Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

До суду надійшла заява ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» про виправлення помилки у виконавчих листах №739/26/17, виданих Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 14 березня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» заборгованості за договором позики, укладеним 10 лютого 2015 року, у розмірі 40\~234 грн. 44 копійки та судових витрат у сумі 1\~378 грн. 00 коп. Заява мотивована тим, що вказані виконавчі документи не відповідають вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в них відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника [PERSON], що унеможливлює виконання судового рішення. У звязку з цим порушується питання про зазначення у виконавчих листах реєстраційного номера облікової картки платника податків. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити повністю. Боржник у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Неявка боржника відповідно до частини третьої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не перешкоджає розгляду питання про виправлення помилки у виконавчому листі. Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. 31 січня 2017 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області винесено рішення, яким задоволено позов ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 10 лютого 2015 року та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» заборгованість у сумі 40\~234 грн. 44 коп. Також вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 1\~378 грн. 00 коп. На підставі вказаного рішення 14 березня 2017 року ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» видано два виконавчі листи №739/26/17 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» як заборгованості за договором позики, так і судових витрат. Зі змісту вказаних виконавчих листів вбачається, що в них при викладенні суті судового рішення зазначено ідентифікаційний номер боржника [PERSON] [NUMBER], який і є реєстраційним номером облікової картки платника податків, що присвоєний вказаній особі. Отже, твердження представника заявника про відсутність у виконавчих листах реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника [PERSON] є безпідставними. Також суд зазначає, що пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII передбачено, що у виконавчому документів зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта. Згідно пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягував не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. Разом з тим пунктом 3 частини другої статті 18 Закону України №1404-VIII виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. З змісту наведених вище законодавчих положень вбачається, що відсутність у виконавчому листі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника сама по собі не може бути підставою для прийняття виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України, винесених 21 травня 2014 року у справі №6-45цс14 та 25 червня 2014 року у справі №6-62цс14, які згідно статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму. Частиною другою статті 369 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видічі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Оскільки жодних помилок судом при оформленні та видачі виконавчих листів №739/26/17 допущено не було заява ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed