Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Заступник прокурора в інтересах держави в особі Тетіївської районної ради Київської області, Тетіївської районної державної адміністрації, Тетіївської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Тетіївської центральної районної лікарні на відповідний рахунок кошти, витрачені на стаціонарне лікування від злочину [PERSON], [PERSON], в сумі 9935грн. 08коп. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 13.02.2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, в звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. В результаті дорожньо-трансопртної пригоди, [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження, у звязку з чим потерпілі [PERSON], [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Тетіївської центральної районної лікарні. Вартість лікування [PERSON] склала 5258грн. 16коп. Вартість лікування [PERSON] склала 4673грн. 92коп. Тому, відповідно до ст.1206 ЦК України, відповідач зобовязаний відшкодувати витрати Тетіївській ЦРЛ на лікування потерпілих від злочину. В попередньому судовому засіданні прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 13.02.2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, в звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Дана ухвала набула законної сили. В кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України потерпілими є: [PERSON], яка в період з 04.12.2016 року по 12.12.2016 року знаходилась у відділенні хірургії Тетіївської центральної районної лікарні, і на її лікування було витрачено бюджетних коштів на суму 4673,92грн., що підтверджується калькуляцією Тетіївської центральної районної лікарні від 15.02.2017 року №138; та [PERSON], який в період з 04.12.2016 року по 13.12.2016 року знаходився у відділенні хірургії Тетіївської центральної районної лікарні, і на його лікування було витрачено бюджетних коштів на суму 5258,16грн., що підтверджується калькуляцією Тетіївської центральної районної лікарні від 15.02.2017 року №137. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів,що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілих, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 640грн. 00коп. судового збору, оскільки, позивач згідно законодавства звільнений від його сплати.

Outcome: approved