Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації, уточнивши позовні вимоги, звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним в частині та витребування земельних ділянок. В обґрунтування позову зазначено, що на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області у 7,5 км на північний захід від північної околиці смт. Михайлівка розташований об'єкт культурної спадщини пам'ятки археології - курганний могильник, охоронний № 1948. Курганний могильник взято на державний облік відповідно до рішення Виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» № 354 від 23.10.1984. Крім того, курганний могильник має паспорт об'єкта культурної спадщини від 20.11.2006, яким також підтверджується його наявність та місце розташування. Встановлено, що розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 178 від 09.04.1997 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» у порушення вимог ст. ст. 4, 75 Земельного кодексу України (у редакції станом на 22.06.1993) та ст. 20 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (у редакції станом на 30.01.1984) передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] для сільськогосподарського використання загальною площею 5,30 га, в межах якої розташовані кургани №№ 2, 3, 4, 5 курганного могильника (охоронний № 1948). Водночас, встановлено, що на зазначеній земельній ділянці знаходяться кургани №№ 2, 3, 4, 5 курганного могильника (охоронний № 1948), який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення. Проте, у плані меж земельної ділянки державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого [PERSON], відомості про кургани №№ 4, 5 відсутні. Вказане свідчить, що кургани № 4 та № 5 курганного могильника (охоронний № 1948) фактично передано у приватну власність [PERSON] для потреб сільського господарства, що є порушенням ч. 3 ст. 20 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», ст.ст. 4, 75 Земельного кодексу України (у редакціях чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, сертифікованим інженером-геодезистом проведено геодезичну зйомку, за результатами якої складено схему розташування земельної ділянки. Як наслідок, встановлено, що площі курганів № 4 та № 5 курганного могильника (охоронний № 1948) знаходяться в межах земельної ділянки, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] належить [PERSON], становить 0,0314 га та 0,0314 га відповідно. Також, за результатами обстеження курганів курганного могильника (охоронний № 1948) проведеного заступником директора КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради [PERSON] та методистом районного організаційно-методичного центру відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації [PERSON] 11.05.2017 року складено акт технічного стану пам'ятки культурної спадщини. Відповідно до вказаного акту курганний могильник (охоронний № 1948) розташований на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області за 7,5 км на північний захід від північної околиці смт. Михайлівка. Кургани №№ 2, 3, 4, 5 курганного могильника виведені із землекористування. На момент огляду кургани не обробляються. Відповідно до схеми, складеної за результатами геодезичної зйомки, кургани №№ 2-5 розташовані на земельній ділянці, власником якої є [PERSON] Також, 07.08.2017 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Василівському, Михайлівському, Токмацькому та м. Токмак управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 0-8-0.4-715/0/91-17, згідно якого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області порушено вимоги діючого на той час законодавства при наданні у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, а саме ст. ст. 4, 75 Земельного кодексу України та ст. 20 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури». Окрім вказаного, спірне розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 178 від 09.04.1997 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» прийнято із перевищенням наданих органу виконавчої влади повноважень. За вказаних обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 178 від 09.04.1997 «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0314 га, на якій розміщений курган № 4 курганного могильника (охоронний № 1948), та земельної ділянки площею 0,0314 га, на якій розміщений курган № 5 курганного могильника (охоронний № 1948), визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], виданий 22.05.1997 [PERSON] на право приватної власності на землю площею 5,30 га в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0314 га, на якій розміщений курган № 4 курганного могильника (охоронний № 1948), та земельну ділянку площею 0,0314 га, на якій розміщений курган № 5 курганного могильника (охоронний № 1948), витребувати у [PERSON] та зобов'язати її повернути земельну ділянку площею 0,0314 га, відповідно до координат (WGS-84: 47022.226 C, 35011.416 B, Pulkovo 1942(1): 47022.239 С, 35011.513 В), на якій розміщений курган № 4 курганного могильника (охоронний № 1948), та земельну ділянку площею 0,0314 га, відповідно до координат (WGS-84: 47022.211 C, 35011.328 B, Pulkovo 1942(1): 47022.224 С, 35011.425 В), на якій розміщений курган № 5 курганного могильника (охоронний № 1948), що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в межах земельної ділянки згідно державного акту серії [NUMBER], виданий 22.05.1997 [PERSON] на право приватної власності на землю площею 5,30 га, на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, стягнути з відповідачів на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді у розмірі 4800 грн. В судовому засіданні прокурор Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Коваленко Я.І. на задоволення позову наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної радив судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав письмі пояснення, в яких підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Новікова М.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 178 від 09.04.1997 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» було видане на підставі технічної документації, розробленої Запорізьким філіалом інституту землеустрою, погодженої колективним сільськогосподарським підприємством та всіма заінтересованими службами, згідно якої на земельній ділянці [PERSON] розміщені землі історико-культурного значення (два кургани, загальною площею 0,18 га). Про інші два кургани в зазначеному технічному звіті не йдеться, тому відсутнє перевищення наданих органу виконавчої влади повноважень та порушення ним вимог статей 4 та 75 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ та Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури». Крім того, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки спірний державний акт на підставі спірного розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області був зареєстрований 23.01.1996 року, паспортизацію об'єкта культурної спадщини було здійснено у 2006 році. Тобто, саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності. На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Просила звільнити її від судових витрат, посилаючись на похилий вік. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] всудове засідання не з'явився, надав письмі пояснення, в яких посилався на те, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 178 від 09.04.1997 «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 5,30 га (а.с.26-28). Згідно державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, [PERSON], на підставі розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації від 09 жовтня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 5.30 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Михайлівської селищної ради для сільськогосподарського використання (а.с. 29-30) За результатами обстеження курганів курганного могильника (охоронний № 1948) проведеного заступником директора КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради [PERSON] та методистом районного організаційно-методичного центру відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації [PERSON] 11.05.2017 складено акт технічного стану пам'ятки культурної спадщини, згідно якого курганний могильник (охоронний № 1948), розташований на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області за 7,5 км на північний захід від північної околиці смт. Михайлівка. Кургани №№ 2, 3, 4, 5 курганного могильника виведені із землекористування. На момент огляду кургани не обробляються (а.с. 31-35). 07.08.2017 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Василівському, Михайлівському, Токмацькому та м. Токмак управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 0-8-0.4-715/0/91-17, згідно якого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області порушено вимоги діючого на той час законодавства при наданні у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, а саме ст. ст. 4, 75 Земельного кодексу України та ст. 20 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (а.с. 36-38) Відповідно до паспорту та облікової картки об'єкта культурної спадщини, курганна група знаходиться в 75 км. на північний захід від північної околиці смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, охоронний № пам'ятки № 1948. Курганна група розташована на рівнині степового плато. Абсолютна висота курганів над рівнем моря 295-305 м. Рельєф місцевості визначається як вододіл. Сучасний стан рослинності цілком пов'язаний з сільськогосподарською діяльністю. Курганна група розташована на території двох земельних ділянок, які розділені лісосмугами. З західної сторони на відстані 1,5 км. від основної групи насипів проходить траса між населеними пунктами с. Орлянське -Василівка. Курганна група складається з п'яти круглих насипів з такими характеристиками: курган №1 висота - 0,7 м.; діаметр - 40 м; курган №2 висота - 0,6 м; діаметр - 45 м; курган №3 висота - 0,5, м, діаметр - 35 м; курган №4 висота - 0,2 м., діаметр - 20 м; курган № 5 висота - 0, 2 м; діаметр - 20 м (а.с. 39-46). Згідно із ст. 75 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ст. 1 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пам'ятками історії та культури є споруди, пам'ятні місця і предмети, зв'язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам'ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою. Статтею 6 зазначеного вище Закону визначено, що до пам'яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать пам'ятки археології - городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам'яні скульптури, наскельні зображення, старовинні предмети, ділянки історико-культурного шару стародавніх населених пунктів, тощо. Відповідно до ст. 20 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пам'ятки історії та культури використовуються в цілях розвитку, науки, народної освіти і культури, патріотичного, ідейно-морального, інтернаціонального та естетичного виховання. Використання пам'яток історії та культури в господарських і інших цілях допускається, якщо це не завдає шкоди схоронності пам'яток і не порушує їх історико-художньої цінності. Частиною 3 ст. 20 вказаного Закону визначено, що надання пам'яток історії культури в користування державним, кооперативним, іншим громадським підприємствам, організаціям, установам, а також іншим організаціям і особам для наукових, культурно-освітніх, туристських та інших цілей здійснюється лише в порядку і з додержанням умов, які визначаються законодавство Союзу РСР і Української РСР. Статтею 75 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ст. ст. 47, 48 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. До археологічних об'єктів культурної спадщини згідно із ст. 2 вказаного Закону відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, могильники тощо), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Таким чином, внаслідок порушень законодавства при наданні [PERSON] у власність земельної ділянки із земель державної власності незаконно вибули земельні ділянки історико-культурного призначення. Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 152 Земельного кодексу України встановлює, що захист прав на земельні ділянки, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, охороною пам'яток історії та культури. Пунктом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. За таких обставин, а також з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 178 від 09.04.1997 «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам України» в частині надання у приватну власність [PERSON] земельних ділянок історико-культурного призначення площами 0,0314 га та 0,0314 га, на яких розміщені кургани № 4 та № 5 курганного могильника (охоронний № 1948), підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Зважаючи на викладене, заперечення представника відповідача про відсутність перевищення наданих органу виконавчої влади повноважень та порушення ним вимог статей 4 та 75 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ та Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», а також доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про те, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Також, спростовуються доводи представника відповідача про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, оскільки про порушення законодавства при переданні [PERSON] у власність земельних ділянок історико-культурного призначення позивачем було встановлено з акту технічного стану пам'ятки культурної спадщини та схеми розташування курганної групи (охоронний № 1948) від 11.05.2017 року. За таких обставин, підлягає визнанню недійсним в частині права власності на земельні ділянки площами 0,0314 га та 0,0314 га, на яких розміщені кургани № 4 та № 5 курганного могильника (охоронний № 1948), державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який є правовстановлюючим документом та виданий [PERSON] на підставі спірного розпорядження. Відповідно до ст. 141 ч.9 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про можливість покладення понесених позивачем судових витрат на відповідача Михайлівську районну державну адміністрацію Запорізької області.

Outcome: approved