Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн. з подальшою індексацією, починаючи з дня предявлення позову і дол. повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 20.04.2013 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 32. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Протягом усього сімейного життя відносини з чоловіком поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає донька. Між ними втрачено почуття поваги та любові. Тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Окрім того між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання дитини, інших дітей на утриманні не має. Всі зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що спільне проживання з відповідачем вона припинила два роки тому. Спору з визначення місця проживання дитини між ними немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів, проте пояснив, що постійного доходу він не має та може сплачувати аліменти в сумі не більше 1000 грн., підтвердив пояснення, надані позивачкою. Також підтвердив, що спору з приводу визначення місця проживання дитини між ними немає. Він не має наміру визначати місце проживання дитини разом з ним ні зараз, ні в майбутньому. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 20.04.2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 32. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіє свідоцтва про народження, якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили ще в 2015 році, що підтверджено обома сторонами. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, через що в них виникають постійні сварки та конфлікти, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. В даний час і позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Строк для примирення просять не надавати, так як остаточно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відповідно до прохання позивачки відновити їй дошлюбне прізвище - Доброгорська. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Так як обидві сторони є винними у розірвання шлюбу суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплату судового збору в половинному розмірі тобто 320 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що не заперечується сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, але не заперечує проти стягнення з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: які інших утриманців не мають. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи заяву одержувача аліментів, позивача у справі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Призначаючи аліменти в даному розмірі суд вважає, що вони будуть необхідними та достатніми для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На основі ст. 110, 112, 180, 182, 183, 184, 367 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial