Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 01 грудня 2015 року в ефірі «33 каналу» була розповсюджена інформація про те, що засуджені ЗВК -58 влаштували масове голодування вимагаючи при цьому наркотичні засоби та заборонені законодавством предмети побутового призначення (мобільні телефони). Зазначив, що вказана інформація не відповідає дійсності, по своїй суті є наклепом та порушує його конституційні права. Вважає, що таку недостовірну інформацію структури ДПтС шляхом підкупу або через особисті звязки умисно розповсюджує з метою прикриття власних злочинів. За таких обставин просив суд зобовязати ДП «Дитяче телевізійне агентство» спростувати поширену ним вищезазначену недостовірну інформацію та стягнути з відповідача на його користь 1 гривню в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що він відбуває покарання у ЗВК-58. 01.12.2015 року в ефірі «33 телеканал» вийшов репортаж в якому було повідомлено про те, що засуджені, які утримуються в ЗВК-58 влаштували голодування з метою аби їм надали наркотичні засоби та заборонені предмети (мобільні телефони). Також у вказаному репортажі було зазначено, що всі засуджені у вказаній колоніє є особливо небезпечними злочинцями, які вчинили тяжкі злочини (вбивства тощо). Вказана інформація є неправдивою та наклепом. Дійсно в той час в ЗВК-58 відбувалося голодування частини засуджених. Дійсною причиною цього голодування стали неправомірні дії керівництва колонії. Вважає, що перед тим, як поширювати таку інформацію, телеканал зобовязаний був перевірити її та впевнившись у її правдивості подавати в ефір. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Зазначив, ДП «Дитяче телевізійне агентство» не поширювало такої інформації, про яку зазначає позивач у своєму позові. Жодних заяв і скарг стосовно змісту сюжетів, які виходили в ефір 01.12.2015 року від позивача не надходило. Надати копії відеозаписів телепередач та сюжетів, які виходили в ефір в той період на «33 каналі», який міг мати місце у листопаді-грудні 2015 року можливості не має, оскільки у звязку з ненадходженням протягом 14 днів від дати їх розповсюдження скарг стосовно їх змісту, такі телепередачі були знищені. Також зазначив, що співробітники ДП «Дитяче телевізійне агентство» протягом листопада-грудня 2015 року не направлялися у відрядження до міста Ізяслав (в якому розташована вказана колонія). Будь-яких інтервю, коментарів чи телефонних розмов з представниками ЗВК-58 стосовно голодування осіб, які відбувають покарання у цій установі не проводилося. Також зазначив, що єдиною можливою інформаційною підставою для сюжету могло слугувати повідомлення на офіційному сайті Державної пенітенціарної служби України, проте в силу ст..67 ЗУ «Про телебачення та радіомовлення» за поширення такої інформації працівники телеканалу не несуть. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. У відповідності до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї ( або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила не доведе протилежного. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої , яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди особистим майновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з положеннями статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Порядок одержання доказів поширення інформації телерадіоорганізаціями встановлений приписами Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (в редакції станом на 01.12.2015 рік час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 3, 5 ст. 64 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення» заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою. При цьому, ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення» визначено, що усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. Позивачем не надано доказів на підтвердження подачі скарги щодо змісту телевізійної передачі (аудіовізуального твору) яке мало місце 01.12.2015 року до ДП «Дитяче телевізійне агенство» відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, всі ефірні копії телепередач, які транслювалися в ефірі ДП «Дитяче телевізійне агенство» були знищені, що підтверджено довідкою №1 від 26.04.2016 року. Крім того, суд звертає свою увагу на те, що по суті свого позову та наданих ним поясненнях в судовому засіданні, позивач просив спростувати інформацію про те, що засудженні ЗВК-58 влаштували голодування вимагаючи надання ним наркотиків та мобільних телефонів. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він відбуває покарання у ЗВК-58. 01.12.2015 року в ефірі «33 каналу» був репортаж в якому було повідомлено про те, що засуджені цієї колонії влаштували голодування з метою аби їм повернули наркотики та мобільні телефони. Зазначив, що дійсно в той період в ЗВК-58 частиною засуджених було влаштовано голодування в якості протесту стосовно неправомірних дій адміністрації колонії. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] При цьому як пояснили свідки в ефірі не йшлося про конкретних засуджених, не називалися їх прізвища. З огляду на викладене слід прийти до висновку, що інформацію, яку просить спростувати позивач, за своїм змістом не несе ніякої інформації відносно останнього. А відтак, нема підстав вважати, що зазначена вище інформація була поширена відносно [PERSON] і за своїм змістом є негативною та недостовірною та такою що порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що поданий позивачем [PERSON] позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed