Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 25 квітня 1998 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 20. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх трьох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З лютого 2020 року шлюбних стосунків не підтримують. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, оскільки вони з відповідачем з лютого 2020 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дочка проживає з ним (а.с. 19). Відповідач до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у її відсутність. Додатково зазначила, що вони з відповідачем з лютого 2020 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дочка проживає з позивачем (а.с. 20). Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши письмову заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 25 квітня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ставищенської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 20. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви, протягом останніх трьох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З лютого 2020 року проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Дочка проживає з позивачем. Вказані обставини підтверджуються: письмовими заявами сторін (а. с. 19, 20), свідоцтвом про шлюб (а.с. 7), довідкою Ставищенської селищної ради від 05.03.2019 № 685/6 (а.с. 8). Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та в судовому засіданні, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримав, відповідач до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved