Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить: ●визнати недійсними Державний акт серії ХМ № 061067 від 11.08.2005 року, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 1,31 га на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 9 від 19.01.2015 р. Також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області; ●визнати недійсними Державний акт серії ХМ № 061066 від 11.08.2005 року, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 1,30 га на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 9 від 19.01.2015 р. Також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 14.05.2012 року померла її мати [PERSON], після її смерті спадщину прийняв чоловік [PERSON], але не встиг оформити свої спадкові права, так як 05.11.2014 року теж помер. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] та спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Проте, отримати свідоцтво на право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки вона не має можливості, у звязку з тим, що кадастровий номер 6820684000:05:007:0010 та кадастровий номер 6820684000:05:007:0011 не вірний. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивач надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі в судове засідання не прибув, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 14.05.2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-БВ № 187568 від 17.05.2012 р.) актовий запис № 9. Вона була власником земельної ділянки площею 1,30 га, кадастровий номер 6820684000:05:007:0010, розташованої на території Карчіївецької сілської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються державним актом серії ХМ № 061066 виданим на імя [PERSON] 11.08.2005 року Віньковецькою районною державною адміністрацією. Після її смерті спадщину прийняв чоловік [PERSON] (свідоцтво про одруження серії ІІ-УР № 129130) відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України як особа, яка постійно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради № 497, 496 від 06.04.2016 року. Проте своїх спадкових прав він не оформив так як помер 05.11.2014 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 243665 від 10.11.2014 року, актовий запис № 30). Він був власником земельної ділянки площею 1,31 га, кадастровий номер 6820684000:05:007:0011, розташованої на території Карчіївецької сілської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його права власника посвідчуються державним актом серії ХМ № 061067 виданим на імя [PERSON] 11.08.2005 року Віньковецькою районною державною адміністрацією. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті батька, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії І-БВ № 242536 від 22.01.2015 року, актовий запис № 53 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 441715 від 13.07.1985 року, актовий запис № 6. Спадщина нею прийнята відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України як особою, яка спільно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради № 497, № 498 від 06.04.2016 року. Нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва на право власності за заповітом через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку відсутній. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі № 99-28-99.3-1283/15-16 від 07.04.2016 року кадастровий номер 6820684000:05:007:0010 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 061066 не вірний, а саме кадастрова зона 05, кадастровий квартал 007. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі № 99-28-99.3-1282/15-16 від 07.04.2016 року кадастровий номер 6820684000:05:007:0011 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 061067 не вірний, а саме кадастрова зона 05, кадастровий квартал 007. Нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку у звязку з тим, що правовстановлюючі документи не вірні. Зазначені державні акти відповідно до вимог статті 215, 229 ЦК України слід визнати недійсними, в звязку з допущеними помилками про місце розташування земельних ділянок. Позивач являється спадкоємцем за законом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Як\~вбачається з розяснень постанови Пленуму Верховного Cуду України від 16.04.2004 року за № 7 (з відповідними змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства», при розгляді цивільних справ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 061066 виданим на імя [PERSON] 11.08.2005 року Віньковецькою районною державною адміністрацією та державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 061067 виданим на імя [PERSON] 11.08.2005 року Віньковецькою районною державною адміністрацією слід визнати недійсними, а за [PERSON] слід визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ст. 1261 ЦК України як за спадкоємцем нерухомого майна за законом.

Outcome: approved