Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір дарування від 23.09.2014 року за реєстровим №1222, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] щодо житлового будинку за адресою: м.Одеса. вул. Вєтрова. 44. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що прокуратурою Київського району м. Одеси було встановлено, що [PERSON] з метою введення в експлуатацію самовільно реконструйованого житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса. вул. Вєтрова, 44, подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яку зареєстровано 05.12.2012 за №ОД 14312239009. На підставі вказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] 20.12.2012 року видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, серія CAE №671828. Прокурор зазначає, що вищевказана декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 05.12.2012 № ОД 14312239009 була подана та зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області з порушенням вимог законодавства України про містобудівну діяльність, оскільки [PERSON] свідомо внесено недостовірні дані у декларацію про початок виконання будівельних робіт та здійснено реконструкцію житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44 без отримання належним чином затвердженого проекту будівництва. Прокурор також зазначає, що постановою Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013 року по справі № 815/5830/13 адміністративний позов прокуратури району задоволено у повному обсязі та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 02.11.2012 № ОД [NUMBER] та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 05.12.2012 № ОД 14312239009. Посилаючись на положення ст. 376 ЦК України, прокурор вважає, що реконструкція будинку була проведена [PERSON] самовільно та вказує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року по справі № 520/10203/13-ц позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, приведення житлового будинку до попереднього стану задоволено у повному обсязі визнано незаконним та скасовано свідоцтво серії CAE за № 671828 про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44, видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя [PERSON], зобовязано [PERSON] привести у попередній стан житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН», а також вказано, що дане рішення є підставою для Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 1142,5 кв.м, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44. Однак, як стало відомо прокуратурі Київського району м. Одеси згідно договору дарування від 23.09.2014 року за реєстровим № 1222, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44. Прокурор посилається на ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Прокурор стверджує, що [PERSON] на час укладання договору дарування від 23.09.2014 за № 1222, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], знала і про постанову Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013, і про рішення Київського районного суду м.Одеси від 03.12.2013 року, а тому вказаний договір дарування має бути визнаний недійсним як такий, що укладений під впливом обману. При цьому прокурор вважає, що діями [PERSON] порушено інтереси держави у сфері містобудування, зокрема публічний порядок введення об'єктів в експлуатацію та набуття права власності на них, та ДАБІ України, як правомочної установи у сфері містобудівних відносин, що згідно ст.121 Конституції України, покладає на органи прокуратури обов'язок представництва інтересів держави в суді. У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник позивача Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином. Відповідачка [PERSON] та її представник у судове засідання зявилися, позов не визнали з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву, вказували, що спірний договір дарування укладений у відповідності до положень статей ЦК України, жодним чином не порушував і дотепер не порушує ніяких інтересів держави, в тому числі ДАБІ України, яка не є належним позивачем у справі. Відповідач [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання повторно не зявилися, сповіщалися судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, про поважність причин відсутності не повідомили, заперечень на позов не надали. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] (одна з обдарованих за оспорюваних договором) померла 09 жовтня 2014 року (а.с. 33). На запит суду Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила, що із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулася тільки [PERSON], яка вже приймала участь у справі в якості відповідачки, а тому у суду були відсутні підстави для вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників померлої [PERSON] (а.с. 42). Вислухавши пояснення прокурора, відповідачки [PERSON], її представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 18 червня 2012 року належав житловий будинок загальною площею 850,9 кв.м, житловою площею 367,8 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44 (а.с. 15, 16). Земельна ділянка за вказаною адресою належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 30.11.2010 року. Судом також встановлено, що [PERSON] було здійснено реконструкцію будинку за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, внаслідок чого його загальна площа збільшилася з 850,9 кв.м до 1142,9 кв.м. [PERSON] з метою введення в експлуатацію реконструйованого житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса. вул. Вєтрова, 44, подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яку зареєстровано 05.12.2012 року за № ОД 14312239009. На підставі вказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] 20.12.2012 видане свідоцтво про право власності на житловий будинок загальною площею 1142,9 кв.м, житловою 565,8 кв.м, розташований за адресою: м.Одеса, вул. Вєтрова, 44, серія CAE № 671828 (а.с. 17, 18). Зі змісту наданої прокурором до матеріалів справи роздруківки з ЄДРСР рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року по справі № 520/10203/13-ц (а.с. 8-9) вбачається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013 року по справі № 815/5830/13, яка набрала законної сили, адміністративний позов прокуратури району задоволено у повному обсязі та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 02.11.2012 № ОД [NUMBER], зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 05.12.2012 № ОД 14312239009. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 по справі № 520/10203/13-ц позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, приведення житлової о будинку до попереднього стану задоволено у повному обсязі визнано незаконним та скасовано свідоцтво серії CAE за № 671828 про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44, видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя [PERSON]; зобовязано [PERSON] привести у попередній стан житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН», а також зазначено, що рішення суду є підставою для Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 1142,5 кв.м, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44. У судовому засіданні [PERSON] та її представник не заперечували проти того, що вищевказані судові рішення набрали законної сили та є чинними, однак зазначали, що жодне з вказаних рішень не було виконане. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору дарування від 23.09.2014 року за реєстровим № 1222, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних частках кожний 502/1000 спірного житлового будинку загальною площею 1142,9 кв.м, житловою площею 565,8 кв.м за адресою: м.Одеса, вул. Вєтрова. 44. Таким чином, судом встановлено, що 23.09.2014 року, тобто через девять місяців після набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року по справі № 520/10203/13-ц, яким визнано незаконним та скасовано свідоцтво серії CAE за № 671828 про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44, видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя [PERSON], остання безперешкодно уклала та нотаріально посвідчила договір, здійснивши відчуження 502/1000 спірного будинку на користь [PERSON] та [PERSON] На момент укладання оспорюваного прокурором договору право власності [PERSON] на спірний будинок, яке належало їй на підставі зазначеного свідоцтва серії CAE за № 671828 від 20.12.2012 року, не було скасовано Реєстраційною службою, та було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація права власності [PERSON] на спірний будинок на підставі свідоцтва серії CAE за № 671828, виданого 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, не скасована і станом на момент розгляду судом даної справи та ухвалення рішення. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Згідно ч.1, 3 ст. 3 цього закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Наведені положення нормативно-правових актів свідчать про те, що законодавець повязує момент як виникнення так і припинення прав на нерухоме майно з державною реєстрацією цих прав. Отже, на момент укладання оспорюваного договору дарування [PERSON] була власником спірного будинку, який належав їй на підставі свідоцтва серії CAE № 671828, виданого 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, це право не було скасовано та будь-які обтяження щодо відчуження спірного нерухомого майна були відсутні. Ні прокурором, ні позивачем за цим позовом не було належним чином обґрунтовано в чому саме полягає порушення прав Державної архітектурно будівельної інспекції України при укладанні оспорюваного договору дарування 502/1000 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44, між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], а також не зазначено яким чином суд може такі права захистити у разі визнання договору недійсним. Позивач за цим позовом не був стороною оспорюваного договору, його не укладав та суд виходить з того, що вказаний договір дарування жодним чином не впливає на зміст прав, обовязків та компетенції ДАБІ України. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Судом встановлено, що зміст оспорюваного правочину щодо дарування 502/1000 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова. 44, не суперечить вимогам законодавства, та його сторонами були додержані усі вимоги, які встановлені статтею 203 ЦК України, на момент вчинення правочину, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань, дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Суд вважає, що оспорювання прокурором в інтересах Державної архітектурно-будівельної інспекції України договору дарування приватноправового характеру виходить за межі визначеної чинним законодавством компетенції ДАБІ України. Нарешті суд вважає помилковим посилання прокурора на положення ст. 230 ЦК України як на підставу недійсності договору дарування. Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. З урахуванням розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України, суд зазначає, що ДАБІ України ніхто під час укладання договору дарування в оману не вводив, оскільки позивач не є стороною цього правочину, його не укладав та не підписував, а сторони договору дарування з позовом про визнання його недійсним на підставі ст. 230 ЦК України до суду не зверталися та не уповноважували прокурора на звернення з таким позовом. Не є даний договір і правочином, який порушує публічний порядок, в розумінні ч. 1 ст. 228 ЦК України. За таких обставин, позов слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог у справі, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки прокурора звільнено від сплати судового збору та у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed