Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

До суду з позовною заявою звернувся позивач [PERSON] у якому просить встановити юридичний факт проживання однією сімє`ю з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу в період 2012 року по лютий 2020 року та визнати автомобіль Toyota avensis, 2007 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , сумісним майном подружжя, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що 17 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції у Луганській області між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 10, який за рішенням Міловського районного суду Луганської області від 05 листопада 2014 року було розірвано, але фактично вони не припиняли жити разом, вели спільне господарство, проживаючи за адресою [ADDRESS] . Шлюб не реєстрували, оскільки для цього не було нагальної потреби. 07 жовтня 2015 року без реєстрації шлюбу в них народився син - [PERSON] . Протягом останнього часу він з відповідачем проживають окремо, а дочка, [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] , проживають з відповідачем [PERSON] .. Вони проживали разом з 2012 року по лютий 2020 року. За час сумісного проживання із відповідачем, ними було придбано автомобіль Toyota avensis, 2007 року випуску, за кошти які фактично він заробив самостійно реалізуючи велику рогату худобу, свиней та овець, яких вирощував. Крім того він був змушений позичити відсутню суму у знайомого [PERSON] .. Згодом позичену суму грошей повертав із власного заробітку. Оскільки в нього з відповідачем була повна довіра та взаєморозуміння автомобіль було вирішено зареєструвати на ім`я відповідача [PERSON] .. Він вважає, що згідно з положеням ст. 74 СК України на стосунки між позивачем та відповідачем - майно, яке було набуте сторонами за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме транспортний засіб марки Toyota avensis 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності, які підлягають поділу між сторонами. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно вона після розірвання шлюбу з відповідачем де кілька часу проживала разом народила від нього дитину сина [PERSON] . Автомобіль купила за свої кошти. Свідок [PERSON] показала, що вона проживає у сусідах з позивачем та відповідачем знає, що вони шлюб між ними розірвано, однак позивач проживав довгий час з відповідачем і за цей час в них народився син. Вона бачила що позивач хазяйнував на подвір`ї спілкувався як з дитиною так і з відповідачем. В них дійсно з`явився автомобіль на якому вони їздили по черзі сумісне . Свідок [PERSON] показала, що вона проживає недалеко від позивача та відповідача в яких є сумісна дитина. В неї також мається дитина яка часто грається з їх сином протягом де кілька років. Коли вона приходила протягом значного часу який можливо рахувати роками та забирала свою дитину яка гралась з їх сином то бачила завжди на подвір`ї позивача та відповідача. Свідок [PERSON] показав, що він знає позивача та відповідачку знаходиться з ними у дружніх стосунках часто бував у них у гостях і не звертаючи на те, що вони розірвали шлюб жили разом та народили дитину. Позивач дбав про свого сина та відповідача. Під час співмешкання позивачем з відповідачкою був куплений автомобіль. Свідок [PERSON] показав, що займав гроші на придбання автомобіля саме позивачу. Як потім повертав йому борг за нього. Свідок [PERSON] показав, що він рекомендував взяти у борг грошей яких було недостатньо саме у [PERSON] .. Потім він разом з позивачем переганяли куплений автомобіль Toyota avensis, 2007 року випуску. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у повному об`ємі суд приходить до думки про задоволення заявлених позовних вимог з таких підстав: У відповідності з вимогами ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З копії паспорту позивача слід, що він є громадянином України, та має реєстрацію на території Міловської селищної ради.(а.с.7) Як вбачається з свідоцтва про народження сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9-10) Як слід з довідки яка видана сільським головою Великоцької сільської ради Міловського району Прищепою Г.М. слід, що позивач та відповідачка проживали разом з 2021 року по лютого 2020 року разом з малолітніми дітьми. (.а.с.14) З довідки яка видана сільським головою Великоцької сільської ради Міловського району Прищепою Г.М. слід, що позивач станом на 01.01.2016 року у своєму господарства мав велику рогату худобу 10 голів, свиней 30 голів, вівець-100 голів.(а.с.15) Отже встановлено, що дійсно з 17.07.2012 по 05.11.2014 позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 10, який розірвано рішенням Міловського районного суду Луганської області від 05.11.2014 року. В період спільного проживання, подружжя держало худобу яка була частиною їх заробітку та придбало автомобіль марки Toyota avensis 2007 року випуску державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на відповідачку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу виданого 30.04.2015 року та не заперечується відповідачем (а.с. 11). Відповідно п. 5 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Спільне проживання жінки та чоловіка породжує спільну сумісну власність лише при наявності сім`ї, а сім`ю згідно із ст.3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Листом Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2012 р. № 648/0/4-12 «Справи, що виникають із сімейних правовідносин» (п. 2) роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім`єю без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно. Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Як вбачається ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Отже було доведено позивачем, що він довгий час проживав з відповідачкою однією сім`єю. Від сумісного проживання мають спільних дітей. За час сумісного проживання сторін було набуте майно, і оскільки це так, воно належить їм на праві спільної сумісної власності, будь якого письмового договору відносно майна сторонами надано не було. З таких підстав сторони мають взаємні права та обов`язки і набуте майно, за час сумісного проживання є об`єктом права спільної сумісної власності сторін і ділиться між ними в натурі. У суду немає сумніву, що сторони жили однією сім`єю і мається можливість встановити юридичний факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача. З таких підстав суд визнає за позивачем та відповідачем право спільної сумісної власності на автомобіль Toyota avensis 2007 року випуску державний номер [NUMBER] .

Outcome: approved