Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя набутого ними в шлюбі. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2001 року. За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було нажито і набуто у власність рухоме та нерухоме майно, яке мирним шляхом поділити не виявилось можливим, тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, визнати в порядку поділу майна подружжя за нею право власності на квартиру [ADDRESS], на земельну ділянку 0,25 га разом з житловим будинком та на земельну ділянку 0.45 га с/г призначення за адресою: [ADDRESS]. Визнати в порядку поділу майна подружжя право власності за відповідачем на гаражний бокс [ADDRESS] та автомобіль «Ford Connect», довга колісна база, пасажирський 5 місць, 1.8 турбо дизель. В судовому засіданні позивач подала заяву про уточнення вимог позову, також просила суд про стягнення з неї на користь відповідача суму компенсації різниці вартості майна в розмірі 5 000.00 доларів США, що еквівалентно 137 000.00 грн. Зазначила, що вони з відповідачем не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть сумісного господарства, їх сім»я розпалася і зберегти її неможливо. Просила суд про задоволення вимог позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач в повному обсязі визнав вимоги позову, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та відповідача,дослідивши наявні в матеріалах справи докази,судом було встановлено наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2001 року. Від шлюбу подружжя має дитину дівчинку [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову в частині щодо розірвання шлюбу. Судом також було встановлено та не оспорювалося сторонами по справі, що під час знаходження їх в зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS], вартістю 725 000.00 грн., земельна ділянка 0,25 га разом з житловим будинком та земельна ділянка 0.45 га с/г призначення за адресою: [ADDRESS], вартістю 75 000.00 грн., гаражний бокс [ADDRESS] вартістю 100 000 грн. та автомобіль «Ford Connect», довга колісна база, пасажирський 5 місць, 1.8 турбо дизель вартістю 250 000.00 грн. Сторонами по справі в судовому засіданні визнавалося, що вказане майно було придбано в період знаходження їх у шлюбі і за сумісні кошти подружжя. Суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. № 2947-III майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між нами в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, вказане майно належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку що вищевказане майно є об»єктом спільної сумісної власності подружжя та має бути поділене між подружжям наступним чином. За позивачем [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності на: квартиру [ADDRESS], на земельну ділянку 0,25 га разом з житловим будинком та на земельну ділянку 0.45 га с/г призначення за адресою: [ADDRESS]. За відповідачем [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності на: гаражний бокс [ADDRESS] та автомобіль «Ford Connect», довга колісна база, пасажирський 5 місць, 1.8 турбо дизель. Враховуючи, що даний поділ не є рівним, оскільки частка позивача у спільному майні подружжя більша від частки відповідача, таким чином з неї підлягає стягненню на користь відповідача різниця вартості присудженого майна в сумі 137 000.00 грн., що еквівалентно 5 000.00 доларам США. Суд також звертає увагу на те, що вартість майна визначена сторонами по справі і під час судового розгляду ними не оспорювалася. Пунктом 23 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р. встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно Пленуму ВСУ, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідачем визнавалися в судовому засіданні вимоги позову, позовні вимоги про поділ майна подружжя також підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved