Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитом. В позові зазначено, що 06 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру за умовами якого останній отримав кредит у сумі 6200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку» складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Взяті на себе зобовязання за договором [PERSON] належним чином не виконував, у звязку з чим його заборгованість станом на 31.07.2016 рік становить 44046,52 гривень і складається з: 4843,55 гривень заборгованість за кредитом, 33329,33 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 гривень фіксована частина та 2073,64 гривень процентна складова. За таких обставин просив суд стягнути з відповідача на користь банку вищевказану суму заборгованості у загальному розмірі 44046,52 гривень гривень та судові витрати у виді сплати судового збору у сумі 1378,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач позов визнав частково. Зазначив, що дійсно 06.10.2011 року ним був укладений вищевказаний договір за яким отримав платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом. Спочатку на вказаній картці був встановлений ліміт в розмірі 2000 гривень, який згодом був збільшений до 6200 гривень. Вказаним кредитним лімітом він користувався та знімав з нього кошти, а також намагався своєчасно погашати заборгованість та сплачувати відсотки за його користування. У звязку з погіршенням стану здоровя він втратив матеріальну можливість вчасно та у повному обсязі погашати заборгованість за вказаним кредитом. Також ж зазначив, що коли він розійшовся з цивільною дружиною, він залишив їй вказану картку, яка зобовязалася погасити цей кредит (це було обумовлено тим, що фактично ці кошти йшли на облаштування її магазину). Зазначив, що він є інвалідом по зору, його дохід складає лише пенсія, також він має двох неповнолітніх дітей, яких має утримувати. Таким чином він не має фінансової можливості погасити цей кредит. Вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи встановлено, що 06 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % відсотків на рік на суму заборгованості на умовах і правилах надання банківських послуг. Також, за умовами укладеного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашати кредит у розмірі 7% від наявної заборгованості, але не менше 50 гривень. Вказаний договір було укладено шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(ст. 1050 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом ст.ст. 525,\~526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. На виконання умов вказаного договору банком був відкритий відповідачу відповідний картковий рахунок та видана платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом. Вказане було визнано відповідачем у судовому засіданні та ним не оспорювалося. Згідно представленого банком письмового розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним договором б/н від 31.07.2011 року станом на 31.07.2016 рік становить 44046,52 гривень і складається з: 4843,55 гривень заборгованість за кредитом, 33329,33 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 гривень фіксована частина та 2073,64 гривень процентна складова. Правильність розрахунку заборгованості, представленого позивачем, [PERSON]. не оспорювалася. Судом розяснювалися відповідачу положення ст..10 ЦПК України та його право заявити перед судом клопотання про призначення відповідної судової експертизи стосовно правильності проведеного банком розрахунку заборгованості за кредитом. Відповідач таким своїм правом не скористався та відмовився у призначенні відповідної судової експертизи. Частково заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що вказана заборгованість за договором виникла внаслідок наявного у нього захворювання та встановлення інвалідності, і як наслідок фінансової неспроможності погашати кредит. Факт встановлення інвалідності відповідачу (3 група по зору довічно) підтверджується наданими останнім суду довідкою МСЕК від 10.12.2012 року. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Діючим законодавством не передбачена можливість звільнення від сплати чи зменшення розміру заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за його користування. У звязку з цим, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за його користування а також нараховану неустойку за прострочення виконання умов кредитного договору. Стосовно стягнення з відповідача на користь банку нараховану неустойку суд звертає свою увагу на наступне. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31.07.2016 рік становить 44046,52 гривень і складається з: 4843,55 гривень заборгованість за кредитом, 33329,33 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 гривень фіксована частина та 2073,64 гривень процентна складова. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 гривень Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується за формулою Пеня = базова відсоткова ставка за договором/ 30 (нараховується за коден день прострочення кредиту) + 50 гривень (одноразово). Також згідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, понад 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих прострочених відсотків та комісій. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно п.п. 2.1.1.7.6 Умов в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2073,64 гривень (процентна складова), а саме, його процентна складова нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за кредитом, заборгованості за процентами, та нарахованої пені. Отже за порушення Позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. При цьому суд звертає свою увагу на те, що як пеня, відповідно до 2.1.1.12.6.1 Умов так і пеня і штраф, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов нараховані за прострочення погашення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків, тобто за одне й те саме порушення умов договору. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Саме до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15, яка згідно ч.2 ст.214, ст.\~360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду. Таким чином з відповідача за користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 41472,88 (сорок одна тисяча чотириста сімдесят дві гривні вісімдесят вісім копійок) гривень, яка складається з: 4843,55 гривень заборгованість за кредитом; 33\~329,33 гривень заборгованість за відсотками та 3300 гривень нарахована пеня та комісія. Підстав, передбачених ст..551 ЦК України для зменшення нарахованої пені за несвоєчасне виконання умов договору судом не вбачається. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41472,88 гривень, за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати в розмірі 1297,48гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial