Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~Заступник військової прокуратури Маріупольського гарнізону Михальчук Я.В. звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі [INFO] (військова частина [NUMBER] ), яким просить стягнути з відповідача на користь держави спричинену ним шкоду у розмірі 9020,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 грудня 2017 року о 10-25 годині на [ADDRESS] , сталась дорожньо-транспортна пригода за участю військового транспортного засобу Volkswagen модель Т5, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2018 року винним у даному ДТП визнано [PERSON] відповідача у справі. Розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, становить згідно рахунку-фактурі 9020 гривень. Вказана шкода має бути стягнута з відповідача як з особи, винної у її завданні, на користь Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який є власником транспортного засобу Volkswagen модель Т5 та виконує функції держави. Представник військової прокуратури Маріупольського гарнізону прокурор Магола О.Я., Діючий на підставі довіреності, до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник Донецького прикордонного загону Східно-регіонального управління Державної прикордонної служби України до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та розмір спричиненої шкоди визнає у повному обсязі. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладених ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6\~ст. 82 ЦПК України\~передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП. Вказаною постановою\~встановлено,\~що 28\~грудня 2017\~року об\~10\~годині 25\~хвилин відповідач\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~автомобілем ЗАЗ\~DAEWOO,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~в районі\~будинку 63\~по вулиці\~Митрополитський в\~місті Маріуполі\~не врахував\~дорожньої обстановки,\~не дотримався\~безпечної дистанції,\~і внаслідок\~цього допустив\~зіткнення,\~зупинившись попереду\~автомобіля Volkswagen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~були пошкоджені. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги пунктів 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху\~України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно схеми місця ДТП з місцем розташування транспортних засобів, та локалізацією механічних пошкоджень, їх описом, відповідно до якого автомобіль Volkswagen модель Т5, номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження: деформація двері багажнику, деформація лонжерона, пошкодження заднього бамперу та двері багажнику, тріщина заднього бамперу. Також встановлено, що автомобіль Volkswagen модель Т5, номерний знак [NUMBER] , належить військовій частині [NUMBER] Донецького прикордонного загону, який є структурним підрозділом Державної прикордонної служби України. Згідно рахунку-фактури № СФ-0000276 від 03 червня 2018 року, сума загального ремонту автомобіля Volkswagen модель Т5, державний номерний знак [NUMBER] складає 9020 (дев`ять тисяч двадцять) гривень, яка складається з: рихтування задньої правої двері 935 грн.; рихтування задньої лівої двері 935 грн.; фарбування задньої лівої двері 2000 грн.; фарбування задньої правої двері 2000 грн.;фарбування та матеріал 1500 грн.; ремонт заднього бампера - 450 грн.; фарбування заднього бампера 1200 грн. З матеріалів справи вбачається, що на транспортному засобі «Volkswagen Transporter T5», в/н [NUMBER] з метою забезпечення оперативного прикриття, на підставі наказу МВС України від 01 червня .2016 №449 (гриф) «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, обліку та використання оперативного талону, наказом АДПСУ від 16 грудня 2016 року №189 (гриф) «Про заходи із забезпечення реалізації положень наказу» надано право використання в оперативно-розшуковій роботі оперативного талону [NUMBER] та державного номерного знаку [NUMBER] . Вирішуючи питання про стягнення завданої позивачу шкоди з відповідча [PERSON] , суд виходить з наступного. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.4 Постанови ВССУ від 1 березня 2013 року N 4, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення\~ЦК України\~факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). З огляду на наведе, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення з нього як з особи, винної у завданні шкоди, вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіль позивача в сумі 9020 гривень. У відповідності до положень ст.ст.\~133,\~п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання даного позову до ухвалення рішення у справі. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 гривень.

Outcome: approved