Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , разом із земельною ділянкою розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4425455100:03:001:0340, та земельною ділянкою розміром 0,0396 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4425455100:03:001:0341. Між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного домоволодіння із земельною ділянкою для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 80 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 листопада 2018 року. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та право власності за нею на вказане нерухоме майно. Позивач до суду не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 10-14), разом із земельною ділянкою розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4425455100:03:001:0340 (а.с. 15), та земельною ділянкою розміром 0,0396 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4425455100:03:001:0341 (а.с. 16). Між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного домоволодіння із земельною ділянкою для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 80 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 листопада 2018 року (а.с. 17-18, 21). Згідно п. 10 Договору відповідач була зобов`язана з`явитися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочки Е.Г. для посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу 20 листопада 2018 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса відповідач зазначеної дати та в зазначений час не з`явилася, у наслідок чого їй було направлено повідомлення, в якому відповідачу було запропоновано з`явитися до нотаріуса 05 грудня 2018 року. Вказане повідомлення відповідач отримала 25 листопада 2018 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову не з`явилася. 06 грудня 2018 року відповідачу повторно було направлено повідомлення, в якому їй було запропоновано з`явитися до нотаріуса 20 грудня 2018 року. Вказане повідомлення відповідач отримала 10 грудня 2018 року, однак з невідомих причин до нотаріуса відповідач знову не з`явилася (а.с. 19-20). Таким чином, позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. З огляду на вищезазначене, позивач домовилася з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved