Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] , посилаючись на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 16 березня 2002 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З березня 2017 року і по даний час вони проживають окремо, оскільки з відповідачем вони не зійшлися, характерами, із-за чого виникали суперечки, які призвели до повного розриву стосунків. На даний час вони (сторони), спільного господарства не ведуть. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові, додатково пояснила, що з 2017 року вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що вони з позивачкою дійсно з 2017 року проживають окремо, він проживає з іншою жінкою. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 16 березня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви, та пояснень сторін з березня 2017 року і по даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з позивачем, відповідач проживає з іншою жінкою. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб (а.с. 8), копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 9, 10), довідкою Ставищенської селищної ради № 10/6 від 02.01.2020 (а.с. 11). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та в судовому засіданні, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнає, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved