Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з позовом до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, в якому він просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А-1 (загальна площа 145 м.кв., житлова площа 34,7 м.кв.,) який складається з 1 житлової кімнати (житлова площа 34,7 м.кв.), коридору площею 4,5 м.кв., кухні площею 10,9 м.кв., сан.вузла площею 3 м.кв, передпокою площею 13,2 м.кв., веранди літ.а площею 6,8 м.кв., наражу площею 48,6 м.кв., входу в підвал площею 1,5 м.кв., підвалу літ. ПД площею 21,8 м.кв., а також визнати право власності на ганок літ.а1, вбиральню літ. Б, ворота №1, хвіртку №2, огорожі №3 та №4, колонку літ. К, яму для відходів №1, вбиральню літ. Б., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що згідно наказу директора Радгоспу імені Красної Армії Харківського обласного об'єднання «Харківплодоовочгосп» від 18.04.1989 №145 «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» йому виділено за рахунок земель вільного присадибного фонду ділянка площею 0,12 га. для будівництва житлового будинку в с. Вільхівка. Вказане рішення було винесене після розгляду його заяви і проекту планування і забудови с. Вільхівка та висновку районного архітектора про технічну можливість забудови вказаної ділянки. Позивачем за власні кошти та власними силами на вказаній земельній ділянці в кінці 1993 року було зведено короп житлового будинку, на території земельної ділянки був встановлений електричний стовп з підведеними до нього дротами, будинок до експлуатації не здано. Повністю будинок було добудовано в 2009 році, що підтверджується технічним паспортом. У вказаному технічному паспорті міститься відмітка про самочинно побудовані житловий будинок, підвал, веранду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, та звернувся до суду із письмовою заявою у якій підтримав свої позовні вимоги і просив розглянути позов без його участі. Відповідач - Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області в судове засідання свого представника не направила, а звернулася до суду із листом з проханням розглядати справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 29 ЦК України визначенні положення захисту прав власності, а статтею 16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі і права власності, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд констатує, що позивачем не надано правовстановлюючих документів на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], і, таким чином, вказаний будинок являється самовільним будівництвом. Згідно наказу директора Радгоспу імені Красної Армії Харківського обласного об'єднання «Харківплодоовочгосп» від 18.04.1989 №145 «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» йому виділено за рахунок земель вільного присадибного фонду ділянка площею 0,12 га. для будівництва житлового будинку в с. Вільхівка (а.с.4). Відповідно до правового висновку Верховного суду України від 18.02.2015 р. у справі № 6-244цс14: «Суд зробив правовий висновок про те, що частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. На час укладення сторонами договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-IV та «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII. Ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкту в експлуатацію визначено зазначеними нормами. Враховуючи, викладене, висновок суду про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання за ним права власності на новостворене майно на підставі статті 392 ЦК України не можна визнати обґрунтованим. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набула права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України». Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: dismissed