Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

З 29.03.2019 року в провадженні судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області [PERSON] перебувала вищевказана цивільна справа. У зв`язку із прийняттям 11.08.2020 року на засіданні Вищої ради правосуддя рішення про звільнення судді [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області №1-ос від 11.08.2020 року про припинення повноважень судді [PERSON] , акту прийому-передачі справ судді [PERSON] від 11.08.2020 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.08.2020 року за № 46/20, було проведено повторний автоматизований розподіл вищевказаної справи. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу вищезазначена справа 12.08.2020 року була передана на розгляд судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О.. 31.08.2020 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті у судове засідання. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.06.2020 року (а.с. 190-197) представник позивачів зазначав, що 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № І 335-45 К, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 25000 доларів США зі сплатою 14 процентів річних та комісій. Позичальник зі своєї сторони зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси до 19.08.2020 року шляхом здійснення своєчасного погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 173,61 доларів США щомісяця до 10 числа кожного місяця, а також кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші умови договору. Крім того, 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № І 335-45 І, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Застава житлового будинку є забезпеченням виконання основного зобов`язання за кредитним договором № І 335-45 К від 20.08.2008 року. Проте, [INFO] батько та син позивачів - [PERSON] помер. 28.03.2016 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до Приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області з вимогою до спадкоємців померлого [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № І 335-45 К від 20.08.2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції від 16.03.2016 року. При цьому Банк з претензією кредитора до спадкоємців звернувся з пропуском строку, встановленого ст. 1281 ЦК України, який сплинув 10.04.2013 року. АТ «Укрсоцбанк» звернувся до нотаріуса 28.03.2016 року. За таких обставин АТ «Укрсоцбанк», як кредитор спадкодавця [PERSON] , позбавляється права вимоги до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу АТ «Укрсоцбанк» припинено, дата запису 03.12.2019 року. Правонаступником останнього є АТ «Альфа-Банк», який і є належним відповідачем у справі. Спір між сторонами виник саме у зв`язку з дією зобов`язань за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К та за договором іпотеки від 20.08.2008 року. Як зазначено в позові, спадкоємцями за законом боржника [PERSON] є його син [PERSON] - Позивач 1 та його батько [PERSON] - Позивач 2. Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Саме до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц, провадження № 14-53цс 18. Таким чином, вважає доведеними наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів і визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», у зв`язку зі смертю боржника та позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємця боржника. Тому, враховуючи наявність підстав для визнання припиненим основного зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» є підстави для визнання припиненим договору іпотеки від 20.08.2008 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Позивач 1 - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2012 року (зареєстрованого в реєстрі за № 1543) є власником 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який він отримав у спадщину від спадкодавця - батька [PERSON] , 1974 року народження. Позивач 2 - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2012 року (зареєстрованого в реєстрі за № 1537) є власником 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який він отримав у спадщину від спадкодавця - сина [PERSON] , 1974 року народження. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 152591949 від 15.01.2019 року на теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] , а також запис про іпотеку. Таким чином, позивачам як спадкоємцям видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.10.2012 року, в яких вказано, що обмеження, обтяження, заборони відчуження щодо зазначеного спадкового майна відсутні. Але на будинок накладена заборона у зв`язку з укладенням договору кредиту № І 335-45 К від 20.08.2008 року. Гуляйпільська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів цієї заборони, тому заборона, зазначена у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не скасована. В результаті позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Прохає визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». Визнати припиненим договір іпотеки від 20.08.2008 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , який укладено у забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К. Скасувати з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: - тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 7774043; зареєстровано: 20.08.2008 за № 7774043 реєстратором: Гуляйпільська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: іпотечний договір № І 335-45 І, № 4257, 20.08.2008, Гуляйпільська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: будинок житловий, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 24252267, власник: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] . - тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження: 7774097; зареєстровано: 20.08.2008 реєстратором: Гуляйпільська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: іпотечний договір № І 335-45 І, № 4257, 20.08.2008, Гуляйпільська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: будинок житловий, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 24252267; іпотекодержатель: Запорізька обласна філія Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», код: 09313019, 69063, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського буд. 35; іпотекодавець: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; розмір основного зобов`язання 25000 Доларів США; строк виконання 19.05.2020; застава: немає. Зобов`язати Гуляйпільську державну нотаріальну контору вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали суду від 05.06.2020 року у справі було замінено первісного відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником (належним відповідачем) АТ «Альфа-Банк» (а.с.198-200). 06.07.2020 року представником АТ «Альфа-Банк» подано відзив на позовну заяву (а.с.206-207, 214-215), в якому посилалися на те, що 20.08.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено Договір кредиту № І 335-45 К, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25000 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № І 335-45 К від 20.08.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № І 335-45 І, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці, площею 600 кв.м. право власності на яку не оформлювалось. [PERSON] помер. Щодо твердження позивачів про пропуск відповідачем строку звернення до нотаріальної контори з претензією кредитора вважає їх необґрунтованими так як відповідно до норм чинного законодавства України пропуск строку звернення з вимогою до спадкоємців не позбавляє можливості спадкоємців виконати в добровільному порядку свої обов`язки відповідно до ст.1282 ЦК України, а саме - задовольнити вимоги кредитора повністю. Також наголошують увагу суду, що ЦК України сплив строку звернення з вимогами кредитора до спадкоємців окремою підставою для припинення зобов`язання не визначає. Виконання спадкоємцями зобов`язання після спливу строку пред`явлення вимоги до спадкоємців допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення строку пред`явлення вимоги до спадкоємців не породжує права спадкоємців вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців кредитор лише позбавляється права вимоги, але не припиняється зобов`язання. Таким чином відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором. Прохали відмовити у задоволенні позовної заяви. 30.06.2020 року відповідно до ухвали суду у справі було закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.209-210). 15.10.2020 року представником позивачів адвокатом Сивоненко О.В. подано додаткові пояснення (а.с.240-243), в яких посилалася на те, що 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № І 335-45 К на суму 25000 доларів США зі сплатою 14 процентів річних та комісій. 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № І 335-45 І, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] батько та син позивачів - [PERSON] помер. 28.03.2016 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до Приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області з вимогою до спадкоємців померлого [PERSON] . Відповідно до частин 1-3 ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У даному випадку це 10.04.2013 року. Вважає, що Банк з претензією кредитора до спадкоємця звернувся з пропуском строку, встановленого ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.509, ст. ст. 598, 608 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У зобов`язаннях, не пов`язаних з особою боржника, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника усі його зобов`язання, що виникають з договору кредиту, включаються до складу спадщини, а тому у даному випадку підлягають застосуванню положення книги шостої Цивільного кодексу України. Отже, ст. 1281 ЦК України встановлено преклюзивні строки пред`явлення вимог кредитором до спадкоємців, у тому числі і по кредитних зобов`язаннях. Наслідком пропуску визначеного статтею строку є позбавлення кредитора права вимоги. Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Саме до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18. Таким чином, вважає доведеними наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів і визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», у зв`язку зі смертю боржника та позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємця боржника. За змістом п. 1 ч.1 ст. 593 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Сам по собі факт смерті іпотекодавця та боржника за основним зобов`язанням не є підставою припинення дії іпотеки. Однак, враховуючи, наявність підстав для визнання припиненим основного зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року № І 335-45 К, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», є підстави для визнання припиненим договору іпотеки від 20.08.2008 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 152591949 від 15.01.2019 року на теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] , а також запис про іпотеку. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині житлового будинку, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також як передбачено ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження зокрема за рішенням суду. Гуляйпільська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів цієї заборони. В результаті позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Позивачі та їх представник: адвокат Сивоненко О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.100), представник 16.10.2020 року подав заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала (а.с.255). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом поштового повідомлення (а.с.256) та розміщення оголошення на сайті судової влади (а.с.237), про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у відсутність представника не надав, подав 06.07.2020 року відзив на позовну заяву (а.с.214-215). Представник третьої особи: Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав 09.10.2020 року клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.239). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 п.7 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути: припинення правовідношення. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився позивач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07.05.2014 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області(а.с.15). [INFO] народився позивач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.11.2016 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області(а.с.18). 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № І 335-45 К на суму 25000 доларів США зі сплатою 14 процентів річних та комісій, кінцевий термін повернення 19.08.2020 року (а.с.22-25). 20.08.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № І 335-45 І, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором № І 335-45 К від 20.08.2008 року (а.с.27-29). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 10.04.2012 року (а.с.21). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , та сином позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.30, 33). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить житловий будинок загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.30, 33). 31.10.2012 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. видано позивачу [PERSON] як батьку померлого [INFO] [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). 07.11.2012 року комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 129,9 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.10.2012 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що зроблено запис №6016 в книзі 35, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.32). 31.10.2012 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. видано позивачу [PERSON] як сину померлого [INFO] [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). 07.11.2012 року комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 129,9 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.10.2012 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що зроблено запис №6016 в книзі 35, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.35). 16.03.2016 року до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитор з вимогою (претензією) від 26.02.2015 року до спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.245). 16.03.2016 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області вимогу (претензію) ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.02.2015 року надіслано за належністю до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. (а.с.38). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 152591949 від 15.01.2019 року (а.с.36-37) щодо об`єкта нерухомого майна: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: - тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 7774043; зареєстровано: 20.08.2008 за № 7774043 реєстратором: Гуляйпільська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: іпотечний договір № І 335-45 І, № 4257, 20.08.2008, Гуляйпільська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: будинок житловий, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 24252267, власник: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; та наявні відомості з Державного реєстру іпотек: - тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження: 7774097; зареєстровано: 20.08.2008 реєстратором: Гуляйпільська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: іпотечний договір № І 335-45 І, № 4257, 20.08.2008, Гуляйпільська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: будинок житловий, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 24252267; іпотекодержатель: Запорізька обласна філія Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», код: 09313019, 69063, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського буд.35; іпотекодавець: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; розмір основного зобов`язання 25000 Доларів США; строк виконання 19.05.2020; застава: немає. Приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. було надано копію спадкової справи № 43/2012 заведеної за зверненням спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , а саме батька спадкодавця [PERSON] від 07.06.2012 року та сина спадкодавця [PERSON] від 08.06.2012 року. Крім зазначених спадкоємців інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України не виявлено (а.с.53-88). 15.10.2020 року на виконання ухвали суду від 31.08.2020 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. було надано копію претензії ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.02.2015 року за № 08.706-297/84-418, з додатком у вигляді копій договору кредиту № І335-45 К від 20.08.2008 року та іпотечного договору № І335-45І від 20.08.2008 року, надіслану на адресу Гуляйпільської державної нотаріальної контори та перенаправлену до вказаного приватного нотаріуса 16.03.2016 року за № 81/02-14 (а.с.244-254). Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з такого. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.593 ЦК України право застави (іпотеки) припиняється зокрема у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. Відповідно до ч.1-4 ст.1281 ЦК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявляє вимоги до спадкоємців. Так, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (22 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 306/2000/16-ц, провадження № 61-30819св18). Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Однак, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Дійсно стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц: сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Отже, статтею 1281 ЦК України встановлено преклюзивні строки пред`явлення вимог кредитором до спадкоємців, у тому числі і по кредитних зобов`язаннях. Наслідком пропуску визначеного статтею строку є позбавлення кредитора права вимоги. 10 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного в рамках справи № 127/10925/17, провадження № 61-44779св18 (ЄДРСРУ № 88815456) також досліджував питання щодо наслідків пропущення строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців та дійшов аналогічних висновків. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що до суду звернулися позивачі, які є спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] , який мав боргові зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк», виконання якого забезпечено договором іпотеки житлового будинку від 20.08.2008 року, який позивачі успадкували після смерті останнього по 1/2 частині з отриманням свідоцтв про право на спадщину та відповідної реєстрації свого права власності. Позовні вимоги на теперішній час скеровані до нового кредитора у зобов`язанні - АТ «Альфа-Банк» до якого перейшло право вимоги як до правонаступника АТ «Укрсоцбанк», та стосуються припинення основного зобов`язання за кредитним договором, та як наслідок припинення права застави (іпотеки) житлового будинку з виключенням обтяжень з відповідного реєстру у зв`язку з позбавленням кредитора права вимоги через пропуск строку пред`явлення вимоги до спадкоємців, встановленого ст.1281 ЦК України. Суд вважає обґрунтованими доводи позивачів про втрату кредитором права вимоги за кредитним договором від 20.08.2008 року та як наслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором від 20.08.2008 року та припинення права застави (іпотеки) житлового будинку з огляду на пропуск кредитором строків пред`явлення вимоги до спадкоємців, встановлених ст.1281 ЦК України, оскільки вимогу до спадкоємців [PERSON] , позивачів у справі, АТ «Укрсоцбанк» пред`явив за вихідним номером 08.706-297/84-418 від 26.02.2015 року, яка отримана нотаріусом лише 16.03.2016 року, в той час як боржник [PERSON] помер [INFO] , і найбільший строк пред`явлення вимоги, навіть за умови, що кредитор не знав про відкриття спадщини, складає рік, тобто до 10.04.2013 року включно, оскільки згідно пп.1.1.1 п.1.1 статті 1 Договору кредиту № І 335-45 К від 20.08.2008 року погашення кредиту повинно було здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 10.09.2008 року, тому при не надходженні чергового платежу від позичальника (10.04.2012 року) банк повинен був звернути увагу на утворену заборгованість. З огляду на викладене, підлягають виключенню з державного реєстру відомості про іпотеку та пов`язані з цим обтяження. Додатково суд звертає увагу на те, що представник відповідача у відзиві на позов фактично не заперечував обставин щодо пропуску кредитором строку на пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника, а лише зазначав, що такі обставини не позбавляли можливості спадкоємців виконати вимоги кредитора добровільно в порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України. Окремо, при цьому, ним зазначено, що: «зі спливом строку пред`явлення вимог до спадкоємців кредитор лише позбавляється права вимоги, але ні в якому разі не припиняється зобов`язання» (а.с.214-215). Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення основного зобов`язання за кредитним договором, та як наслідок припинення права застави (іпотеки) житлового будинку з виключенням обтяжень з відповідного реєстру, які ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Гуляйпільської державної нотаріальної контори вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження, зокрема, за рішенням суду. Гуляйпільська державна нотаріальна контора за даною цивільною справою має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспорюваного чи не визнаного права або інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом, процесуальній формі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є автономними суб`єктами цивільного процесу, хоча і пов`язаними із стороною процесу певними матеріально-правовими відносинами. Вони не є суб`єктами спору, вони не є сторонами у матеріально-правових відносинах, з яких виник спір. Згідно із ст. 53 ЦПК України треті особи користуються в процесі лише процесуальними правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України, і не мають прав сторони, передбачених ст. 49 ЦПК України. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. За таких обставин, у випадку набрання даним рішенням суду законної сили воно буде обов`язковим для виконання і з боку Гуляйпільської державної нотаріальної контори. Тому, окремо зобов`язувати Гуляйпільську державну нотаріальну контору вчинити певні дії суд вважає за недоцільне. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно попереднього розрахунку судових витрат, які понесені позивачами, наведеного в уточненій позовній заяві, вбачається, що судовий збір складає 3073,60 грн. та витрати на правничу допомого в загальній сумі 6000 грн.. Також зазначено, що вказаний розрахунок буде уточнений з урахуванням обсягу та кількості наданих послуг, необхідних для розгляду справи. Відповідно до ухвали суду від 02.04.2019 року позовна заява була залишена без руху та зобов`язано позивачів, кожного окремо, сплатити судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 768,40 грн.. На виконання вказаної ухвали позивачі сплатили відповідні суми та надали про це квитанції (а.с.46-47). За таких обставин загальна сума судового збору сплачена обома позивачами склала 4610,40 грн., тобто по 2305,20 грн. кожним (а.с. 3-6, 46-47). Оскільки судом задоволено основні позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивачів відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі по 2305,20 грн. кожному. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником Сивоненко О.В. надано: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001406 від 02.10.2017 року; копія ордеру серії ЗП № 044628 на надання правничої допомоги в Гуляйпільському районному суді Запорізької області адвокатом Сивоненко О.В. (а.с. 40-41). При цьому договір № 28 від 09.02.2019 року про надання правової допомоги; звіт про послуги, надані адвокатом в межах розгляду даної цивільної справ; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial