Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

До суду звернувся представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №11305755000 від 03.03.2008. Згодом АКБ «УкрСиббанк» у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», внесено відповідні зміни до статуту. Згідно умов цього кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 33400 доларів США, а останній зобовязувався повернути кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 365,00 доларів США 03-ого числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення 02.03.2029. Позивач взяті на себе зобовязання належним чином виконав. У забезпечення виконання зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11305755000/п від 03.03.2008. Остання відповідно вказаного договору поруки зобовязалася відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 29.11.2016 заборгованість за кредитним договором від 03.03.2008 становить: 30354,72 дол. США по кредиту та процентам, 8739,91 грн. пеня. Також представник позивача вказує, що позивач має право на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому заборгованість слід стягнути в іноземній валюті. Із зустрічною позовною заявою до суду звернувся представник відповідача [PERSON] [PERSON], який просить: визнати порушеним право [PERSON] як споживача фінансових послуг при укладенні кредитного договору №11305755000 від 03.03.2008 з ПАТ «УкрСиббанк»; визнати недійсним кредитний договір №11305755000 від 03.03.2008, укладений між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», як укладений під впливом обману з боку ПАТ «УкрСиббанк». В обґрунтування позову вказує, що 03.03.2008 між банком та позичальником було укладено договір про надання споживчого кредиту №11305755000, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 33400,00 доларів США строком на 21 рік. Всупереч вимогам Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі Правила) при укладенні договору Банк не надав Позичальнику інформацію про можливість погашення кредиту іншим класичним способом, при якому сума кредиту погашається рівними частинами, але розмір щомісячного платежу є різним за рахунок величини відсотків, нарахованих на залишок кредиту, що на 12732,55 доларів США менше порівняно з ануїтетною схемою. Отже, якби банк виконав свій обовязок і надав необхідну інформацію, зокрема про графік повернення кредиту за стандартним способом та вищевказану відмінність, то [PERSON] беззаперечно обрав би саме такий спосіб, оскільки він значно менш фінансово обтяжливий. Тому, Банк в порушення вимог п. 2.1 Правил, пп. 4 п. 1 ст. 4, п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав [PERSON] відомості, які потрібні були йому як споживачу при укладенні кредитного договору, по суті примусив його до сплати платежів на незаконних підставах, скористався браком інформації у споживача для здійснення правильного вибору при підписанні кредитного договору, ввів в оману [PERSON] при наданні кредитних послуг. Представник позивача-відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав, вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Представник відповідача-позивача [PERSON] позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнав, пояснив, що вимога про дострокове повернення кредиту є безпідставною, оскільки банком не дотримано формальної процедури, передбаченої розділом 12 Договору, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що банк не надав всієї необхідної інформації щодо умов надання кредиту до укладення кредитного договору, а підписання позичальником спірного договору не може свідчити про те, що банк виконав свій обовязок надати споживачу фінансових послуг всю необхідну, достовірну і повну інформацію щодо умов кредитування. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 03.03.2008 між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11305755000, відповідно до якого Банком було надано Позичальнику кредиту в іноземній валюті в сумі 33400,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Сукупна вартість кредиту визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (додаток №1), який розрахований на дату підписання Договору. Позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у розмірі 365,00 дол. США. Кредит надано Позичальнику для його особистих потреб на придбання однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. У забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим Договором Банком приймається застава нерухомості та порука [PERSON] Позичальник зобовязався використати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором. Також Позичальник зобовязується достроково повернути наданий Банком кредит та сплатити проценти в повному обсязі у випадку невиконання Позичальником вимог цього Договору та за умови реалізації Банком права вимоги на дострокове повернення кредиту та сплати процентів згідно умов розділу 12 цього Договору /а.с.20-28/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (далі Поручитель) 03.03.2018 було укладено договір поруки №11305755000/п, відповідно до якого остання зобовязалася відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з Договору №11305755000, в повному обсязі /а.с.29-30/. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів на рахунку №26203170759601 [PERSON], за кредитним договором за період з 03.03.2008 по 15.03.2017 останній з березня 2008 року по липень 2016 року здійснював розрахунки за кредитним договором /а.с.38-48,76-91/. За вих. №30-12/34582 та №30-12/34583 від 20.07.2016 [PERSON] та [PERSON] було надіслано вимоги про дострокове повернення кредиту /а.с.31-34/. Відповідно до відміток на конверті, вони були надіслані 22.07.2016 на адреси, вказані у договорах про надання кредиту та поруки, а також зареєстрованого місця проживання /а.с.35-37/. [PERSON] вимога отримана 19.08.2016, [PERSON] 26.07.2016. Відповідно до положень Розділу 12 Кредитного договору відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд не приймає твердження представника відповідача-позивача щодо того, що Банком не дотримано процедуру, визначену п. 12.2 Договору не направлено цінним листом з описом та повідомленням про вручення, оскільки це свідчить про намагання Позичальника та Поручителя уникнути відповідальності, що передбачена не тільки укладеними Договорами, а й Цивільним кодексом України. Позивачем-відповідачем надано копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, хоча представник відповідача-позивача заперечує надсилання Банком вимоги про дострокове повернення заборгованості, а вказує, що Банком надіслано будь-який інший документ, натомість не зазначає, які саме документи отримано [PERSON] та [PERSON] Тому, первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити в повному обсязі, а також стягнути понесені судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, то суд вважає, що у задоволенні останнього слід відмовити з таких підстав. Позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідач не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору щодо надання позичальнику обєктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів. На думку позивача у цьому випадку відповідач свідомо ввів його в оману щодо сукупної вартості кредиту за ануїтетною схемою погашення кредиту. Такі умови договору є дискримінаційними, тобто такими, що суперечать принципу добросовісності та є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на шкоду позичальника, що значно погіршує становище позивача як споживача порівняно з відповідачем, що дає право позивачу відповідно вимагати визнання даного кредитного договору в цілому недійсним. А тому, за таких умов формування волі позичальника щодо укладення спірного правочину відбувалось під впливом інформації, що не відповідала дійсності, та створювала помилкове уявлення про сукупну ціну фінансової послуги (кредиту), а тому є всі підстави для визнання кредитного договору недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, як такий, що вчинений під впливом обману. Суд не погоджується з думками та твердження представника позивача за зустрічним позовом з таких міркувань. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. За змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Представник позивача за зустрічним позовом вказує, що якби позивачу було розяснено, що сукупна вартість кредиту за класичною схемою погашення є меншою порівняно з ануїтетною. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правовідносини щодо укладення договорів, у тому числі й кредиту та поруки, ґрунтується на принципі диспозитивності. Стороною позивача не надано переконливих доказів наявності умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману, а відтак, суд не вбачає підстав для визнання недійсними кредитного договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved