Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До Тульчинського районного суду 12.08.2015 звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.06.2013 біля 02:00 год. у [ADDRESS], відповідачі зайшли на подвір'я його домогосподарства і з-під навісу таємно викрали велосипед «Мустанг», вартістю 700 грн., та саморобний зварювальний апарат, вартістю 119 грн. Своїми діями вони завдали позивачеві майнову шкоду у розмірі 819 грн. По даному факту Тульчинським PB УMBC України у Вінницькій області відкрито кримінальне провадження, яке передавалося для розгляду до Тульчинського районного суду Вінницької області. Вироком Тульчинського районного суду від 03.07.2015, відповідачів визнано винними і засуджено за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання. Викрадене майно чи його вартість позивачеві до цього часу не повернуто і не відшкодовано. Добровільно відшкодувати завдану шкоду [PERSON] і [PERSON] не бажають, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з них солідарно на свою користь майнову шкоду у розмірі 819 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує і проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: вироком Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/2697/14-к від 03.07.2014, [PERSON] та [PERSON], визнано винними у вчиненні злочинів передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі з звільненням від його відбуття і застосуванням іспитового строку, за вчинення злочинів зокрема і за викрадення з домогосподарства позивача велосипеда «Мустанг» і саморобного зварювального апарату, загальна вартість яких - 819 грн. Шкода завдана злочином не відшкодована (а.с. 3 - 13). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» від 07.07.1997 і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. На підставі ст. 22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України, визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. У п. 7 ПП ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК України. Статтею 15 ЦК України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачеві завдано майнову шкоду, між діями [PERSON] і [PERSON] і завданою шкодою є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню шкоди необхідно покласти на відповідачів. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню і з [PERSON] та [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] майнову шкоду у сумі - 819 грн., а також документально підтверджені витрати на правову допомогу - 150 грн. (а.с. 14). Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з солідарно з відповідачів у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved