Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Заявник 23.11.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту смерті її дитини [PERSON], що настала [INFO] в республіці Крим, в м. Євпаторія, смт. Заозерне. З заяви вбачається, що [INFO] народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON]. В серпні 2015 року заявниця разом з сином проживали в республіці Крим, в [ADDRESS], дитина знаходилась на повному забезпеченні матері. [INFO] [PERSON] помер через ракову інтоксикацію, розпад пухлини та ретиносаркому правого ока, про що Євпаторійським відділенням Кримського республіканського бюро судово-медичної експертизи державної бюджетної установи охорони здоров'я Республіки Крим було видано медичне свідоцтво про смерть [NUMBER]. Померлого сина заявниця привезла до місця її постійного проживання за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, де його поховала, що підтверджується довідкою № 39 від 08.09.2015 року, виданою Шевченківською сільською радою. Згодом [PERSON] звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області за отриманням свідоцтва про смерть [PERSON], однак їй було відмовлено через те, що наданий нею документ, який посвідчує смерть дитини, не є підставою для державної реєстрації смерті особи. На підставі цього заявниця звернулась до суду та просить встановити факт смерті її дитини для того, щоб в подальшому отримати свідоцтво про його смерть. Заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направила заяву, відповідно до якої вимоги заявника визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] в шлюбі народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], місце народження: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, про що в Книзі реєстрації актів народжень було зроблено відповідний актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.06.2007 року, виданим Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області. 31.08.2015 року Державною бюджетною установою охорони здоров'я республіки Крим «Кримське республіканське бюро судово-медичної експертизи» було надано документ, мовою оригіналу: «Медицинское свидетельство о смерти серии 35 № 006312» з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в Кримській республіці, в м. Євпаторія, смт. Заозерне через ракову інтоксикацію, розпад пухлини та ретиносаркому правого ока. Відповідно довідки № 39 від 08.09.2015 року, виданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], проводила за власний рахунок похорони [PERSON], померлого [INFO]. Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть фізичної особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вбачається, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. У відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 25.10.2006 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. З інформаційного листа № 10/04.1-20 від 09.09.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, вбачається, що [PERSON] зверталась до ВДРАЦС Кілійського РУЮ Одеської області за видачою свідоцтва про смерть її сина [PERSON], померлого [INFO], однак їй було відмовлено з причин не надання документів, які є підставою для державної реєстрації смерті й видачі відповідного свідоцтва. Також в зазначеному листі було роз'яснено, що медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 31.08.2015 року Євпаторійським відділення Кримського республіканського бюро судово-медичної експертизи державної бюджетної установи охорони здоров'я Республіки Крим, яке було надане [PERSON] не є підставою для державної реєстрації смерті та відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані й території України» є недійсним й не створює правових наслідків на території України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення факту смерті [PERSON], необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть дитини у відповідності із законодавством України. На даний час, маючи документи про смерть сина, які видані за законодавством Російської федерації на тимчасово окупованій території України, а саме в АР Крим, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть відповідно до Українського законодавства. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості в інший спосіб встановити факт смерті [PERSON], померлого [INFO], окрім як в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved