Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Залозна [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 61 234,78 грн. посилаючись на наступне. На підставі Постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 26 серпня 2003 року, видано виконавчий лист №2-1369 від 26.08.2003, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частина всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 червня 2003 року до його повноліття. У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів, у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.10.2019 складає 61 234,78 грн. У зв`язку із чим позивачка звернулася з позовом до суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Ухвалою від 11.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Токмацький міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, який в подальшому змінив назву на Токмацький міськрайонний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 29.11.2019 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на Постанову Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №239/306/17 надає розрахунок пені за період з 01.07.2003 по 30.09.2019 на суму 19 253,77 грн. Також в своєму відзиві відповідач зазначає, що на даний час у нього є неповнолітня дитина, яка повністю перебуває на його утриманні, в підтвердження чого надає свідоцтво про народження [PERSON] . [INFO] та копію довідки з місця проживання. Крім того, відповідач має кредитні зобов`язання та щомісяця повинен сплачувати грошові кошти у розмірі 1309,06 грн. В зв`язку з чим просить зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів на 19 253,77 грн. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року розгляд справи відкладено, та витребувано з Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області розрахунок заборгованості по аліментам за кожним окремим місяцем нарахування за виконавчим листом №2-1369 від 26.08.2003, в межах заявлених позивачем періодах, а саме з дня нарахування аліментів та по 23.10.2019. 31.01.2020 на виконання ухвали суду від 10 грудня 2019 року Токмацьким міськрайонним відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надано розрахунок заборгованості по аліментам за кожним окремим місяцем нарахування за виконавчим листом №2-1369 від 26.08.2003. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року зупинено провадження у цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №328/2948/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Токмацький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області та виконавчий комітет Токмацької міської ради як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року поновлено провадження у справі та судове засідання призначено на 22 квітня 2020 року Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Майсак В.О. та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду адвокат Майсак В.О. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також до заяви долучено копії квитанцій від 15.05.2020 та 09.06.2020 на суму 5000,00 грн., що підтверджують добровільне погашення боргу по аліментам. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 26 серпня 2003 року, видано виконавчий лист №2-1369 від 26.08.2003, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частина всіх видів заробітку щомісячно, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2003 року до його повноліття, та який перебуває на виконанні в Токмацькому міськрайонному відділі ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів, у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.10.2019, згідно з доданим до позову розрахунком Токмацького міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), становить 61234,78 грн. Факт наявності заборгованості по аліментам також підтверджується розрахунком, який надано на виконання ухвали суду від 10.12.2019 Токмацьким міськрайонним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Суд, вирішуючи спірні правовідносини, застосовує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року надані роз`яснення: «відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Обов`язок, щодо спростування своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладено на відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №755/10947/17 роз`яснено, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, у даному випадку підлягає застосуванню висновок, викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16 (провадження № 14-616цс18). В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року зазначено наступне: «З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів». Відповідно до положень ст.13, 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд вважає, що розрахунки, викладеній позивачем, виконані із застосуванням та правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Розроблений відповідачем розрахунок заборгованості не відповідає вище зазначеним нормам права та правовому висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року. Щодо зазначення відповідачем, що на даний час його матеріальний стан не дає можливості сплачувати неустойку в повному обсязі, так як у нього є неповнолітня дитина, яка повністю перебуває на його утриманні, та він сплачує кредит, суд зазначає наступне. Як слідує з розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, які містяться в матеріалах справи, з першого місяця нарахування аліментів (липень 2003 року) у відповідача виникла заборгованість по аліментам, яка в подальшому тільки збільшувалася, та момент народження другої дитини [PERSON] заборгованість склала 3609,50 грн. Суд не бере до уваги, так як в порядку ст.ст.77, 80, 81 ЦПК України відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, що він не має можливості сплатити пеню за несвоєчасну сплату аліментів, так як неповнолітня дитина [PERSON] повністю перебуває на його утриманні. Суд також не приймає до уваги наданий відповідачем графік платежів по кредитним зобов`язанням, так як відповідно до графіку платежів кредитні зобов`язання виникли тільки в жовтня 2019 року, з кінцевою датою погашення - серпень 2020 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ході судового розгляду судом не встановлено поважних причин щодо несплати аліментів у визначеному розмірі, доказів щодо цього відповідач не надав. Навіть з огляду на те, що на даний час відповідач [PERSON] платить аліменти, суд зважає, що відповідач будучи обізнаним про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на сина в конкретному розмірі, знаючи про свій обов`язок з їх сплати, однак не надав доказів на підтвердження неможливості їх своєчасної сплати в повному обсязі у період з липня 2003 до жовтня 2019 року. Доказів утворення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано. Суд вважає, що у даному випадку розмір заборгованості за аліментами, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду не підлягає зменшенню. Встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на стягнення неустойки на підставі ст.196 СК України. Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів, який станом на 23.10.2019 становить 61 234,78 грн., виходячи із заявлених позивачем вимог, тобто стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 61 234,78 грн. станом на 23.10.2019, з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України, відповідно до якої сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2003 по 23.10.2019 в сумі 61234,78 грн., в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved