Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0.0925 га. розташованої на території смт. Петропавлівка, переданої для обслуговування та будівництва житлового будинку. За життя чоловік не залишив заповіту відносно належного йому на день смерті майна, а тому має місце спадкування за законом. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON], так як була його дружиною. Крім неї, спадкоємцями першої черги є їх діти [PERSON] та [PERSON]. Батьки чоловіка, які також були спадкоємцями першої черги після його смерті померли: батько [PERSON] помер [INFO] року, а мати [PERSON] померла [INFO] року. На момент смерті спадкодавця [PERSON] позивач проживала разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області і надалі проживає та зареєстрована за даною адресою. Крім того, вона звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка і 01.08.2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] вона прийняла, не відмовилася від неї, вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім неї, ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, так як і батьки і діти відмовилися від своєї частини спадщини після смерті [PERSON] і не мали наміру звертатися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Нещодавно позивачем було знайдено Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я чоловіка [PERSON] та рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 18.03.1996 року № 105 на підставі якого йому було передано земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку по [ADDRESS] Дніпропетровської області і відповідно позивач знову звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у виді земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON] Проте завідувачем Петропавлівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер Вищевказану земельну ділянку [PERSON] отримав на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 18.03.1996 року № 105 відповідно до якого йому було передано земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку по [ADDRESS] Дніпропетровської області і на підтвердження права власності на дану земельну ділянку йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28 травня 1996 року. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте власник земельної ділянки [PERSON] помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Від спадщини у вигляді земельної ділянки після смерті чоловіка позивач не відмовлялася, фактично її прийняла, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Третя особа по справі представник Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області пояснила, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості щодо земельної ділянки відповідно до Державного акту серії [NUMBER] від 14.11.2013 року та кадастровий номер не присвоєно, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] за матір'ю [PERSON]. Вислухавши позивача, представника третьої особи, третю особу [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0.0925 га. розташованої на території смт. Петропавлівка, переданої для обслуговування та будівництва житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28 травня 1996 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] не залишив заповіту відносно належного йому на день смерті майна, а тому має місце спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст 529 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], так як була його дружиною. Крім неї, спадкоємцями першої черги є їх діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] виданого 23.10.1984 року та серії [NUMBER] виданого 18.11.1986 року. Батьки чоловіка, які також були спадкоємцями першої черги після його смерті померли: батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], а мати [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549. Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На момент смерті спадкодавця [PERSON] позивач проживала разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області і надалі проживає та зареєстрована за даною адресою, що підтверджується довідкою Петропавлівської селищної ради від 23.07.2014 року № 2892. Крім того, позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка і 01.08.2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] я прийняла, не відмовилася від неї, вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім позивача, ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, так як і батьки і діти відмовилися від своєї частини спадщини після смерті [PERSON] і не мали наміру звертатися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Нещодавно позивачем було знайдено Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я мого чоловіка [PERSON] та рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 18.03.1996 року № 105 на підставі якого йому було передано земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку по [ADDRESS] Дніпропетровської області і відповідно вона знову звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у виді земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON] Проте завідувачем Петропавлівської державної нотаріальної контори позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 28.07.2014 року № 352/02-14. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 130 від 23.07.2014 року надати відомості з ДЗК на земельну ділянку неможливо, оскільки дана земельна ділянка не перенесена до Національної кадастрової системи. Відповідно до п.2 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр», якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Вищевказану земельну ділянку [PERSON] отримав на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради від 18.03.1996 року № 105 відповідно до якого йому було передано земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку по [ADDRESS] Дніпропетровської області і на підтвердження права власності на дану земельну ділянку йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28 травня 1996 року, що підтверджується копією рішення та Державного акту на право приватної власності на землю. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте власник земельної ділянки [PERSON] помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер та не пройдено державну реєстрацію [PERSON] був належним власником цієї земельної ділянки, його право власності ніким не оспорювалося, а отже, вищевказана земельна ділянка є предметом спадкування після його смерті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Від спадщини у вигляді земельної ділянки після смерті чоловіка позивач не відмовлялася, фактично її прийняла, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved