Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON]з позовною заявою, у якій просить дозволити їй - [PERSON], [INFO], неодноразові в'їзди/виїзди в зону проведення антитерористичної операції на непідконтрольну територію України, з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], до закінчення АТО, та надати дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною 16 років, тобто до [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір'ю, а відповідач є батьком малолітньому [PERSON],[INFO]. У шлюбі з відповідачем [PERSON] вони не перебували, на теперішній час його місцезнаходження невідоме, дитина прожває разом з нею знаходиться на її утриманні . З відповідачем ні вона , ні дитина [PERSON] стосунків не підтримують, участі у вихованні дитини відповідач не приймає. Вона з дитиною зареєстрована у смт. Сімейкине , місті Сорокине колишній м. Краснодон, а у зв'язку з окупацією даної теріторії, фактично мешкає, як внутрішньо переміщена особа у селі Новомикільське, Міловського району, Луганської області. У зв'язку з проведенням АТО, не має можливості разом з сином поїхати додому у м.Сорокине, Луганської області, оскільки на виїзд дитини потрібна письмова нотаріально посвідчена згода батька, яку вона не має можливості отримати з тих підстав , що незнає де перебуває відповідач. Позивачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на вище означені обставини просила задовольнити . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов підтримала просила його задовольнить пославшись на вищеозначені обставини. Представник заінтересованої особи від служби у справах дітей Міловської районної державної адміністрації Коршун Б.Ю. заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що немає будь яких причин відмовляти у задоволенні позову оскільки дитина повинна спілкуватися з родичами проживати у будинку своїх батьків який знаходиться на не підконтрольній території України. Відповідач до судового засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзив з запереченнями на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи у повному обсязі, суд приходить до думки про задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Як слід з копії паспорту позивачки [PERSON], вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 31) Згідно копії довідки Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 04 жовтня 2017 року № 0000354975, [PERSON] взята на обілік, як внутрішньо переміщена особа, та її фактичне місце проживання/перебування є [ADDRESS]. (а.с. 33) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого виконавчим органом Сімейкинської селищної ради Краснодонського району Луганської області 24 вересня 2011 року, 24 вересня 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу прізвище дружини є «[PERSON]». (а.с.34) Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області. 26 грудня 2013 року шлюб між чловіком [PERSON] та дружиною [PERSON], [INFO], розірвано, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 35) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого Міловським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 04 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, актова запис № 02, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]». (а.с.36) За згодою яке нотаріально посвідчено на території Російської Федерації відповідач [PERSON] раніше давав свою згоду про виїзд з України на територію Російської Федерації з поверненням на територію України своєму малолітньому сину [PERSON] в супроводі позивачки [PERSON] дія згоди закінчилась 01 серпня 2017 троку (а.с. 37) Згідно копії свідоцтва про народження виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції від 12 лютого 2008 року, слід, що [INFO] народився [PERSON], його батьками є [PERSON]., та - [PERSON]. (а.с.38) За п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За ч. 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України і Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків /усиновлювачів /, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Таким чином було доведено, що відповідач [PERSON] не підтримує будь яких зв'язків з своїм сином, його не утримує не забезпечує належним чином для існування та розвитку, вихованням дитини займається мати позивачка [PERSON] фактично на якої лежить утримання та виховання дитини якій потрібно лікування , оздоровлення за кордоном, спілкування з родичами які знаходяться яка за кордоном та і на непідконтрольній території владі України , з таких підстав позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved