Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 12.06.2009 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Син був прийнятий на навчання до Вищої школи менеджменту та банківської справи в Кракові з 01.10.2020 по 15.02.2024 на платній основі на стаціонар, факультет з практичним профілем «Інформатика». Позивачка сплатила за навчання 629, 85 грн (85 злотих) та 22 847,00 грн (3100 злотих). Крім витрат на навчання позивач має витрати на проживання, харчування, ліки, проїзд сина. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, оскільки син не має ніякого джерела доходів. Відповідач добровільно не хоче надавати допомогу на вказані цілі. В той же час відповідач є працездатним, інших утриманців не має, відповідно має змогу сплачувати аліменти. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.12.2020 року відкрите провадження у справі. Вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що син навчається на денній формі навчання (стаціонарі), проживає в орендованій квартирі, тому потребує матеріального утримання. Відповідач відзиву на позов не надав. У судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити ( а.с.41). Судом вирішено проводити заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 12.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області ( а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.2002 року Відділом РАГС Шполянського районного управління юстиції Черкаської області батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №158, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 7133-558154-2017, виданого Шполянським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області 23.06.2017 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 06.06.2017 року (а.с.10). Згідно з довідкою 2-dr 1483/z/2020 від 28.08.2020 про прийняття іноземця на навчання, виданою Вищою школою менеджменту та банківської справи, [PERSON] , [INFO] , прийнятий на навчання першого ступеня в формі стаціонару на факультеті інформатика з практичним профілем на платній основі на період з 01.10.2020року до 15.02.2024 року. Навчання розпочинається з 01.10.2020 року (а.с.14-15). Відповідно до копії №2 підтвердження внесення оплати КР 858/2020, виданої Вищою Школою Управління та Банківської справи у Кракові 28.08.2020, [PERSON] , про те що він сплатив 3100,00 PLN, оплата за навчання. Відповідно до копії №2 підтвердження внесення оплати КР 813/2020 виданої Вищою Школою Управління та Банківської справи у Кракові 24.08.2020, [PERSON] про те, що він сплатив 85,00 PLN, комісія за набір (а.с. 16, 62, 63). Згідно до наданої позивачем роздруківки з електронної адреси: [INFO] ,відповідно курсу валют НБУ 1 польська злота = 7,4111 грн (а.с.17-20). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічний висновок міститься і у рішенні ВС №583/664/17 від 21.11.2018. Матеріали містять належні, достовірні та достатні докази у розумінні ст..ст. 77,79,80 ЦПК України, які підтверджують, що [PERSON] є повнолітнім сином сторін, однак ще не досяг 23 років, який продовжує навчання на денній формі навчання, яка побудована на принципі постійного особистого спілкування здобувачів освіти і викладачів та передбачає відвідування студентами усіх лекцій та практичних занять із виконанням домашніх та письмових завдань, що перешкоджає йому працювати протягом дня та заробляти на своє утримання, тому останній безумовно потребує матеріальної допомоги. Матеріали справи не містять та відповідачем, який є особою працездатного віку, у свою чергу, суду не надані докази, які б указували на відсутність у нього можливості надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Враховуючи принцип рівності батьків у зобов`язанні утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує батьківської допомоги, яку відповідач не надає, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Положеннями ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлені частиною першою ст.182 СК України. Частина ж друга вказаної норми визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину. Стаття 182 СК України розміщена у главі 15 Сімейного Кодексу України, яка регулює відносини щодо утримання батьками дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Нормами статті першої Закону України «Про мінімальний прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років, дітей віком від 6 до 18 років, працездатних осіб, осіб, які втратили працездатність. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановлена частиною другою статті 182 СК України мінімальна межа розміру аліментів може бути застосована лише до аліментів на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття. Таким чином, визначення мінімального розміру аліментів відповідно до частини другої статті 182 СК України не може застосовуватись при призначенні аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись. За таких обставин вимоги у наведеній частині підлягають частковому задоволенню, а саме аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Крім того, підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача вартості правової допомоги, виходячи з наступного. Відповідно положень ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ч.2 ст.137 ЦПК встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями частини другої ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач, на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн, надала договір про надання правничої (правової) допомоги від 15.09.2020, укладений між адвокатом Степовою Христиною Олександрівною та [PERSON] ( а.с.72-76),акт приймання-передачі наданих послуг №1, складеного 29.09.2020 року до вказаного договору, відповідно якого адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги щодо підготовлення для подання до Шполянського районного суду Черкаської області позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням нею навчання, вартість послуг за яким складає 800 (вісімсот) грн 00 коп. (а.с.22), та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 29.09.2020 ( а.с. 21). Вказані докази понесення витрат на правову допомогу є належними, достовірними та достатніми у розумінні ст.ст. 77,79,80 ЦПК України. Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 вересня 2020 року у справі№ 379/1418/18 у якій зокрема зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Ураховючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial