Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

До Тульчинського районного суду 17.11.2015 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2014 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає і добровільно це робити не бажає. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 1000 грн. Позивач і її представник зявилися у судове засідання, підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 350 грн., оскільки перебуває у скрутному матеріальному стані так як є безробітним. Також, [PERSON] подав письмові заперечення проти позову, які мотивовані аналогічно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, представника позивача, суд встановив, що: 19.04.2014 народився [PERSON], його батьком записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 281078 від 05.05.2014, виданого виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Тульчинського району (а.с. 5). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 153932 від 01.09.2014, виданого виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Тульчинського району, з 01.09.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Відповідно до довідки № 2475 від 16.11.2015, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Тульчинського району, на утриманні [PERSON] перебуває син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. В частині 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до положень статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 1 Закону України Про прожитковий мінімум, прожитковий мінімум це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. На підставі статей 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, у звязку з тим, позивач не надала суду належних доказів, які б підтверджували, що відповідач може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, також суд враховує, що відповідач безробітний, однак разом з тим є працездатним і може працювати, інших утриманців не має, а тому у нього є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини. Враховуючи норми п. 1 4 ч. 1 ст. 182 СК України, у яких вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, за потрібне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. Виниклі правовідносини врегульовані ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У такому випадку з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу 100 грн., а також в дохід держави судовий збір 487,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial