Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини її чоловіка [PERSON], останнє місце реєстрації якого було: [ADDRESS], який помер 08 квітня 2016 року у м. Макіївка Донецької області. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши наявні докази, зясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України (частина 1). Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (частина 2). Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону тимчасово окупованою територією України є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської\~\~ областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України». Додатком до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року визначено райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, на яких відповідно до статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014р. № 1680-VII запроваджується вказаний особливий порядок місцевого самоврядування. Проте зазначений перелік не є вичерпним і не містить чіткого та вичерпного переліку назв населених пунктів Донецької та Луганської областей, які визнаються тимчасово окупованою територією України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», який мстить чіткий та повний перелік таких населених пунктів, в т. ч. м. Макіївка, Наданою позивачкою копією свідоцтва про одруження підтверджено, що 03.07.1956 року зареєстровано у сільській раді с. Роставиця Ружинського району Житомирської області шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 7. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1). За правилом частини 1 статті 59 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Положеннями частин 2 і 3 статті 9 Закону № 990-VIII від 04.02.2016р. передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасового окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсними і не створює правових наслідків. Разом з тим, положеннями частини 4 цієї статті допускається взаємодія органів державної влади України з незаконним органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, зокрема з метою забезпечення прав і свобод громадян України та виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. На підтвердження факту смерті [PERSON] 08 квітня 2016 року в м. Макіївці Донецької області позивачкою надано суду копії свідоцтва про смерть, виданого органом влади на тимчасово окупованій території, яке в силу положень статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не береться судом до уваги як доказ в силу положень частини 1 статті 59 ЦПК України. Після поховання позивачка переїхала за місцем проживання її сина в м. Славутич Київської області [PERSON], має статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території та з 09 серпня 2016 року була взята на облік в Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області. Після смерті чоловіка позивачки [PERSON], залишилося спадкове майно, в тому числі належна йому на праві спільної сумісної власності частка у квартирі за адресою вул. Б. Хмельницького буд. № 37 кв.№25 м. Макіївка Донецької області. З метою прийняття спадщини [PERSON] звернулася до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на що їй повідомили про необхідність вирішення в судовому порядку встановлення факту смерті її чоловіка на тимчасово окупованій території та отримання на підставі цього рішення свідоцтва про його смерть. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28.10.2016 року був встановлений факт смерті чоловіка заявниці [PERSON] 8 квітня 2016 року у м. Макіївка Донецької області, на підставі якого позивачці вперше 01 листопада 2016 року, тобто за межами встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було видано свідоцтво про смерть її чоловіка [PERSON] Після звернення [PERSON], до Державної нотаріальної контори, їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливе продовжити лише в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON], заповіт на майно не залишив. Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини правд на спадкування за законом одержують особи. визначені у\~1261-1265 цього кодексу. Згідност.1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом - мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON], із спадкоємців першої черги залишилась заявниця [PERSON] та їх син [PERSON], який не заявляв про свої права на спадщину батька. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не залишилось. Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини заявниця вказала наступні обставини: її вік, стан її здоров»я та емоційно-психологічний стан після пережитих подій, що відбуваються на Донбасі вона тривалий час не могла прийти до тями та зайнятися питаннями, пов»язаними з оформленням спадщини після смерті свого чоловіка не подала вчасно заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які\~\~прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки суд вважає, що причини названі позивачем можна визнати поважними, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача та встановлює додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON], у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

Outcome: approved