Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при видачі трудової книжки в розмірі 2 177, 42 грн. та 7 000 грн. моральної шкоди. Позов мотивує тим, що з 21.09.2018 року по 03.01.2019 року працювала продавцем у відповідача. 03.01.2019 року подала заяву про звільнення за згодою сторін. Однак, в день звільнення відповідачем не було здійснено розрахунку та виплати належних сум, не було видано трудової книжки. Отримати грошові кошти та трудову книжку позивач змогла лише 14.01.2019 року та 17.01.2019 року - відповідно, після звернення в Управління Держпраці у Хмельницькій області. Через неправомірні дії відповідача позивач також зазнала моральної шкоди, у зв`язку із чим змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлено, що з 21.09.2018 року по 03.01.2019 року [PERSON] працювала продавцем у ФОП [PERSON] 03.01.2019 року подала заяву про звільнення за згодою сторін. Однак, в день звільнення відповідачем не було здійснено розрахунку та виплати належних сум, не було видано трудової книжки. Отримати грошові кошти позивач змогла лише 14.01.2019 року після звернення в Управління Держпраці у Хмельницькій області. Трудову книжку отримала 17.01.2019 року. Дані обставини підтверджуються копіями письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Відповідно до ст.. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки в розмірі 2 177,42 грн. є правомірними та суд приймає розрахунок, наданий позивачем. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача, то суд виходить з наступного. Так, дійсно, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої [PERSON] моральної шкоди вона оцінила в 7 000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивач надавала пояснення щодо заподіяної їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, яка полягає в перенесених нею душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку із тим, що ФОП [PERSON] своїми діями завдав їй моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, [PERSON] змушена доводити свою правоту в суді, з метою відновлення порушеного права. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправомірних дій ФОП [PERSON] , що полягала у затриманні видачі трудової книжки позивачу та визначає розмір моральної шкоди в 300 грн., такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди. В решті слід відмовити.

Outcome: approved