Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Заявник 10.02.2020р. звернулася в окремому провадженні до Дарницького районного суду м.Києва з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування зави зазначає, що з 25.11.2010р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , 2014 року народження. Останні два роки її чоловік перебував під слідством, згодом засуджений до позбавлення волі. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. На даний час відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі, подальше збереження сім`ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 19.02.2020р. матеріали справи направлені до Херсонського міського суду Херсонської області за підсудністю. Ухвалою суду від 22.05.2020р. зазначена заява залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 09.06.2020р. після усунення зазначених в ухвалі недоліків відкрито провадження за заявою та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними в справі доказами. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання надав заяву в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог та розірвання шлюбу з [PERSON] . На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 30.10.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.11.2010 року, актовий запис № 208. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». (а.с.6) 30.10.2014 року від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.11.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні актовий запис № 671 (а.с.5). З листа МЮУ державна установа «Бучанська виправна колонія №85» № 2724/4-20 від 12.06.2020р., який надійшов на адресу суду 24.06.2020р. вбачається, що [PERSON] засуджений 11.01.2019року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ст. 15 ч.2, 152 ч.2, 153 ч.2, 70 ч.1, 72 ч.5 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Бучанська виправна колонія №85». Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені так як носить формальний характер. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки подальше проживання заявника з чоловіком однією сім`єю неможливо в силу відбування [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу суд залишає прізвище [PERSON] - « [PERSON] ».

Outcome: approved