Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що вона являється одноосібним власником садиби за адресою: вул. Комсомольська, 29 с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу. З 15.03.2010 року у вказаному вище домоволодінні, за згодою власника, були зареєстровані [PERSON], 22.02.1991 року та її син [PERSON], [INFO], тобто відповідачі по справі. [PERSON] обіцяла позивачці знятися з реєстрації відразу після того, як вона знайде роботу та житло. Більше пяти років відповідачі не проживають за місцем реєстрації. Позивачка неодноразово просила [PERSON] знятися з обліку за місцем реєстрації. Остання на прохання не реагує та добровільно не бажає подавати заяву до державного органу реєстрації про знання її з реєстрації за місцем проживання в належній позивачці садибі. Тим самим, відповідачі своєю бездіяльністю перешкоджають їй у реалізації прав на розпорядження власністю на власний розсуд. Тому позивачка змушена звернутись до суду. Зважаючи на вищевикладене, просить суд: 1. Визнати [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], які зареєстровані за місцем постійного проживання за адресою: [INFO], такими, що втратили право користування житлом (садибою), що розташована за вище вказаною адресою, яка належить позивачці на прав і приватної власності. Позивачка у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує і просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання також не зявились. Про причину неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Крім того, раніше були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідачів та винести заочне рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Суд ,вивчивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 29 по вул. Комсомольська с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.1999 року, реєстраційний номер 10/7-НДП. Разом з позивачкою у будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл. від 11.04.2015 року. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, [PERSON] проживає у будинку сама, відповідачі [PERSON] та [PERSON] там не проживають. Відповідно до ст.41 Конституції України , кожний громадянин України має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право особистої власності є непорушним. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Отже , за таких обставин суд вважає , що вимоги позивача є обґрунтованими , правомірними , а тому слід задовольнити вимоги позивача . На підставі викладеного ,

Outcome: approved