Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Заступник прокурора Харківської області звернувся до суду, в інтересах держави, із вказаним позовом посилаючись на те, що у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на землях ДП «Вовчанське лісове господарство» на території Вовчанського району, прокуратурою області встановлено, що розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Вовчанська РДА) від 14 червня 2012 № 307 та від 18 червня 2012 року № 334 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва не відповідають чинному законодавству України. 21 серпня 2012 року [PERSON] отримав Держаний акт про право власності не земельну ділянку серія ЯМ № 230847 від 21 серпня 2012 року. 01 березня 2014 року на підставі договору купівлі продажу вказану земельну ділянку відчужено на користь [PERSON], а 10 вересня 2014 року на підставі договору купівлі продажу відчужено на користь [PERSON].Просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської РДА від 14 червня 2012 № 307 та від 18 червня 2012 року № 334 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва; визнати недійсним Державний акт серія ЯМ № 230847 від 21 серпня 2012 року, на право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва; скасувати запис про право власності № 6956076 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, розташовану за адресою : Харківська область Вовчанський район Революційна сільська рада, зареєстровану за [PERSON], який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію права власності від 10 вересня 2014 року № 15709385; витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, передавши її у відання держави в особі постійного лісокористувача ДП „Вовчанське лісове господарство ; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Вовчанської РДА від 14 червня 2012 № 307 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення площею 0,10 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області, для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва (а.с. 22). Розпорядженням Вовчанської РДА від 18 червня 2012 року № 334 [PERSON] передана у власність земельна ділянка, кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва. Тому останнім днем коли можна було звернутися з позовною заявою до суду щодо розпорядження від 14 червня 2012 року є 14 червня 2015 року, а щодо розпорядження від 18 червня 2012 року відповідно є 18 червня 2015 року. Таким чином, у звязку з тим, що позивачем було порушено строк позовної давності, жодних поважних причин, через які позивачем було пропущено строк позовної давності судом не встановлено, у задоволені позовних вимог судом має бути відмовлено. Крім того, [PERSON] отримав Держаний акт про право власності не земельну ділянку серія ЯМ № 230847 від 21 серпня 2012 року. Вимоги про визнання недійсним та скасування вказаного Державного акту позивач обґрунтовує порушенням Вовчанською РДА встановленого законом порядку прийняття вищезазначених рішень, на підставі яких було його видано та передано земельну ділянку у власність. 01 березня 2014 року на підставі договору купівлі продажу вказану земельну ділянку відчужено на користь [PERSON], а 10 вересня 2014 року на підставі договору купівлі продажу відчужено на користь [PERSON] Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, є позбавленням відповідача [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6321686400:02:000:0007, загальною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва, що розташована за межами населеного пункту на території Революційної сільської ради Вовчанського району Харківської області. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже, виходячи із змісту вказаної норми Конституції України особа може бути позбавлена права власності, лише у випадках передбачених законом, при наявності відповідних правових підстав. Статтею 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини Україні є Земельний Кодекс України. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 ЗК України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Підстави примусового припинення права на земельну ділянку саме у судовому порядку передбачено ст. 143 ЗК України у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Як вбачається із змісту вищезазначених статей ЗК України порушення порядку передачі земельної ділянки у власність не тягне за собою припинення права власності на земельну ділянку. Тому, відсутні правові підстави для визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Суд, аналізуючи надані докази приходить до висновку, що заявлені в позові вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заступник прокурора Харківської області, що діє в інтересах держави, не надав доказів про те, що передачею у власність вказаної земельної ділянки були порушені, невизнані або оспорювались права держави, тому відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed