.\~\~13 січня 2016 року у відділенні №19 ТОВ «Нова пошта» робітниками поштового відділення йому було видано пакет поштового відправлення, в якому знаходилися: товарний чек на суму 1699 грн. без печатки і не підписаний продавцем, без реквізитів продавця,\~\~номер замовлення був зазначений 32002, а не 100323 2521, дисконтна накопичувальна картка інтернет-магазину «Купідон»; рекламна карта; рекламний листок формату А 12 інтернет-магазину «Купідон»; коробочка червоного кольору в блістері з прорізами. Сертифікат на браслет, який мав знаходитися в упакованій коробці, був відсутній. Відкривши блістер з коробочкою, який працівник пошти розкривати відмовився, виявив, що замість замовленого браслету йому прислали інший, який в Інтернеті рекламується по ціні 699 грн. Його вимоги про повернення коштів, сплачених ним за посилку, забрати її назад, скласти відповідний акт та повернути її відправнику за рахунок останнього за вказаною в експрес накладній адресою: м. Полтава, ПП Баляшкін, відділення № 12, вул. Сінна, 2/49, працівники пошти виконати в повній мірі відмовились. Вважає такі дії відповідача неправомірними, просить притягнути до відповідальності за діючими нормами законодавства України всіх осіб, які організували і скоїли злочин з його пограбування, примусити відповідача повернути йому відібрані протизаконно кошти в сумі 1782 грн. та пряму матеріальну шкоду в сумі 82130,90 грн., примусити відшкодувати моральну шкоду в сумі 1566000 грн. за нормами Європейського суду з прав людини та судові витрати. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що працівники ТОВ «Нова пошта», при видачі відправлення позивачу у відділенні № 19 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 37, порушень діючого законодавства не вчиняли. Позивач відкрив посилку самостійно, без нагляду працівників ТОВ «Нова пошта». Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2016 року у відділенні №19 ТОВ «Нова пошта» робітниками поштового відділення позивачу [PERSON] було видано пакет поштового відправлення, в якому знаходилися: товарний чек на суму 1699 грн. без печатки і не підписаний продавцем, без реквізитів продавця,\~\~номер замовлення 32002, дисконтна накопичувальна картка інтернет-магазину «Купідон»; рекламна карта; рекламний листок формату А 12 інтернет-магазину «Купідон»; коробочка червоного кольору в блістері з прорізами. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судових захист. Захист же цивільних це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позивач просить задовольнити його вимоги про притягнення до відповідальності за діючими нормами законодавства України всіх осіб, які організували та скоїли злочин по його пограбуванню. Але ця позовна вимога не передбачена цивільним законодавством як спосіб захисту під час цивільного судочинства. Позивач має право звертатися до правоохоронних органів з такими заявами, а суд під час розгляду цивільної справи не наділений повноваженнями притягати до відповідальності осіб, які вчинили злочин. В позові позивач посилається на ст. 1166 ЦК України. Проте, суд не вбачає підстав для її застосування, оскільки позивачем не доведено, що йому неправомірними діями, рішенням чи бездіяльністю відповідача спричинена майнова шкода. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права та правове обґрунтування необхідності його захисту. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обовязків. Відповідно до них цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України. Згідно зі статтею 214 ЦПК України, суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосовувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1177, 1192, 1209, 1210, 1211 ЦК України, але суд приходить до висновку, що ці норми Цивільного Кодексу України не регулюють виниклі між сторонами правовідносини. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, у випадку порушення права особа має право на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідача, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди також необхідно відмовити, як необґрунтованих. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Виходячи із змісту заявленого позову, у суду не має законних підстав для повернення позивачеві коштів в сумі 1782 грн. та прямої матеріальної шкоди в сумі 82130,90 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 1566000 грн. за нормами Європейського суду з прав людини та судових витрат. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про скоєння злочину по пограбуванню населення, про повернення коштів відібраних незаконним шляхом, відшкодування моральної шкоди за порушення прав громадянина, прав користувачів послуг, на думку суду, слід відмовити через їх не обґрунтованість. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні засади цивільного судочинства, визначені ст.3 ЦК України, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд прийшов до висновку, що вимоги про повернення коштів відібраних незаконним шляхом, відшкодування моральної шкоди за порушення прав громадянина, прав користувачів послуг, не підлягають задоволенню за недоведеністю, оскільки, як вбачається з позовної заяви, пояснень позивача відсутній факт порушення прав з боку відповідача.

Outcome: dismissed