Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Печінка П.В., заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: -архівної довідки, виданої трудовим архівом Гусятинської селищної ради 17.02.2021 року за вих. № 78 про роботу заявниці в с/с «Гримайлівська» у період із 1983 по 1999 роки; -архівної довідки, виданої трудовим архівом Гусятинської селищної ради 17.02.2021 року за вих. № 80 про роботу заявниці в с/с «Гримайлівська» у період із 2000 по 2004 роки. Посилається на те, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що її трудовий стаж є меншим за необхідний для призначення пенсії. Встановити факт приналежності вказаних записів у книгах обліку розрахунків по оплаті праці у позасудовому порядку немає можливості, оскільки діяльність селянської спілки припинена. Встановлення вказаного факту заявнику потрібно для призначення пенсії за віком. 06 вересня 2021 року до суду надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому представник заінтересованої особи зазначив, що заявником не доведеного, що архівні довідки, факт належності яких просить встановити заявник, належить саме заявнику. Крім цього зазначив, що архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Таким правовстановлюючим документом є трудова книжка, яка є основним документом про трудову діяльність працівника. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду. 08 вересня 2021 року представник заявника подав до суду відповідь на заперечення, в якому не погодився із доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з огляду на наступне. На доведення факту належності заявниці архівних відомостей про трудовий стаж нею додано до заяви копію своєї трудової книжки [NUMBER] у якій записи про місце і час роботи повністю співпадають із даними, зазначеними у спірних архівних довідках. Вважає, що безпідставними є твердження заінтересованої особи про те, що архівні довідки не є правовстановлюючими документами, при цьому вимагаючи у громадян при оформленні пенсії, представлення саме таких документів, а при наявності у тих документах недоліків, посилаючись на це як на підставу для не зарахування певних періодів страхового стажу. Також зазначає, що встановлення факту належності заявниці спірних архівних документів, які вона має намір у майбутньому подати до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, на даній стадії судового процесу жодним чином не пов`язано із вирішенням спору про право. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Печінка П.В. в судове засідання не з`явилися, проте, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності заявника, просив заяву задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , у вказаній трудовій книжці містяться записи про те, що з 01.05.1983 року по 20.08.2004 року вона працювала в с/с «Гримайлівська» та ПАП «Гримайлівське». (а.с.9,10). Однак, у архівній довідці про трудовий стаж, виданій комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» від 17 лютого 2021 року за вих. № 78 про роботу заявниці в с/с «Гримайлівська» упродовж із травня 1983 року по жовтень 1999 року; архівній довідці про трудовий стаж, виданій комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» від 17 лютого 2021 року за вих. № 80, невірно вказані ініціали заявника [PERSON] , а саме: «по-батькові» - «[PERSON]», « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с.11,12). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 27 серпня 2008 року, свідоцтві про народження серії [NUMBER] , свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». (а.с.5-8). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить суд встановити факт належності їй вищезгаданих правовстановлюючих документів і встановлення цього факту заявнику необхідне для подальшого звернення за призначенням пенсії за віком, адже наявні розбіжності у написанні по батькові в архівних довідках та в паспорті [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення по батькові заявника у правовстановлюючих документах, а тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved