Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] із позовом до Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що вона народилася [INFO] в м. Київ, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . В лютому 1999 року її батьки шлюб розірвали і одною сім`єю більше не проживали. Мати деякий час мешкала в гуртожитку в м. Києві, а потім [INFO] переїхала проживати в с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області до своєї матері та баби позивачки [PERSON] . Рідних братів та сестер у позивачки немає. За життя [PERSON] , [INFO] в Кантакузівській сільській раді Драбівського району Черкаської області вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] [INFO] баба позивачки [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкове майно складалося із житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,30 га, цільове призначення якої-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Так як мати заявниці на час смерті [PERSON] проживала з нею, тому вважається такою що прийняла спадщину після померлої, але за життя юридично її не оформила. 16.12.2014 мати позивачки [PERSON] також померла. Після її смерті відкрилася спадщина, з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Петраченка О.В із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , де їй було роз`яснено що нею пропущено строк на прийняття спадщини. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24.10.2019 року було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Після набрання рішенням суду законної сили, позивач звернулася повторно до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Петаченка О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] року подана позивачем заява була прийняття приватним нотаріусом та заведена спадкова справа №156/2019 року. 17 грудня 2019 року нотаріусу були надані необхідні документи на отримання спадкового майна після смерті [PERSON] та подана відповідна заява, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим що [PERSON] не надала документів які б дали змогу встановити коло спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та місце відкриття спадщини [PERSON] , про що 20.12.2019 нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] і [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері. Представник позивача відмовився від позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування на будинок, решту позовних вимог підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про народження від [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є матір`ю позивача. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від [NUMBER] [NUMBER] . Прізвище матері позивача « [PERSON] » залишилось після розлучення останньої з [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про розлучення. Відповідно до заповіту, складеного 12.03.2007 року, посвідченого секретарем Кантакузівської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все майно заповіла дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту. Наявність майна у [PERSON] підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 24.12.2003 року. З копії свідоцтва про смерть від 12.06.2019 серії [NUMBER] , вбачається що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. З довідок виконавчого комітету Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 19.06.2019 № 428, та від 23.04.2020 №115 вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала з [PERSON] , в [ADDRESS] та після її смерті до [INFO] без прописки. З копії свідоцтва про смерть від 17.12.2014 року серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина. Було встановлено, що позивач звернулася до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Петраченка О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріусом в усній формі їй було роз`яснено про пропуск строку на прийняття спадщини. Відповідно до рішення Драбівського районного суду від 24.10.2019 року у справі №692/1121/19, [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. 26.11.2019 року позивач повторно звернулася до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Петраченка О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 26.11.2019 року. Відповідно до копії заяви від 17.12.2019 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом та подала документи що стверджують належність майна. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2019 року вбачається, що нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю документів, які б дали змогу встановити коло спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та місце відкриття спадщини [PERSON] . Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначено також, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На запит суду державний нотаріус Починок Ю.В. надала суду відповідь, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка [PERSON] , нотаріусом була заведена спадкова справа за № 44615840, інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не зареєстровано. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки, під час розгляду справи у суді з`ясовано, що мати позивачки вступила в спадщину після смерті своєї матері та баби позивача - встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] для підтвердження факту прийняття спадщини необхідності не має, тому в цій частині позову слід відмовити. Також суд вважає, що позивач не довела суду, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2019 є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріуса в встановленому законом порядку. Позивач має оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку, яка належала її бабі, а підстави відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій не пов`язані з оспорюванням права власності на майно. Отже позивачем в даному випадку невірно обрано спосіб захисту порушеного права, в даній ситуації необхідно або надати нотаріусу вказану в постанові інформацію (документи на її підтвердження), або оспорити його дії у суді. Суд не має права переймати на себе повноваження нотаріуса та визначати власника спадкового майна, якщо спадкоємець не позбавлений можливості вирішити це питання у нотаріуса відповідно до встановленого законом порядку. Відтак в цій частині позов є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed