Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів, згідно якого позивач просить суд: 1. розірвати договір про надання послуг від 11.12.2018 року укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) доларів США основного боргу, 3 % річних в сумі 2 600,38 (дві тисячі шістсот) доларів США, інфляційні збитки у розмірі 1 578,23 (тисяча п`ятсот сімдесят вісім) доларів США; 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг про що свідчить розписка від 11.12.2018 року. На виконання умов договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 3500 доларів, для передачі [PERSON] для розвитку інфраструктури масиву та електрифікації (10KW) земельної ділянки в село Лісне Києво-Святошинського району, кадастровий номер 3222488205:03:004:5089, термін виконання 4 місяці з моменту оформлення розписки, тобто до 11.04.2019 року. Позивач зазначає, що по день звернення до суду не здійснено електрифікацію (10 KW) земельної ділянки в селі Лісне Києво-Святошинського районного. Таким чином, дані обставини свідчать про неналежне виконання умов договору, у зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму у розмірі 3500 доларів США. Разом з тим, позивач вказує, що згідно змісту розписки від 11.12.2018 року , [PERSON] мав закінчити роботи через чотири місяці з дати отримання коштів. Кошти було отримання отримано 11.12.2018 року , тобто 11.04.2019 року, відповідач мав повернути позивачеві суми у розмірі 3500 доларів США, чого зроблено не було, таким чином позивач просить стягунти з відповідача інфляційні збитки у розмірі 1 578.23 доларів США. та 3 % річних передбачених ст.. 625 ЦК України у розмірі 2 600, 28 доларів США. При цьому, позивач також зазначає, що має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. За вказаних обставин позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2020 року позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження розгляд цивільної справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2020 року закрити підготовче провадження у вказаній цивільній справі призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про надання послуг від 11.12.2020 року та положень ст. 611 ЦК України, та Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у судовому засіданні, що 11.12.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено договір про надання послуг, згідно умов договору [PERSON] отримано від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 500 доларів США, для передачі [PERSON] інфраструктури масиву та електрифікації (10KW) земельної ділянки в селі Лісне Києво-Святошинського району, кадастровий номер 3222488205:03:004:5089, термін виконання 4 місяці про що свідчить розписка власноруч написана відповідачем [PERSON] від 11.12.2018 року від 19.03.2019 року, оригінал якої досліджено судом в судовому засіданні (а.с.8). Відповідно умов договору, термін виконання - 4 місяців, тобто до 11 квітня 2019 року. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним на виконання умов договору було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 3 500 доларів США, для передачі [PERSON] для розвитку інфраструктури масиву та електрифікації (10KW) земельної ділянки в село Лісне Києво-Святошинського району, кадастровий номер 3222488205:03:004:5089, термін виконання 4 місяці, будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] у встановлений строк виконав свої зобов`язання за вказаним договором про надання послуг, а саме передав кошти, матеріали справи не містять. Також, матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав замовлення, щодо електрифікації (10KW) земельної ділянки в село Лісне Києво-Святошинського району, кадастровий номер 3222488205:03:004:5089. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 902 ЦПК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Як визначено ст. 903 ЦПК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 905 ЦПК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, оскільки на даний час не здійснено електрифікації (10KW) земельної ділянки в селі Лісне Києво-Святошинського району, кадастровий номер 3222488205:03:004:5089, чим порушив умови договору. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що [PERSON] не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань за Договором про надання послуг від 11.12.2018 року, який підтверджений розпискою від 11.12.2018, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми боргу за вищевказаним Договорам у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, є обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Вимоги позивача, щодо стягнення 3 % річних в сумі 2 600,38 (дві тисячі шістсот) доларів США, інфляційні збитки у розмірі 1 578,23 (тисяча п`ятсот сімдесят вісім) доларів США не підлягають задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 901 ЦПК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Підсумовуючи вище викладене, між сторонами виникли правовідносини за договором про надання послуг, а не грошове зобов`язання, а тому вимоги ст. 625 ЦПК України, не регулюють вказані правовідносини, так як не було грошового зобов`язання. Крім того, позовна вимога, щодо розірвання договору про надання послуг від 11.12.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки дія договору закінчилась 11.04.2019, тому розірвання не потребує. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновків про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Однак , в порушення вищенаведених вимог процесуального законодавства позивачем не подано жодного доказу на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, внаслідок невиконання умов договору. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлянаюсь. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 974,05 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial