Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам згідно належних їм майнових паїв на підставі відповідних свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) КСП «Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області було виділено в натурі та передано у власність зерносховище, що розташоване в с. Покровське Троїцького району Луганської області, вул. Першотравнева, № 131-а. Позивачі набули у власність вищезазначене майно шляхом викупу такого майна у відповідачів згідно належних їм відповідних майнових паїв на підставі відповідних майнових сертифікатів, про що було вчинено відповідну розписку та акт приймання-передачі. Враховуючи процедуру набуття у власність вищевказаного майна позивачами, оскільки вони викупили у співвласників майна вказане зерносховище, яке було виділено останнім на підставі належних їм майнових паїв, у позивачів на даний час відсутні належні підстави для оформлення та реєстрації права власності на зазначене майно, у звязку з чим позивачі просять визнати за ними право власності на таке майно у судовому порядку. Позивачі до суду не зявилися, надали заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягають, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Судом встановлено, що відповідачам згідно належних їм майнових паїв на підставі відповідних свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) КСП «Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області було виділено в натурі та передано у власність зерносховище, що розташоване в с. Покровське Троїцького району Луганської області, вул. Першотравнева, № 131-а. Згідно ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» обєктами права колективної власності є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески членів підприємства, виготовлена ними продукція, одержані доходи, майно, отримане на законних підставах. Майно у колективному підприємстві належить на праві колективної власності його членам. Субєктом права власності в підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, які його отримують при виході з підприємства. Згідно ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудової участі. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від його частини в пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у в збільшенні частини в пайовому фонді. Ці правовідносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства має після припинення членства в підприємстві. У разі припинення членства в підприємстві його колишні члени мають право на пай у натуральному вираженні, у грошовому вираженні, цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін формою. Крім того, п.п. 8,9 «Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 р. № 62. - Кожний із співвласників має право використовувати свій майновий пай таким чином: а) об'єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників, отримати майно в натурі у спільну сумісну власність і передати це майно в статутний фонд новоствореного юридичної особи. б) об'єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників отримати майно в натурі у спільну сумісну власність, скласти договір про спільне володіння користуванні розпорядженні майном і передати його в оренду. в) отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи спільно з членами своєї сім'ї і використати майно на свій розсуд г) відчужувати пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Позивачі набули у власність вищезазначене майно шляхом викупу такого майна у відповідачів згідно належних їм відповідних майнових паїв на підставі відповідних майнових сертифікатів, про що було вчинено відповідну розписку та акт приймання-передачі. Законодавцем визначено, що укладення угод про відчуження майнових паїв не передбачає обов'язкової нотаріальної форми, проте вони можуть бути оформлені в нотаріальному порядку за бажанням сторін (стаття 54 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи процедуру набуття у власність вищевказаного майна позивачами, оскільки вони викупили у співвласників майна вказане зерносховище, яке було виділено останнім на підставі належних їм майнових паїв, у позивачів на даний час відсутні належні підстави для оформлення та реєстрації права власності на зазначене майно. З огляду на вищезазначене, позивачі домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачам у власність перейшло вказане нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст.7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», п.п. 8,9 «Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 р. № 62, ст.ст. 204, 207, 391, 392 ЦК України,

Outcome: approved