Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що з 12.04.2008 року по 11.06.2012 року у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 7013687 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] № 1731 від 01.04.2008р. про звернення стягнення на передану в іпотеку АКІБ УкрСиббанк (на даний час - ПАТ Укрсиббанк) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (на той час зареєстрованим власником квартири вважався [PERSON]) для задоволення майнових вимог АКІБ УкрСиббанк кредитного договору № 11055496000 від 11.10.2006 р. на суму 111 019 гривень 07 копійок. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Соснівського відділу ДВС постановою № АА479339 від 04.08.2008 року накладено арешт на зазначене у виконавчому документі нерухоме майно боржника, тобто на зазначену квартиру. Даний арешт був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07.08.2008 року, що підтверджується витягом № 20122090 від 07.08.2008 року. Проте копію самої постанови надати неможливо, оскільки відповідно до інформації, викладеної в листі відділу примусового виконання рішень від 06.11.2014 року, в матеріалах виконавчого провадження відсутня вказана постанова. Так само, як відсутня і постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження з Соснівського ВДВС до відділу примусового виконання рішень. В той же час, із номера виконавчого листа вбачається, що йдеться про одне і те ж виконавче провадження, а згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, саме вказана постанова стала підставою для внесення запису про арешт. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.04.2012 р. у справі № 2-332/11 визнано недійсним договір іпотеки № 25283, укладений 11.10.2006 р. між [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Визнано за [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Підставою для ухвалення такого рішення стала, зокрема, та обставина, що 31 липня 2003 року було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Третьої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував мені, [PERSON] (від мого імені як законний представник діяла мати [PERSON]), 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Згідно діючого на той час законодавства момент виникнення права власності не пов'язувався із державною реєстрацією. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на той час, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Позивач в позові вказує, що суд встановив, що ще з 2003 року він є власником ? частини вказаної квартири, а тому його батько у 2006 році не мав права передавати дану квартиру в іпотеку банку як в цілому, так і частину (без виділу частки в натурі). 11 червня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав, передбачених п. 9 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення - Соснівським районним судом було вжито заходи забезпечення мого позову у справі № 2-332/11р). Просить суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції № АА479339 від 04 серпня 2008 року на квартиру [ADDRESS], право власності на яку на час накладення арешту було одноосібно зареєстроване за [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити, в свою чергу пояснив суду, що [PERSON] його батьком [PERSON] 31 липня 2003 була подарована ? частина квартири [ADDRESS]. Але не зважаючи на дану обставину 11 жовтня 2006 року його батько [PERSON] уклав із АКІБ УкрСиббанк (правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк) договір іпотеки щодо даної квартири вцілому. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2012 року у справі № 2-332/11 визнано недійсним договір іпотеки № 25283, укладений 11 жовтня 2006 року [PERSON] із Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк і посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Але в період дії договору іпотеки на квартиру в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] було накладено арешт постановою державного виконавця № АА479339 від 04 серпня 2008 року. Постановою державного виконавця від 11 червня 2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві, але питання про зняття арешту вирішене не було. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив суду, що позивачеві дійсно ним було подаровано ? частку квартири [ADDRESS], і що арешт порушує права позивача. Також пояснив, що кредит у ПАТ Укрсиббанк отримувала його дружина [PERSON], а він лише виступив майновим поручителем за договором іпотеки, а після визнання договору іпотеки недійсним він особисто не має жодних зобовязань перед банком. Представник відповідача ПАТ УкрСиббанк в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав заперечення, в якому посилається на безпідставність позовних вимог і вважає, що відповідати за даним позовом має державна виконавча служба. Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в результаті повного та всебічного їх дослідження суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2003 року було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Третьої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON], від імені якого, як законний представник діяла мати [PERSON], ? частину квартири [ADDRESS]. На той час [PERSON] належало право власності на дану квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.1993 року органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2000 року, виданого Третьою Черкаською державною нотаріальною конторою. 11 жовтня 2006 року між АКІБ УкрСиббанк (правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, в якості забезпечення зобовязання [PERSON] за даним кредитним договором того ж дня між АКІБ УкрСиббанк та майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. З 12 квітня 2008 року по 11 червня 2012 року органами державної виконавчої служби здійснювалося примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] № 1731 від 01 квітня 2008 року про звернення стягнення на передану в іпотеку АКІБ УкрСиббанк (на даний час ПАТ Укрсиббанк) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] для задоволення майнових вимог АКІБ УкрСиббанк по кредитного договору № 11055496000 від 11 жовтня 2006 року на суму 111 019 гривень 07 копійок. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Соснівського відділу ДВС постановою № АА479339 від 04 серпня 2008 року накладено арешт на зазначене у виконавчому документі нерухоме майно боржника, тобто на квартиру [ADDRESS]. Запис про арешт був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 07 серпня 2008 року. Судом встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2012 року у справі № 2-332/11 визнано недійсним договір іпотеки № 25283, укладений 11 жовтня 2006 року [PERSON] із Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк і посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 11 червня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав, передбачених п. 9 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення). Проте питання про зняття арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS], залишилося не вирішеним. Як вбачається із листів відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби від 22.09.2014 року, 06.10.2014 року позивачеві запропоновано вирішити питання про зняття арешту в судовому порядку. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У звязку із арештом, накладеним на квартиру [ADDRESS] під час виконання виконавчого напису нотаріуса [PERSON], обмежено права позивача, як співвласника квартири. Виконавчий напис нотаріуса був здійснений у звязку із дією договору іпотеки, який на даний час визнаний недійсним, а виконавчий документ повернутий органу, що його видав. За таких умов суд приходить до висновку, що збереження арешту на квартиру [ADDRESS] є недоцільним, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2012 року у справі № 2-332/11 встановлено, що [PERSON] є власником ? частини квартини № 175 в будинку № 8 по вулиці Гайдара у м. Черкаси із 2003 року, що договором іпотеки було порушено його права, як співвласника квартири. Договір іпотеки визнано недійсним. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи недійсність договору іпотеки, на підставі якого було здійснено виконавчий напис нотаріуса, при виконання якого накладено арешт на зазначену квартиру, враховуючи повернення виконавчого документу стягувачеві, враховуючи те, що [PERSON] на даний час не є боржником, а права співвласника [PERSON] порушені, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved