Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Заступник керівника Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. Прокурор зазначив, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 03.04.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вказаним вироком встановлено, що внаслідок протиправних дій [PERSON] громадянин [PERSON] отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова в період з 10.04.2017 року по 25.04.2017 року та провів 15 ліжко-дня, загальна сума витрат на лікування [PERSON] склала 6 426,15 грн., які прокурор просив суд стягнути із відповідача на користь медичного закладу, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 11.02.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 03.04.2018 вироком Липовецького районного суду Вінницької області [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п'ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами. Вирішено цивільні позови у кримінальному провадженні. Згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20.09.2018 вирок Липовецького районного суду від 03.04.2018 щодо [PERSON] змінено в частині вирішення цивільних позовів, в решті вирок залишено без змін. Вирок суду набрав законної сили 20.09.2018. Згідно судових рішень було встановлено, що внаслідок протиправних дій вчинених [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багато-уламкового внутрішньо-суглобного перелому лівої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням та підвивихом, яке належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі Порядок) затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова від 18.12.2018 року № 01-01-25/2894, вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні в квітні 2017 року склала 428,41 грн., у зв'язку з чим загальна сума витрат на лікування [PERSON] за період з 10.04.2017 року по 25.04.2017 року склала 6 426,15 грн. (428,41 грн. * 15). Приймаючи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв'язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі від злочину на користь останнього. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв'язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а також приписами спеціального Закону України «Про судовий збір», відповідно до п.6 ч.1 ст.5 якого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору, отож суд присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких позивач був звільнений. На підставі наведеного,

Outcome: approved