Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Заступник військового прокурора Луганського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини [NUMBER] (військова частина польова пошта [NUMBER] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом [PERSON] , третя особа Військова частина [NUMBER] (військова частина польова пошта [NUMBER] ), про стягнення з відповідача на користь військової частини [NUMBER] майнової шкоди, яка спричинена вчиненням злочину, в сумі 711904 грн. 28 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області 31.03.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, затверджено угоду про визнання винуватості та призначено покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі та, з урахуванням положень ст. 75 КК України, звільнено від покарання з випробуванням. В результаті вчинення відповідачем вказаного кримінального правопорушення військовій частині [NUMBER] було спричинено матеріальну шкоду у сумі 183259,56 грн., яка складається з сум відшкодування: 1) втрати 5 одиниць ПМ та 7 одиниць АКС-74У в розмірі 23160,80 грн., 2) нестачі дизельного пального в кількості 9842 л на загальну суму 91452,20 грн., 3) нестачі автомобільного бензину в кількості 6745 л на загальну суму 68646,56 грн. Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 здійснюється відшкодування за втрату вогнепальної зброї у десятикратному розмірі, аза втрату пального у трикратному розмірі. З огляду на викладене, сума, що підлягає відшкодуванню становить 711904,28 грн. (23160,80 грн. х 10 + (91452,20 грн. + 68646,56 грн.) х 3). На підставі викладеного позивач звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися. Прокурор надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Причини неявки відповідача та представника третьої особи суду не відомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області 31.03.2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України та призначене узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. З тексту вказаного вироку вбачається, що в результаті злочинних дій [PERSON] військовій частині [NUMBER] було спричинено матеріальну шкоду у сумі 183259,56 грн., яка складається з: втрати 5 одиниць ПМ та 7 одиниць АКС-74У на суму 23160,80 грн., нестачі дизельного пального в кількості 9842 л на загальну суму 91452,20 грн., нестачі автомобільного бензину в кількості 6745 л на загальну суму 68646,56 грн. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР із змінами і доповненнями. Згідно з п. 2. зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно з п. 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. З п. 14 Положення вбачається, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 здійснюється відшкодування за втрату вогнепальної зброї у десятикратному розмірі, а за втрату пального у трикратному. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналізуючи викладене, внаслідок злочинних дій відповідачем військовій частині [NUMBER] було завдано матеріальну шкоду в розмірі 183259,56 грн., яка складається з: втрати 5 одиниць ПМ та 7 одиниць АКС-74У на суму 23160,80 грн., нестачі дизельного пального в кількості 9842 л на загальну суму 91452,20 грн., нестачі автомобільного бензину в кількості 6745 л на загальну суму 68646,56 грн. Дана сума шкоди встановлена вироком суду. З урахуванням положень «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880, розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 711904,28 грн. (23160,80 грн. х 10 + (91452,20 грн. + 68646,56 грн.) х 3). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 10678,56 грн. (711904,28 грн. х 1,5%). На підставі викладеного і

Outcome: approved