Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Заявник, [PERSON] 31.06.2021 звернулась до суду із заявою, у якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , померлим. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] [PERSON] в травні 1999 року вночі пішов з дому за адресою: [ADDRESS] та не повернувся. За інформацією, яку повідомив [PERSON] рідним, що йому необхідно поїхати до м. Київ та встигнути на автобус Київ-Італія. Вказує, що з моменту зникнення та до моменту звернення з даною заявою до суду, жодних відомостей від [PERSON] не надходило, на будь-який контакт останній не виходив, місцезнаходження його не встановлено. Зазначає, що [PERSON] не звертався за отриманням пільг на оплату комунальних послуг, для укладення декларації з лікарями, до виконавчого комітету Любоитинської міської ради Харківської області. Як вбачається з архівних даних [PERSON] в періоди з 09.10 по 09.10.2000 та з 09.11. по 09.12.2000 був прийнятий на тимчасову працю з виплатою заробітної плати. Свої документи, а саме паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, військовий квиток, атестат про середню освіту та диплом [PERSON] залишив вдома, що на думку заявника, свідчить про його намір повернутися, але вже протягом 12 років жодних відомостей про останнього немає. Також зазначила, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Оголошення [PERSON] - брата заявниці, померлим необхідно останній для оформлення спадщини після смерті їх батька [PERSON] та у майбутньому дасть змогу вирішити питання щодо розпорядження зазначеним житловим будинком. Заявник та її представник в судовому засіданні подану заяву підтримали, просили задовольнити та пояснили, що [PERSON] збирався поїхати за кордон до Італії, а потім в Англію. Вказала, що раніше він їздив до Чехословаччини на заробітки та дзвонив звідтіля. В травні 1999 року поїхав до м.Києва та зник, вже 20 років відсутні будь-які відомості про нього. Заявник зазначила, що здійснювали пошук брата через соціальні мережі, телевізійну програму «Жди меня», зверталися до поліції. Про будь-які обставини, які б загрожували смертю [PERSON] , заявнику не відомо. Заявник та представник заявника в судове засідання 29.09.2021 не з`явилися, подали заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Вимоги підтримують та просять задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялася судом завчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Представник зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) не з`явився, подано клопотання про розгляд справи без участі представника. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України [PERSON] народився [INFO] (а.с. 11). Заявниця [PERSON] та особа, яку вона просить оголосити померлою, [PERSON] є рідними братами та сестрами, їхні батьки: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.08.2020 (а.с.17). Довідкою № 03-10/112 від 20.01.2021 виданої виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, підтверджується, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.12.1956 по день смерті. На день смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані: [PERSON] , 1935 р.н. (з 17.09.1967 по теперішній час) та [PERSON] , 1965 р.н. (з 12.07.1989 по теперішній час) (а.с.18). Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.04.1999, договору про право будівництва і безстрокового користування земельною ділянкою від 17.06.1952 та довідки з КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області № 28/01-32 від 17.03.2021 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Розмір частки кожного співвласника становить 1/2 частки (а.с. 20-23). Згідно інформації від 23.03.2021 з Управління соціального захисту населення (УСЗН Люботинської міської ради) із заявами про призначення житлової субсидії, державними соціальними допомогами [PERSON] не звертався (а.с.25). З повідомлення від КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 12.03.2021 вбачається, що [PERSON] на обліку не перебуває, декларація з лікарем не укладалась, за медичною допомогою не звертався (а.с.27). Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 13а/з/119-94/01/14-21 від 07.04.2021 ВП №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області станом на теперішній час заяв щодо розшуку або зникнення [PERSON] , не надходило та на обліку розшукуваних осіб останній не перебуває, ОРС категорії «Розшук» не заводилась (а.с.35). Згідно відповіді № 05-36/912 Люботинської міської ради Харківської області від 18.03.2021, за період з 01.01.2017 по теперішній час [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з заявами та скаргами не звертався (а.с.31). За інформацією з Управління пенсійного фонду України в Харківській області від 31.03.2021 за період з 1999 по теперішній час індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] до системи персоніфікованого обліку подавались роботодавцем Люботинською міською санітарно-епідеміологічною станцією за 1999 та 2000 роки. Також, як вбачається з архівних даних та копій наказів № 54-к від 02.10.2000 та № 62-к від 08.11.2000 [PERSON] в період з 09.10 по 09.10.2020 був прийнятий на тимчасову працю на період тарифною відпуски [PERSON] з виплатою заробітної плати та в період з 09.11. по 09.12.200 був прийнятий на тимчасову працю на період тарифної відпуски [PERSON] з виплатою заробітної плати (а.с.37-42). Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.06.2021 відомостей про перетин державного кордону України громадянином [PERSON] , [INFO] у період з 25.06.2016 по теперішній час не виявлено. Додатково зазначено, що інформація в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» зберігаються протягом п`яти років. (а.с.71). Як вбачається з відповіді Центру обліку бездомних осіб № 051/034-297 від 07.07.2021 [PERSON] до Центру та філії Центру ніколи не звертався, послуг реєстрації або відновлення паспорта не отримував (а.с.77). З відповіді Державної міграційної служби України, що надійшло до суду 27.07.2021 вбачається, що на ім`я [PERSON] , [INFO] Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 29.07.1997 оформлено паспорт громадянина України, відомостей щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон не встановлено (а.с.82). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою заявниці та [PERSON] , пояснила суду, що в останній раз бачила брата в 1999 році. Вказала, що збирався поїхати на заробітки за кордон та з того часу, жодної звістки від нього не надходило. Зазначила, що здійснювали пошуки брата через програму «Жди меня», в соціальних мережах шукали. Вказала, що не може стверджувати про смерть [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є чоловіком заявниці пояснив, що [PERSON] часто їздив на заробітки до Чехії. Навесні 1999 року збирався поїхати до Італії, а вже потім до Англії . З того часу [PERSON] ні з ким із рідних не зв`язувався. Вказав, що у [PERSON] дружини та дітей не було, мешкав разом з матір`ю та будував будинок. Зазначив, що [PERSON] не казав, що збирався назавжди залишитися за кордоном, а мета була заробити грошей і повернутися додому. Вказав, що офіційно не відомо про обставини його смерті, лише припустив, що можливо, щось трапилося у дорозі. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Отже, заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Як стверджує заявниця, оголошення [PERSON] померлим необхідне для реалізації її права на оформлення спадщини після смерті батька, в подальшому з метою розпорядження житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , та власником ? частини якого є [PERSON] . При цьому, системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Висновки суду відповідають правовим позиціям викладеним в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19) та від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з заявою, [PERSON] зазначає, що з травня 1999 року і по даний час місце знаходження її брата [PERSON] невідомо, він не виходить на будь-який контакт. Водночас, як слідує з матеріалів справи, вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] , як на підставу для оголошення його померлим, заявником не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , так як у заяві до суду і у поясненнях заявник лише констатував факт відсутності з братом будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування. Сам факт відсутності у заявника відомостей про місце перебування [PERSON] , навіть протягом тривалого часу, не можуть бути достатньою підставою для оголошення його померлим. Крім того, згідно інформації з Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області від 16.09.2021 за № 1701-22-13-09 з 1999 року по теперішній час, за результатами перевірки актового запису про смерть на [PERSON] , [INFO] не виявлено. Також суд звертає увагу, що відповідно до п.7 ч.1 ст.23 «Про національну поліцію» одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. При цьому, як вбачається з доказів доданих до позовної заяви, що заяв щодо розшуку або зникнення [PERSON] до правоохоронних органів не надходило та розшукові справи не заводились. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Крім того, визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявником способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed