Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач перебуває у трудових відносинах з позивачем на посаді лісничого Красноперекопського лісництва. З метою збереження майна з відповідачкою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Під час проведення перевірки позивача Контрольно-ревізійним сектором в Роздольненському районі Західного об'єднання КРВ, було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ), а саме паливно-мастильні матеріали (далі ПММ) у Красноперекопському лісництві на суму 45 682,96 грн. Вказані ПММ, були видані ПП [PERSON] на проведення робіт на плащі 57 га., однак, роботи були проведені на площах, що не належать ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» та відсутні акти на списання ПММ. Таким чином, оскільки ПММ на суму 45 682,96 грн., відпускалися ПП [PERSON] через лісничого [PERSON], та вона несе повну матеріальну відповідальність за збереження ТМЦ згідно договору, суму нестачі слід стягнути саме з неї. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що дійсно працює на посаді лісничого Красноперекопського лісництва ДП «Роздольненське лісомисливське господарство». Однак, ТМЦ, а саме ПММ у Красноперекопському лісництві на суму 45 682,96 грн., які були видані ПП [PERSON] передавалися ні через неї, а через керівника ДП «Роздольненське лісомисливське господарство». За наказом керівника вона підписала загальну відомість про ПММ на суму 45 682,96 грн. Під час видачі ПММ ПП [PERSON] вона перебувала на лікарняному її вини в заподіянні шкоди підприємству не має. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши докази по справі суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних правових підстав. Відповідно до приказу № 72-Л від 06.05.2009 р., [PERSON] майстра лісу - мисливствознавцю Красноперекопського лісництва переведено лісничім Красноперекопського лісництва з 06.05.2009 р. 11.03.2009 р., між ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» та лісничім Красноперекопського лісництва [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно накладних № 7 від 17.08.2011 р., ПП [PERSON] через [PERSON], отримав 900 літрів дизельного палива за циною 10,16 грн., на суму 9144 грн.; накладної № 8 від 18.08.2011 р., ПП [PERSON] через [PERSON], отримав 400 літрів дизельного палива за циною 10,16 грн., на суму 4064 грн.; накладної № 8 від 22.08.2022 р., ПП [PERSON] через [PERSON], отримав 800 літрів дизельного палива за циною 10,16 грн., на суму 8728 грн.; накладної № 9 від 23.08.2011 р., ПП [PERSON] через [PERSON], отримав 800 літрів дизельного палива за циною 10,16 грн., на суму 8128 грн.; накладної № 9 від 24.08.2011 р., ПП [PERSON] через [PERSON], отримав 800 літрів дизельного палива за циною 10,16 грн., на суму 8128 грн. Згідно накладної № 6 від 25.08.2011 р., Красноперекопське лісництво через [PERSON], отримало 9762 кг., дизельного палива за циною 11,6279 грн., на суму 43744,16 грн., дизельного мастила 131 літрів за циною 14,80 грн., на суму 1938,80 грн., а усього на суму 45 682,96 грн. Згідно акту-1 від 25.08.2011 р., на списання паливно-мастильних матеріалів комісія списала на роботи ПП [PERSON] 9762 кг., дизельного палива за циною 11,6279 грн., на суму 43744,16 грн., дизельного мастила 131 літрів за циною 14,80 грн., на суму 1938,80 грн. Відповідно до акту перевірки № 38-21/23 від 02.12.2011 р., КРС у Роздольненському районі Західного об'єднаного КРВ лісник Красноперекопського лісництва [PERSON], не зберегла ТМЦ, а саме ПММ на загальну вартість 45 682,96 грн., які були видані ПП [PERSON] на здійснення робіт та роботи були проведені на території, що не належить ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» тобто виникли витрати у вищенаведеній сумі саме з вини [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Частиною 1 ст. 134 КЗпП України передбачені умови коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини, зокрема, між працівником і підприємством відповідно до ст. 1351 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст. 1351 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.02.1992 р., «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника тощо. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Згідно п. 8 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 1351 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Категорії працівників з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність передбачений «Переліком посад і робіт, замінюваних або виконуваних робітниками, з якими підприємствами, установами, організаціями можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання цінностей, яки передані їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевозки або застосування в процесі виробництва», затверджений постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р., N 447/24, (із змінами та доповненнями). Таким чином, давши аналіз вищенаведеним правовим нормам суд приходить до висновку, що для притягнення особи до повної матеріальної відповідальності необхідні умови, а саме: наявність матеріальної шкоди, протиправні винні дії робітника, наявності умов для повної матеріальної відповідальності тобто наявності чинної угоди про повну матеріальну відповідальність укладену між робітником та підприємством, установою, організацією. Позивач у порушення ст. 60 ЦПК Україна не надав доказів наявності вини відповідача у заподіянні шкоди та не надав доказів наявності угоди про повну матеріальну відповідальність між позивачем та відповідачем, оскільки як свідчать матеріали справи, відповідач [PERSON], була переведена на посаду лісничого Красноперекопського лісництва ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» та на неї були покладені обов'язки лісничого 06.05.2009 року на підставі приказу № 72-л, а договір про повну матеріальну відповідальність було укладено з лісничім Красноперекопського лісництва ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» [PERSON], та підприємством 11.03.2009 р., тобто договір було укладено раніше ніж відповідач зайняла вказану посаду. Крім того, посада лісничого не передбачена у переліку посад з якими укладається письмовий договір про повну матеріальну відповідальність, як обов'язкова умова, яка передбачена ст. 1351 КЗпП України. Також слід зазначити, що ТМЦ, а саме ПММ на загальну суму 45 682,96 грн., були передані ПП [PERSON] через лісничого [PERSON], згідно накладної № 7 від 17.08.2011 р., накладної № 8 від 18.08.2011 р., накладної № 8 від 22.08.2022 р., накладної № 9 від 23.08.2011 р.,накладної № 9 від 24.08.2011 р., а отримала вказані ПММ лісник [PERSON], згідно накладної № 6 від 25.08.2011 р., тобто згідно накладних, відпущення ПММ [PERSON], було зроблено раніше ніж вона їх отримала. Крім того, як свідчить надана відповідачем копія листка непрацездатності серії АВИ № 554893 в період з 15.08.2011 р., по 27.08.2011 р., вона перебувала на лікарняному, тобто відповідач в період передачі та відпуску ПММ ПП [PERSON] перебувала на лікарняному. Суд вважає необхідним зазначити і той факт, що акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання послуг № 37 від 23.05.2011 року не має ні номеру ні дати його підписання, а акт-1 про списання пально-мастильних матеріалів також був підписаний 25.08.2011 р., тобто у період знаходження відповідача [PERSON], на лікарняному. Що стосується висновків, які викладені в акті № 38-21/23 від 02.12.2011 р., КРС у Роздольненському районі Західного об'єднаного КРВ щодо вині лісничого Красноперекопського лісництва ДП «Роздольненське лісомисливське господарство» [PERSON], у заподіяння шкоди на суму 45 682,96 грн., тобто незаконної витрати ПММ на вказану суму та зазначення площ на яких проводилися роботи ПП [PERSON], суд вважає необхідним зазначити, що згідно ч. 1 та 2 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Позивач не надав переконливих доказів, що до обов'язків лісничого [PERSON], входило визначення меж земельних ділянок, що відносяться до земель ДП «Роздольненське лісомисливське господарство», що саме вона вказувала де проводити роботи ПП [PERSON] і що саме з її вини проведення робіт та списання ТМЦ призвело до недостачі ПММ у сумі 45 682,96 грн. Таким чином, давши аналіз доказам по справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач не надав безсуперечних доказів наявності правових підстав для притягнення відповідача [PERSON], до матеріальної відповідальності за заподіяну позивачем шкоду, а тому у позові слід відмовити. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 457,00 грн., слід повернути позивачу, оскільки згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed