Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна, в якому позивач просить скасувати арешт житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрований Першою державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстраційним номером 3327152 на підстав ухвали Харківського районного суду Харківської області б/н від 28.12.1983 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власницею Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Інша Ѕ частина цього будинку належить її синові [PERSON] . Право власності у них виникло на підставі договору дарування від 11 вересня 1993 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та зареєстроване реєстрі за №1-2823. Право спільної часткової власності зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1993 року у книзі №18, реєстраційний №2359. Попереднім власником цього майна була її мати, [PERSON] , яка отримала цей будинок у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першої державною нотаріальною конторою 01.06.1988 року, реєстровий №2-1435, зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.07.1988 року, реєстраційний №2359 в реєстраційній книзі №18. Позивач зазначає, що маючи намір укласти договір дарування нерухомого майна, вона звернулася до нотаріусу для посвідчення такого договору. Але їй було повідомлено про те, що на будинок накладений арешт за реєстраційний номером 3327152 Першою Харківського району Державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Харківського районного суду Харківської області від 28.12.1983 року на імя [PERSON] та перенесений з реєстру заборон за №16 -27.12.1983 року. Позивач зазначає, що вона звернулася до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (колишня Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області) с заявою про зняття арешту з вказаного нерухомого майна. Постановою 05.11.2019 року № 4642/02.31 державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н. В. їй було відмовлено у знятті арешту нерухомого майна. Наявність арешту (обтяження) накладеного на її майно порушує право власності, внаслідок чого позивач позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вважаю, що підстав для продовження обтяження на майно немає. За вказаних підстав вона звернулася до суду з даним позовом . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року позов залишено без руху, надано строку для усунення недоліків. 28 січня 2020 року позивачем усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року позов [PERSON] до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Харківсько районної державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача Шутальова М.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі.. Представник відповідача у судове засідання не з`вився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надійшла заява завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ю.Кормілець, про слухання справи у їх відсутність, з позовними вимогами ознайомлена, в разі винесення судом рішення держнотконтора просить постановити його на погляд суду згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 20 серпня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 11 вересня 1993 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та зареєстроване реєстрі за №1-2823 [PERSON] є власницею Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Також на підставі договору дарування від 11 вересня 1993 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та зареєстроване реєстрі за №1-2823 [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Право спільної часткової власності зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1993 року у книзі №18, реєстраційний №2359. Попереднім власником цього майна була [PERSON] , яка отримала цей будинок у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першої державною нотаріальною конторою 01.06.1988 року, реєстровий №2-1435, зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.07.1988 року, реєстраційний №2359 в реєстраційній книзі №18. Як зазначила позивач, маючи намір укласти договір дарування нерухомого майна, вона звернулася до нотаріусу для посвідчення такого договору. Але їй було повідомлено про те, що на будинок накладений арешт за реєстраційний номером 3327152 Першою Харківського району Державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Харківського районного суду Харківської області від 28.12.1983 року на імя [PERSON] та перенесений з реєстру заборон за №16 -27.12.1983 року. Постановою 05.11.2019 року № 4642/02.31 державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н. В. їй було відмовлено у знятті арешту нерухомого майна з наступних підстав. У зв`язку зі зверненням до держнотконтори [PERSON] з питання зняття арешту нерухомого майна, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за результатами перевірки факту наявності арешту нерухомого майна нотаріусом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис, реєстраційний номер обтяження 3327152, про арешт на будинок по вищевказаній адресі, який був накладений згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 1983 року і зареєстрований 13.06.2006 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області (колишня назва Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області) та перенесений з реєстру заборон за №16 27.12.1983 року, на ім`я гр-на [PERSON] . 07 серпня 2019 року за №3225/02-32 держнотконторою був направлений запит до Харківського обласного державного нотаріального архіву Харківської області з приводу підтвердження наявності запису в реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами. Відповідно до даних листа - відповіді з Харківського обласного державного нотаріального архіву Харківської області від 24 жовтня 2019 року за №3415/01-18 та фотокопії виписки з реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами: запис №16 від 28.12.1983 року та фотокопії запису з алфавітної книги заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами мається інформація, що «згідно з матеріалами та документами фонду №33 «Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області» виявлено запис під №16 від 28 грудня 1983 року про реєстрацію заборони, де в реєстрі в графі №5 -« прізвище та ім`я по батькові, на будинок якої накладена заборона і місце знаходження будинку» - значиться особа гр. « [PERSON] », [ADDRESS] , так само як в електронному реєстрі адреса будинку, на який був накладений арешт м. [ADDRESS] прізвище значиться [PERSON] . За наявності запису в алфавітній книзі заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами по накладенню арешту за 1983 рік за пунктом №4 вказано прізвище особи « [PERSON] ». Тож враховуючи, що існують розбіжності між паперовими записами та записами, що містяться в електронній формі в Державного реєстрі прав щодо накладення арешту на житловий будинок, а саме щодо власника нерухомого майна на цей час , на який був накладений вищевказаний арешт, [PERSON] було відмовлено у знятті арешту нерухомого майна. Листом Харківського районного суду Харківської області від 08.11.2019 року за №08-09/530/2019 [PERSON] було повідомлено, що згідно алфавітного покажчика реєстрації цивільних справ за 1983 рік зареєстровані за сторонами судового процесу та предмету позову. В поданій нею заяві відсутні вищевказані дані, які необхідні для перевірки наявності реєстрації цивільної справи в алфавітному покажчику реєстрації цивільних справ за 1983 рік. З відповіді Харківської державної нотаріальної контори Харківської області на заяву [PERSON] від 19 листопада 2019 року вбачається, що що згідно листа - відповіді з Харківського обласного державного нотаріального архіву Харківської області від 24 жовтня 2019 року за №3415/01-18 , архівом перевірено : за обліковим документами фонду №33, на підставі терміну діючого переліку та номенклатури справ «Розпорядження по накладанню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1983 рік було знищено Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області згідно з актом від 31.01.2001 року про виділення для знищення документів, які не підлягають зберіганню, у тому числі було знищено по акту - копія ухвали суду Харківського районного суду Харківської області від 28.12.1983 року. За інформацією КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №447 від 17.09.2019 вбачається, що за архівними матеріалами справи з правової реєстрації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за станом на 31.12.2012 рік право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Ѕ частині за [PERSON] та в Ѕ частині за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 11.09.1993 року р№ 1-2823, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 18 під реєстровим №2359 від 17.12.1993 року. Довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №700 від 254.11.2019 підтверджено що при розгляді архівних інвентаризаційно-реєстраційних матеріалів КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що право власності з моменту первинної реєстрації та по 01.01.2013 рік на об`єкт за адресою: [ADDRESS] на ім`я гр. [PERSON] або гр. [PERSON] не зареєстровано. Дані про наявність заборон / арешту за даною адресою в інвентаризаційній справі відсутні. Також повідомлено, що за архівними реєстраційними матеріалами бюро серед зареєстрованих домоволодінь у м. Південне станом на 01.01.2013 рік на ім`я гр. [PERSON] або гр. [PERSON] не числиться частини або цілого домоволодіння. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За змістом статей 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, зняття арешту з нерухомого майна. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності. При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений як власником майна, так і особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Отже, виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що на сьогоднішній день відсутні будь-які підстави для існування в подальшому вжитих заходів забезпечення позову та накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За таких обставин, з метою непорушення права власності позивача на належне їй нерухоме майно, що прямо встановлено ЦК України, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved