Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Заступник прокурора м. Житомира звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9902 грн. 25 коп, посилаючись на те, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2011 року відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України від 08.07.2011 року «Про амністію», а кримінальну справу, порушену проти нього за ч.2 ст. 367 КК України закрито. На обґрунтування вимог зазначив, що в результаті злочинних дій відповідача позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яка полягала в неотриманні пенсії у зв'язку з втратою годувальника як дитині-сироті, оскільки відповідач, працюючи директором Житомирської загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступенів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також будучи державним опікуном дітей, які виховуються в даному закладі, внаслідок невиконання своїх службових обов'язків не подав до Управління пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира заяви про призначення пенсії. В судовому засіданні представник прокуратури, [PERSON] та її представник позов підтримали згідно доводів викладених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, просив в позові відмовити, не дивлячись на те, що був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України від 08.07.2011 року «Про амністію», а кримінальну справу, порушену проти нього за ч.2 ст. 367 КК України закрито. Вважає, що [PERSON] не була дитиною-сиротою, а відтак їй повинна виплачуватися пенсія в сумі 50 % нарахованої пенсії. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ст. 1166 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що відповідач, працюючи директором Житомирської загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступенів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також будучи державним опікуном дітей, які виховуються в даному закладі, внаслідок невиконання своїх службових обов'язків в період 2008-2010 року не подав до Управління пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира заяви про призначення пенсії [PERSON], в результаті чого позивачу була заподіяна матеріальна шкода в сумі 4951 грн. 12 коп, яка полягала в неотриманні пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2011 року відповідач буз звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України від 08.07.2011 року «Про амністію», а кримінальну справу, порушену проти нього за ч.2 ст. 367 КК України закрито. /а.с.7-11/. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/. Таким чином, судом встановлена протиправність дій відповідача та його вина, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправними діяннями заподіювача, оскільки постанова Богунського райсуду м. Житомира від 07.09.2011 року/а.с.7, 8/ є обов'язковою для суду, дана обставина є підставою для звільнення від доказування щодо вини відповідача. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, суд керується вимогами ст. 1166 ЦК України, згідно яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної абр юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дітям-сиротам за період перебування на повному державному утриманні пенсія у зв'язку з втратою годувальника виплачується в повному розмірі та перераховується на їхні особисті рахунки у банку. Іншим дітям, які перебувають на повному державному утриманні, виплачується 50 відсотків призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника та перераховується на їхні особисті рахунки у банку. При цьому частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії у зв'язку з втратою годувальника, перераховується на банківський рахунок установи, де ця дитина перебуває на повному державному утриманні, і спрямовується виключно на поліпшення умов проживання дітей у цих установах. Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи та в досліджених матеріалах кримінальної справи щодо [PERSON] відсутні будь-які докази щодо батька [PERSON], суд вважає, що відшкодуванню відповідачем на користь [PERSON] підлягає сума 4951 грн. 12 коп. Позовних вимог щодо стягнення іншої частини нарахованої пенсії на користь Житомирської загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступенів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, де перебувала в той період часу позивач на повному державному утриманні, не заявлено. Таким чином, право позивача на отримання пенсії порушено та підлягає захисту, а позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial