Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

До суду надійшла позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовується тим, що між сторонами спору був укладений кредитний договір від 05.04.2007 року № 1/22. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, а Позичальник від виконання зобовязань ухиляється. Позичальник порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту. Загальна сума заборгованості складає 1059992,17 грн. Позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором 05.04.2007 року між Банком та Відповідачем (надалі Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1323 (надалі Іпотечний договір 1). За умовами Іпотечного договору 1 Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку Домоволодіння загальною площею 118,8 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., жилий будинок «А» 118,8 кв.м., госпблок «Б» погріб під А. Знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мала Солтанівка, пров. Борівський, буд. 14. Також, в забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором 05.04.2007 року між Банком та Відповідачем (надалі Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1322 (надалі Іпотечний договір 2). За умовами Іпотечного договору 2, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку земельну ділянку, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Малосолтанівської селищної ради, с. Мала Солтанівка, Васильківького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Кадастровий номер 3221484901:01:007:0004. ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав суду незалежну оцінку від 19.05.2015р., виконану Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитне Брокерське Агенство», сертифікат субєкта оціночної діяльності № 312/15 від 10.04.2015р. оцінювачем [PERSON] проведено незалежну оцінку заставного майна. І згідно звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість обєкта оцінки без ПДВ становить 1067000 грн. Позивач вважає, що відповідачем порушено права позивача, тому позивач просить суд на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач проти задоволення позову заперечив та вказав, що дія кредитного договору, що не закінчилася, а тому в позові слід відмовити. Факт отримання кредиту від банку визнав. Представник відповідача, проти задоволення позову заперечила та вказала, що письмова вимога про усунення порушень відповідачу не надсилалася, а тому в позові слід відмовити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснивши права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 05.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (змінив найменування на ВАТ «ВіЕйБі Банк» з 18.05.2010р., надалі - Позивач або [PERSON]) та [PERSON] (надалі Позичальник/Відповідач) був укладений кредитний договір № 1/22 (Кредитний договір). Згідно пунктів 1.1., 1.1.2. Кредитного договору, [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 45000 (сорок пять тисяч) доларів США (надалі по тексту - Кредит), строком до 04.04.2017 року, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №29526 та копією меморіального валютного ордеру від 05.04.2007 року №28818. Річна ставка за користування кредитними коштами становить 14 % (п.1.1.3. Кредитного договору). Відповідно до п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору, Позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно до п. 4.2. Кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів, визначених цим Договором, позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором 05.04.2007 року між Банком та Відповідачем (надалі Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1323 (надалі Іпотечний договір 1). Відповідно до умов Іпотечного договору 1, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку Домоволодіння загальною площею 118,8 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., жилий будинок «А» 118,8 кв.м., госпблок «Б» погріб під А. Знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мала Солтанівка, пров. Борівський, буд. 14 (надалі Предмет іпотеки 1). Також, в забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором 05.04.2007 року між Банком та Відповідачем (надалі Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1322 (надалі Іпотечний договір 2). Відповідно до умов Іпотечного договору 2, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку земельну ділянку, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Малосолтанівської селищної ради, с. Мала Солтанівка, Васильківького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Кадастровий номер 3221484901:01:007:0004 (надалі Предмет іпотеки 2). ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав суду незалежну оцінку від 19.05.2015р., виконану Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитне Брокерське Агенство», сертифікат субєкта оціночної діяльності № 312/15 від 10.04.2015р. оцінювачем [PERSON] проведено незалежну оцінку заставного майна: - Домоволодіння загальною площею 118,8 (сто вісімнадцять цілих вісім десятих) кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., жилий будинок «А» 118,8 кв.м., госпблок «Б» погріб під А. Знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мала Солтанівка, пров. Борівський, буд. 14. - Земельної ділянки, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Малосолтанівської селищної ради, с. Мала Солтанівка, Васильківького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Кадастровий номер 3221484901:01:007:0004. Згідно звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість обєкта оцінки без ПДВ становить 1067000 грн., в тому числі: вартість домоволодіння 732000 (сімсот тридцять дві тисячі) гривень; вартість земельної ділянки 335000 (триста тридцять пять тисяч) гривень. Згідно п. 8.1. Іпотечних договорів 1 та 2 в разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи Іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків іпотекодавця/позичальника, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 8.3. Іпотечних договорів 1 та 2 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Відповідно до п. 8.4. Іпотечних договорів 1 та 2 Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 12. Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно пунктів 8.5. Іпотечного договору за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. Зокрема Іпотекодержатель має право на свій розсуд вказати у своєму односторонньому рішенні про придбання предмета іпотеки у власність за вартістю предмета іпотеки, визначену на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки предмета іпотеки. Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання предмета іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. Оскільки згідно з зазначеними умовами договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись зазначеним способом. Отже, наведеними вище нормами законодавства (ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, поряд з іншими, може застосовуватися, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст.16 ЦК України право вимагати застосування його судом. Сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але вони не позбавлені цього права в судовому порядку за рішенням суду, що відповідає положенням ст.ст. 55, 124 Конституції України. Такої ж позиції дотримується і Верховний суд України, яка викладена в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки) від «07» жовтня 2010 р. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Банком відповідно до розрахунку заборгованості, перевіреному судом, становить 40689,81 доларів США (що в еквіваленті по курсу НБУ 21,425702 за один долар США на 27.08.2015р.) становить 871807,75 (вісімсот сімдесят одна тисяча вісімсот сім) гривень 75 копійки та 188184,42 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 28948,06 доларів США; відсотків за користування кредитом 11741,75 доларів США; штраф/пеня 188184,42 гривень. При цьому загальна сума заборгованості складає 1059992,17 грн. Твердження відповідача про те, що дія кредитного договору, що не закінчилася, а тому в позові слід відмовити судом відхиляється виходячи з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Посилання представника відповідача про те, що письмова вимога про усунення порушень відповідачу не надсилалася, а тому в позові слід відмовити судом відхиляється, оскільки згідно ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Отже, позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджуються матеріали справи та підлягають задовленню.

Outcome: approved