Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала що після смерті її матері [PERSON] залишилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] (співвласником іншої ? частини якої є сама позивач), але у правовстановлюючому документі помилково вказано прізвище спадкодавця як [PERSON]. Так як позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, а відповідач проживає у вказаній квартирі, позивач просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, видане 19.11.1993р. на ім'я [PERSON], [PERSON] згідно з розпорядженням від 19.11.1993р. за № 13500 - [PERSON], народженій [INFO] в м.Харків, яка померла [INFO]; визнати за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини а також додала, що відповідач має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спірну частину квартири за набувальною давністю, а тому є належним, що позивач фактично прийняла спадщину, оскільки здійснювала її утримання. Адвокат відповідача [PERSON] Бочева Л.А. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність належних доказів, та на те, що відповідач дійсно має намір звернутися до суду з заявою про визнання права власності за набувальною давністю. Відповідач підтримав пояснення свого адвоката. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З 1 січня 2004 року набрав чинності Цивільний Кодекс України, проте згідно прикінцевим і перехідним його положенням і у зв'язку з тим, що правовідносини між сторонами виникли до вказаної дати, до них застосовуються правила Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, відповідно до статей 524-526 якого спадкоємство здійснюється згідно із законом, якщо воно не змінене заповітом. Час відкриття спадку - день смерті спадкодавця, по останньому відомому постійному місцю його проживання. Відповідно до положень статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном - пункт 1. частини 1 статті 549 ЦК УРСР. Позивач стверджує, що є донькою спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] та якій за життя належала ? частина квартири [ADDRESS], але всупереч власного обов'язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а оскільки суд зобов'язаний безпосередньо дослідити докази по справі, крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування - що роз'яснювалось судом представнику позивача - представник позивача жодного оригіналу правовстановлюючого документа, а також документів, що родинні відносини, свідоцтво про смерть з перекладом на українську мову суду не надала, будь-яких клопотань з цього приводу не заявила. Крім того, суд зазначає, що належними відповідачами у спорах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а [PERSON] не є спадкоємцем, більш того, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2016р., звертався в інтересах позивача, тому не є належним відповідачем по справі, проте представник позивача пояснити, яким саме чином порушує, не визнає або оспорює права позивача належно обґрунтувати не змогла; судом не приймаються посилання представника позивача на намір [PERSON] в майбутньому звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності на спірне майно як такі, що не мають відношення до предмету спору. Сторонами у справі є позивач та відповідач. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст. 11 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову, а також вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві належить виключно позивачеві. На підставі викладеного, у зв'язку з тим, що обов'язок доведення обставин, на які посилалась позивач в своєму позові стороною позивача не виконано та позов пред'явлено до неналежного відповідача, у задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту належності документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed