overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом вказавши, що 06.09.2003 року донька позивача [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. [INFO] року народилася донька, онука позивача, [PERSON]. [INFO]. 18.10.2010 року шлюб було розірвано. [PERSON], померла [INFO] року, а неповнолітня [PERSON]. [INFO], проживає разом з позивачем, яка являється її опікуном, згідно рішення Високопільського районного суду від 09.07.2014 року, відповідач позбавлений батьківських прав відносно доньки. В даний час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, працює в ФГ «Стимул», позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, тому змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, але наддала заяву в якій вказала, що позов підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти сплати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно до повноліття дитини. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. [INFO] є донькою [PERSON], який відносно останньої позбавлений батьківських прав. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з опікуном, [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище сторін, та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом вказавши, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року по 02.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву про уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] згідно діючого законодавства, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечує проти сплати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року по 02.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік», мінімальний розмір (30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а саме діти віком від 6 до 18 років на час звернення позивача до суду з позовом становить 385,80 грн., таким чином при визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище сторін та чинне на час розгляду справи законодавство і вважає за необхідне задовольнити позов на суму 358,80 грон. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом вказавши, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з листопада 2009 року по грудень 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно до повноліття дитини, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав листа в якому зазначив, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти сплати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно до повноліття дитини, просив розглянути справу у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з листопада 2009 року по грудень 2011 року та є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище сторін, та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням №46 по вулиці Ромащенка в місті Коростишеві Житомирської області. В обґрунтування заяви вказує, що їй належить будинок №46 по вулиці Ромащенка в місті Коростишеві Житомирської області. Відповідач проживає з новою сімєю в місті Коростишеві по вулиці Б. Хмельницького, 22. Позивач вказує, що не має змоги оформити субсидію та користування власним житловим приміщенням у повному обсязі, оскільки за вказаною адресою зареєстрований відповідач, тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши зібрані в справі докази в їх сукупності, розглянувши заяви сторін, вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а також приймає визнання позову відповідачем як таке, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: вулиця Щаслива, 11 в селі Колодязьки Коростишівського району Житомирської області. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку з 12 січня 2016 року, однак станом на жовтень 2016 року не проживає за вказаною адресою більше шести місяців. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, село Колодязьки, вулиця Щорса, 11, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу житлового будинку та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8,9/. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин понад шість місяців, участі в утриманні помешкання не приймає, комунальні послуги не сплачує, суд вважає за можливе визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 20 квітня 2012 року шлюб між сторонами було зареєстровано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів позивач вказує, що враховує потребу в належному матеріальному забезпеченні дитини, свою можливість матеріально забезпечувати дітей, платоспроможність відповідача та те, що він має нерегулярний дохід, офіційно не працює. Позивач подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання дітей. Вивчивши матеріали справи, розглянувши заяви сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с.3) Батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Це підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.4-5) Відповідач матеріальну допомогу на утримання добровільно не надає, хоча відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти на утримання дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідно статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 1000 гривень на утримання дітей до досягнення ними повноліття. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 184 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 20 жовтня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів позивач вказує, що враховує потребу в належному матеріальному забезпеченні дитини, свою можливість матеріально забезпечувати дітей, платоспроможність відповідача та те, що він має нерегулярний дохід, офіційно не працює, не повідомляє про свої реальні доходи. Позивач подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у розмірі 500 гривень на кожну дитину. Вивчивши матеріали справи, розглянувши заяви сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі до 20 жовтня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с.4) Батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Це підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.5-7) Відповідач матеріальну допомогу на утримання добровільно не надає, хоча відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 500 гривень на кожну дитину. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладного, ст. ст. 180, 184 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить розірвати шлюб, який зареєстрований 19 серпня 2006 року відділом РАЦС Коростишівського районного управління юстиції, актовий запис №152, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гурман». В обґрунтування позову вказує, що 19 серпня 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Коростишівського районного управління юстиції, актовий запис №152. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Спільно не проживають з весни 2013 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання з відповідачем однією сімєю у сторін часто виникали сварки. Позивач вказує, що неможливість створення нормальних сімейних стосунків привело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, конфлікти почали виникати все частіше, а подальше проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам, які мають істотне значення. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 19 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №152. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 серпня 2006 року серії 1-ТП №018983. Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 111, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01 квітня 2009 року. В обґрунтування позову зазначила, що 01 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя у сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. На примирення позивач не погоджується. Тому просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 110 - 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 18 листопада 2010 року. В обґрунтування позову вказує, що 18 листопада 2010 року сторони уклали шлюб. З часом сімейне життя у неї з чоловіком не склалося, сторони втратили взаєморозуміння та наразі мають різні погляди на подальше життя. Сторони тривалий час проживають окремо і не бажають зберігати сім'ю, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 110 - 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved