Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в особі фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь держави кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину в сумі 4 920 грн. 87 коп. та судові витрати. Мотивуючи заявлений позов тим, що ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.02.2018, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, було закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому, позов Кременчуцької місцевої прокуратури заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] на суму 4 920 грн. 87 коп. залишено без розгляду. Тому звернулись до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, правом надання відзиву на позов та доказів на його підтвердження не скористався. У відповідності до ст.281 ЦПК України, суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Судом встановлено, що ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.02.2018, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.5). Згідно вищевказаної ухвали позов Кременчуцької місцевої прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON]. на суму 4 920 грн. 87 коп., залишено без розгляду. Згідно пред'явленого обвинувачення, 09.12.2017 близько 21 год. 00 хв., [PERSON], перебуваючи разом із [PERSON] у квартирі [ADDRESS], у м.Горішні Плавні Полтавської області, в якій проживає [PERSON] Перебуваючи на кухні вищезазначеного помешкання разом, у [PERSON], на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, який він реалізував шляхом нанесення кількох ударів правою та лівою рукою, стиснутою в кулак по обличчю останнього. В результаті зазначених протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому медіальної стінки правої орбіти, осередків решітчастого лабіринту справа, верхньої стінки правої гайморової пазухи зі зміщенням, перелому кісток носа зі зміщенням уламків, рани лобної ділянки голови в центрі, гематоми перенісся, саден над лівою бровою, які згідно висновку експерта №35 від 03.01.2018 визначаються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров'я. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Горішньоплавнівської міської лікарні з 10.12.2017 по 28.12.2017. Згідно довідки-розрахунку закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] витрачено 4 920 грн. 87 коп., що підтверджується реєстром №973 наданої медичної допомоги потерпілому (а.с.7). Відповідно до положень ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3,4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії медичного закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved