Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

До суду із позовом звернувся [PERSON] про визначення додаткового строку про прийняття спадщини. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 12.10.2017 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Надія, вул. Чкалова, буд. 24 та земельної ділянки, площею 8,28 га, розташованої на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем на підставі ст. 1266 ЦК України, так як його батько [PERSON] помер 29.05.2008 року. Крім нього, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], донька спадкодавиці. У встановлений законом строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини він не звернувся через втрату документів, а саме: паспорта громадянина України. 02.02.2017 року позивач звернуся до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області із заявою про втрату паспорту. Потім, звернувся за отриманням паспорту, але оскільки всі необхідні заходи щодо перевірки особи займають тривалий час, то отримання документу відкладалося. При цьому, запроваджувалась нова форма громадянського паспорту ID- карта, тому були відсутні бланки паспортів. 31.05.2018 року в Жовтоводському міському секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] отримав довідку на час оформлення нового паспорта. З довідкою звернувся до нотаріальної контори, але вже пропустив шестимісячний строк. Декілька разів разом з [PERSON] він їздив до нотаріуса, а остання повідомила, що домовилась з нотаріусом про можливість ним на двох оформити спадщину. Відповідачем не повідомлялось про намір оформити спадкове майно лише на себе, крім того, у неї знаходились усі документи на будинок та на земельну ділянку. На теперішній час стало відомо, що [PERSON] оформила лише на себе спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Вважає, що він пропустив шестимісячний строк звернення із заявою до нотаріальної контори з поважних причин втрату паспорта та введення [PERSON] його в оману, тому просить суд встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], яка померла 12.10.2017 року тривалістю два місяці. Ухвалою суду від 16.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 14.02.2019 року було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що у лютому 2017 року у нього викрали паспорт громадянина України, тому звернувся із заявою до відділу поліції. З вказаного відділу поліції він отримав відповідь, що йому необхідно звернутися за місцем отримання паспорта. Оформлення нового паспорту зайняло тривалий час, так як його необхідно було його отримати за місцем реєстрації в Жовтоводському міському секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, а він на той час мешкав в м. Запоріжжі, тому паспорт він фактично отримав тільки 11.06.2018 року, так як у м. Жовті Води тривалий час не міг доїхати. 12.10.2017 року померла його бабуся. Після її смерті спадкоємцями є він та його тітка. Разом із [PERSON] він вісім разів їздив до нотаріуса, у тітки були усі документи, вони вирішували питання щодо оформлення спадщини. Відповідач не повідомляла, що має намір оформити все спадкове майно лише на себе. Він особисто із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, так як позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті свого батька. Шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини пропустив з поважних причин втратив паспорт громадянина України, [PERSON] впевнила про домовленість з нотаріусом щодо оформлення [PERSON] спадщини пізніше і забрала усі необхідні документи для оформлення спадщини. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. Батьками [PERSON], 14.11.1960 року народженні зазначені [PERSON] і [PERSON], про свідчить запис акта про народження № 305 від 15.11.1960 року. 29.05.2008 року [PERSON] помер. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьками зазначені [PERSON] і [PERSON]. Тобто, позивачем підтверджено право на спадкування за правом представлення. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 12.10.2017 року померла [PERSON]. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки адміністратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], [INFO] одна проживала і була зареєстрована на час смерті за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Надія, вул. Чкалова, буд. 24. Отже, позивач на день смерті спадкодавця не проживав разом із [PERSON], тому повинен був звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (частина друга\~статті 1270 ЦК\~Україи). Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272\~\~ЦК України. Листом Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 06.02.2017 року підтверджено, що [PERSON] звертався до відділу поліції 02.02.2017 року із заявою про прийняття заходів до розшуку та поновлення втраченого паспорту. [PERSON] було рекомендовано звернутись для поновлення втраченого паспорту за місцем його отримання. [PERSON] 31.05.2018 року отримав довідку № 119 в Жовтоводському міському секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка дійсна до 30.06.2018 року і видана на час оформлення нового паспорта громадянина України. Новий паспорт громадянина України позивач отримав 11.06.2018 року. Тобто, у період з 06.02.2017 року і по 31.05.2018 року позивач паспорт громадянина України не отримував і не звертався до відповідного органу із заявою про видачу паспорта, даний факт підтверджений і самим [PERSON] у судовому засіданні. При розгляді справ про визначення додаткового\~строку про\~прийняття спадщинислід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, виходячи з положень підпункту 1.2. пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. З копії спадкової справи № 44/2018, заведеної після смерті [PERSON], померлої 12.10.2017 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], яка і оформила спадщину за законом. Інших заяв про прийняття спадщини та відмови у видачі спадщини нема. При цьому, у судовому засіданні позивачем було зазначено, що він неодноразово їздив в нотаріальну контору, проте заяву про прийняття спадщини не писав. За відсутності постанови нотаріуса про відмову йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутні підстави вважати порушеними його спадкові права, а отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 235/4294/17 (провадження 61-28264св18) від 13.12.2018 року. Таким чином, вирішуючи спір, врахувавши положення частини третьої\~статті 1272 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих стороною,\~\~ суд дійшов висновку про те, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, що у силу статті\~12,\~81 ЦПК України\~є його процесуальним обов'язком. Враховуючи викладене, суд на підставі встановлених обставин та належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed