Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що між нею та відповідачем було у 2003 році зареєстровано шлюб, від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] Позивач зазначила, що на протязі 2003-2015р.р. сторони проживали в квартирі [ADDRESS], але позивач не реєструвала своє місце проживання, а також з ними проживала їх неповнолітня дитина. Так як позивач іншого житла у власності немає, не має можливості змінити місце проживання не порушуючи при цьому права інших осіб, а відповідач не визнає права позивача користування зазначеною вище квартирою й вимагає припинення користування ним, що обмежує права та обов'язки позивача щодо піклування та турботи щодо неповнолітньої дитини, не дає можливості користуватися спільним майном подружжя, тому позивач просить визнати право користування [PERSON] квартирою [ADDRESS], визнати право позивача на проживання, спілкування, піклування, догляд та турботу за неповнолітнім [PERSON] за адресою його мешкання - [ADDRESS], у тому числі шляхом необмеженого доступу до цього житлового приміщення та здійснення своїх батьківських обов'язків на свій розсуд у відповідності до інтересів особи. Позивач та її адвокат Костинюк Ю.Д. вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заві обставини. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та на те, що станом на час розгляду справи відповідач за вказаною адресою не проживає, в провадженні суду перебуває справа за позовом власника цього житла до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. До суду представник служби у справах дітей не з'явився, третя особа повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення осіб, що з'явились до суду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.09.2003р. (а.с. 12). Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Місцем реєстрації дитини є [ADDRESS]. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення суду від 12.04.2016р. (а.с. 29). Позивач зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідач з місця реєстрації спірного жилого приміщення станом на час розгляду справи знятий. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ч.1 ст. 321 ЦК України. Стаття 382 ЦК України визначає квартиру як об'єкт права власності, а саме - квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник житлового квартири згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Суд зауважує, що сторонами у справі є позивач та відповідач. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст. 11 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову належить виключно позивачеві. Позивачу роз'яснювалось вказані положення, проте власника квартири, права на яку заявляє позивач, було залучено за ініціативи суду на підставі ст. 35 ЦПК України в якості третьої особи. [PERSON] заявлено вимоги щодо визнання прав користування житловою площею квартири, власник якої не є стороною по справі, а заявлення вимог до не повного кола відповідачів є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed