Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON], який вказав, що після смерті його сина залишилась квартира [ADDRESS], право власності на яку було визнано за спадкодавцем судовим рішенням, але не зареєстровано належним чином, у зв'язку з чим позивач просив визнати за ним право власності на вказану квартиру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно та звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача надав до суду заперечення, в яких посилався на те, що судове рішення про визнання за спадкодавцем права власності було винесено на наступний після смерті спадкодавця день, та позивачу не було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. До суду представники третіх осіб не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, треті особи звернулись до суду з заявами про розгляд справи у відсутність їх представників. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 13). Позивач є батьком спадкодавця [PERSON] (а.с. 52). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.05.2014р. за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. - на [ADDRESS] (а.с. 14-16). Після смерті [PERSON] [INFO]. з заявою про прийняття спадщини до Шостої одеської державної нотаріальної контори звернувся позивач (а.с. 45). Постановою від 26.02.2015р. позивачу Шостою Одеською державною нотаріальною конторою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа (а.с. 90). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки - 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини - ч.1 ст.1269 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом. Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача в запереченнях на позов на те, що судове рішення, яким визнано право власності на спадщину за спадкодавцем, винесено на наступний день після смерті спадкодавця, а тому юридичної сили не має, як таке, що суперечить ч.5 ст. 124 Конституції України, оскільки судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; рішення суду від 13.05.2014р. про визнання за спадкодавцем права власності на квартиру [ADDRESS] набрало чинності 27.05.2014р. Таким чином іншої форми захисту прав спадкоємця на спадкове майно, окрім визнання права власності на спадкове майно, позивач не має, а тому позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом має бути задоволено.

Outcome: approved