Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON], у якому просить суд стягнути з відповідачки суму 87618 (вісімдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 34 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» був укладений Кредитний Договір № 9932-9571 строком на 36 місяців з 21.08.2012 року по 21.08.2015 року на суму 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. На підставі цього договору ПАТ «Банк Руский Стандарт» відкрило [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та надало кредитну карту № [NUMBER] з коштами у розмірі 15000 грн. 25.08.2012 року [PERSON] передав кредитну карту з сумою коштів 15000 грн. [PERSON], про що було складено розписку від 25.08.2012 року. Згідно цієї розписки відповідач, отримуючи у своє розпорядження кредитні кошті, був ознайомлений з умовами кредитного договору № 9932-9571 від 21.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», та зобов'язався виконувати за [PERSON] всі дії зі своєчасного погашення основної грошової суми та відсотків згідно графіку платежів. З реквізитами для здійснення платежів за цим кредитним договором [PERSON] була ознайомлена. 26.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс капітал» був укладений Кредитний Договір № GP-3709793 строком на 24 місяці на суму 43840 (сорок три тисячі вісімсот сорок) грн. На підставі цього договору ПАТ «Банк Ренесанс капітал» відкрило [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та надало кредитну карту № [NUMBER] з коштами у розмірі 43840 грн. 28.09.2012 року [PERSON] передав кредитну карту з сумою коштів 43840 грн. [PERSON], про що між ними було складено розписку від 28.09.2012 року. Згідно цієї розписки відповідач, отримуючи у своє розпорядження кредитні кошті, був ознайомлений з умовами кредитного договору № GP-3709793 від 26.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс капітал» та зобов'язався виконувати за [PERSON] всі дії зі своєчасного погашення основної грошової суми та відсотків згідно графіку платежів способом, вказаним у додатку до кредитного договору в обумовлені договором строки. З реквізитами для здійснення платежів за кредитним договором [PERSON] була ознайомлена. Таким чином, [PERSON] (позичальник) отримала від [PERSON] (позикодавець) позику у розмірі 15000 грн. на умовах, визначених кредитним договором № 9932-9571 від 21.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», а також - позику у розмірі 43840 грн. на умовах, визначених кредитним договором № GP-3709793 від 26.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс капітал». У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що на прохання відповідачки, оскільки у неї не достатній був дохід і їй не надавався кредит, між позивачем та банками були укладені кредитні договори. На підставі цих договорів були видані кредитні картки та відкриті рахунки на суму 15000 грн. та 40000 грн. відповідно. Дані кредитні картки були передані відповідачці, яка знала з рахунку кошти та користувалася ними. Спочатку нею сплачувались тіло кредиту та відсотки, відповідно до умов договору, але в подальшому відповідачка допустила заборгованість, у зв'язку з чим банками були нараховані штрафні санкції та пеня. На прохання позивача сплатити заборгованість по кредитам, відповідачка відмовилась. Просять суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. На пропозицію суду з'явитися у судове засідання та дати особисті пояснення, пропозицію проігнорувала. Представник відповідачки у судовому засідання позовні вимоги не визнав, та пояснив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, де не зазначено обґрунтування позовних вимог. Крім того, дані правовідносини не повинні розглядатися як борг, що не відповідає вимогам закону та є підставами для відмови в задоволенні позову. Однак зазначив, що відповідачка отримувала картки в розпорядженні. Чи користувалася коштами, пояснити не може. Але про те здійснювала платежі по погашенню кредитів. Таке відношення відповідачки, та не надання повної інформації обставинам справи представника відповідачки, розглядається судом як факт підтвердження обставин зазначених позивачем, та бажанням уникнути відповідальності. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилались позивач та його представник, як на підставу вимог, а відповідачі як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так факт укладення 21.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» Кредитного Договору № 9932-9571 строком на 36 місяців з 21.08.2012 року по 21.08.2015 року на суму 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., та укладення 26.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс капітал» Кредитного Договору № GP-3709793 строком на 24 місяці на суму 40000 (сорок три тисячі вісімсот сорок) грн., сторонами не заперечується, та підтверджується наданими письмовими доказами, а саме копіями договорів (а.с.6-39, 156-196) Не заперечується сторонами і факт видачі кредитних карток та передачі їх відповідачки по справі. Факт отримання коштів саме відповідачкою підтверджується розписками (а.с.23,24), та не бажання надати відповідні пояснення відповідачкою та її представником, оцінюється судом як визнання цього факту. Таким чином, суд вважає, що між сторонами по справі виник договір позики, який підтверджується письмовими розписками. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, умови позики між позивачем та відповідачкою були обумовлені розписками, відповідно до яких [PERSON], зобов'язалася виконувати усі дії по своєчасному погашенню основного грошового зобов'язання та процентів відповідно до графіку платежів, які були нею отримані та вона з ними була ознайомлена. Невиконання умов договору позики потягнуло накладення штрафних санкцій та пені, яки були накладені саме з вини відповідачки, у зв'язку з її невиконанням своїх обов'язків. За правилами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідач свої обов'язки за договором позики між [PERSON] та [PERSON] не виконує: своєчасне погашення основної грошової суми та відсотків згідно графіку платежів за кредитним договором № 9932-9571 від 21.08.2012 (ПАТ «Банк Руский Стандарт») та за кредитним договором № GP-3709793 від 26.09.2012 (ПАТ «Банк Ренесанс капітал») не здійснює. Згідно листа ПАТ «Банк Руский Стандарт» від 13.02.2014 заборгованість за кредитним договором № 9932-9571 від 21.08.2012 складає 21573,00 грн., (а.с.29-31) Згідно листа ПАТ «Банк Ренесанс капітал» від 28.01.2014 заборгованість за кредитним договором № GP-3709793 від 26.09.2012 складає 66045,34 грн. (а.с.33) Таким чином основний борг [PERSON] перед [PERSON] становить 87618 (вісімдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 34 коп. За приписами ст.ст. 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved