Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 19.02.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 11. В зв'язку з укладенням шлюбу вона змінила своє прізвище «Польська» на прізвище чоловіка «Бичко» В період шлюбу у них народилася донька Владислава, [INFO]. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через несумісність характерів у них виникають постійні сварки, через що вони втратили почуття любові та повагу одне до одного, перебування в шлюбі суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просила не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об'ємі, підтвердивши пояснення позивачки, просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення та визначити порядок спілкування з дитиною. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 19.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народилася донька Владислава, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами через різність характерів, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим . Сторони обоє просять суд розірвати укладений між ними шлюб, вважаючи, що перебування в шлюбі суперечить їхнім інтересам ат інтересах їхньої дитини Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та з 04 травня 2016 року проживають окремо одне від одного. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, та їхньої дитини тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - Бичко. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Доводи відповідача про визначення часу йому для побачення з дитиною суд до уваги не приймає, так як згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач згідно поданої позовної заяви ставить перед судом лише вимоги щодо розірвання шлюбу. Відповідач зустрічної позовної заяви щодо визначення способу спілкування з дитиною суду не подав, тому суд не має можливості розглянути дані вимоги, так як вони виходять за межі позовних вимог. Крім того сторони не позбавляються права звернутись до суду з самостійним позовом про встановлення способу спілкування з дитиною, або звернутись з даного питання до органу опіки та піклування на який покладається обов'язок щодо захисту прав дитини. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану потрібно покласти на відповідача, так як з позивачкою залишається проживати малолітня дитина. Згідно пояснень позивачки витрати по сплаті судового збору відповідачем їй на даний час відшкодовані, тому дані вимоги вона перед судом не підтримує. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved