Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

До суду із позовом звернувся Новоархангельський районний центр зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, вказавши, що відповідач 08 червня 2011 року подала до Новоархангельського РЦЗ заяву про надання статусу безробітного, в якій власноруч зазначила інформацію про те, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Наказом Новоархангельського РЦЗ від 08 червня 2011 року відповідачу був наданий статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. При звірці баз даних безробітних громадян з Єдиним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який був оновлений в березні 2014 року було виявлено, що відповідач 13 лютого 2008 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. Таким чином, на момент реєстрації в центрі зайнятості відповідачка належала до категорії зайнятого населення і не мала права на присвоєння їй статусу безробітного, призначення та отримання нею допомоги по безробіттю у розмірі 3 008, 87 грн. В судовому засіданні представник позивача Молошнік Л.Б. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити і суду пояснила, що на момент взяття на облік [PERSON] була приватним підприємцем і тому не мала права на отримання допомоги по безробіттю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що дійсно була приватним підприємцем і після деякого часу вона вирішила припинити підприємницьку діяльність, оскільки прибуток був відсутній, звернулась до центру зайнятості із консультацією як їй стати на облік, їй було надано список всіх необхідних довідок, які вона зібрала та подала у центр зайнятості. Серед інших довідок була у оригіналі і довідка видана їй державним реєстратором 26.05.2011 року про те, що в державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію суб'єктом підприємницької діяльності-фізичної особи відносно її особи. На час звернення до центру зайнятості вона не була підприємцем і чому реєстратор вчасно не вніс відомості у реєстр про припинення нею підприємницької діяльності їй не відомо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до поданої заяви [PERSON] 08.06.2011 року до Новоархангельського районного центру зайнятості нею було зазначено, що в даний час вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, не є найманим працівником, не уклала договір цивільно-правового характеру, не отримує пенсію на пільгових умовах і не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно копії витягів із наказів по Новоархангельському районному центру зайнятості 08.06.2011 року [PERSON] надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю, розпочато виплату, а згідно наказу від 30.11.2011 року припинено виплату по безробіттю. Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11 серпня 2014 року зазначено, що 13.02.2008 року внесено запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця стосовно [PERSON], а 30.06.2011 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. У відповідності до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. №7-1 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі п.7 зазначеного Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. 08.09.2014 року Новоархангельським районним центром зайнятості винесено наказ про повернення коштів в сумі 3008 грн.87 коп. та направлено копію наказу та лист-звернення [PERSON] Однак, враховуючи ту обставину, що відповідачем надано до суду копію довідки від 26.05.2011 року за № 851, яка видана державним реєстратором І.Хававчуком на ім'я [PERSON] про те, що в єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою (оригінал якої надано центру зайнятості при реєстрації), а дані до державного реєстру вносить лише державний реєстратор, тому судом приймається до уваги та обставина, що станом на 26.05.2011 року відповідач не була підприємцем і тому остання надала правдиві дані відносно себе центру зайнятості. За таких обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства та досліджені в судовому засіданні докази, виплачені кошти відповідачу в сумі 3008 грн.87 коп. за період з 08.06.2011 року по 29.11.2011 року до стягнення із останньої не підлягають і тому позовні вимоги не можуть бути задоволені. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed