Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. У позовній заяві вказується, що в період часу з 13 по 27 липня 2015 року Державною екологічною інспекцією в Полтавській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного та водного законодавства в Регіональному ландшафтному парку «Гадяцький», в ході якої відповідно до акту № 77/01-01-14 від 23.07.2015 року встановлено, що при натурному обстеженні території РЛП «Гадяцький» виявлено облаштований літній табір для випасання великої рогатої худоби, земельна ділянка якого огороджена дерев'яним парканом до урізу води річки Грунь та в даній огорожі знаходилося поголів'я ВРХ. Загальна площа огородженої земельної ділянки становить 5,8 га, а площа земельної ділянки, що розташована в межах прибережної захисної смуги річки Грунь становить 1,8 га. В подальшому встановлено, що дана земельна ділянка загальною площею 5,8 га використовується [PERSON] для випасання тварин та відноситься до земель комунальної власності Краснолуцької сільської ради Гадяцького району, цільове призначення якої сіножаті. Однак, рішення щодо надання у власність або користування вищезазначеної земельної ділянки Краснолуцькою сільською радою не приймалося. В подальшому встановлено, що дана земельна ділянка використовувалась [PERSON] з травня 2014 року за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про передачу її у власність або надання у користування (оренду). Прокуратурою Гадяцького району внаслідок самовільного зайняття [PERSON] вказаної земельної ділянки внесено відомості до ЄДРДР від 04.06.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України за № 42015170130000015. В ході проведення досудового розслідування була проведена судово - економічна експертиза щодо матеріальної шкоди заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття вказаної земельної ділянки. [PERSON], згідно висновку судово - економічної експертизи № 855 від 08.09.2015 року, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 5,8 га, завдала державі матеріальну шкоду, яка розрахована Держекоінспекцією відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» на загальну суму 77 476, 28 грн.. 26.11. 2015 року між прокурором прокуратури Гадяцького району Маюрою С.В. та обвинуваченою [PERSON] була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України за якою [PERSON] визнала повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України. Вироком Гадяцького районного суду від 09.12.2015 року угода про визнання винуватостівід 26.11.2015 року по кримінальному провадженню № 42015170130000015 від 4 червня 2015 року, укладена між прокурором прокуратури Гадяцького району Маюрою С. В. та обвинуваченою [PERSON] була затверджена і відповідачка була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України за самовільне зайняття земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища) та знаходиться в межах території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» площею 5,8 га, заподіявши шкоди державі на суму 77 476,28 грн . та їй було призначено покарання у вигляді штрафу . Оскільки відповідачка добровільно не відшкодувала завдану державі шкоду, тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Краснолуцької сільської ради Гадяцького району матеріальну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 77 476,28 грн. та судовий збір, оскільки позивач, в силу ст.88 ЦПК України, на підставі ч.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. В судовому засіданні прокурор Миргородської місцевої прокуратури Ходатенко Д.М. позов підтримав з підстав наведених в заяві та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради не визнала, надала до суду письмове заперечення на позов та заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, а за участю її представника по дорученню [PERSON]. Представник відповідачки [PERSON] по дорученню - [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради з тих підстав, що [PERSON] здійснювала випасання худоби на землях, що не відносяться до земель Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» , цільовим призначенням вищевказаних земель, є : сільськогосподарське призначення для сінокосіння і випасання худоби, власником якої є територіальна громада с. Красна Лука в особі Краснолуцької сільської ради Гадяцького району та не погодився із розміром матеріальної шкоди , завданої внаслідок злочину, в зв'язку з невірністю розрахунку, тому просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ввжає, що позовні вимоги заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради є обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, 26.11. 2015 року між прокурором прокуратури Гадяцького району Маюрою С.В. та обвинуваченою [PERSON] була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України за якою [PERSON] визнала повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища) та знаходиться в межах території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» площею 5,8 га та в заподіянні шкоди державі на суму 77 476,28 грн . Судом безспірно встановлено, що вироком Гадяцького районного суду від 09.12.2015 року вищезазначена угода про визнання винуватостівід 26.11.2015 року по кримінальному провадженню № 42015170130000015 від 4 червня 2015 року, укладена між прокурором прокуратури Гадяцького району Маюрою С. В. та обвинуваченою [PERSON] була затверджена і відповідачка була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України за самовільне зайняття земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища) та знаходиться в межах території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» площею 5,8 га, та заподіянні шкоди державі на суму 77 476,28 грн. та їй було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.. Вказаний вирок суду набрав законної сили 11.01.2016 року . Згідно висновку судово - економічної експертизи № 855 від 08.09.2015 року, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 5,8 га, [PERSON] завдала державі матеріальну шкоду, яка розрахована Держекоінспекцією відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» на загальну суму 77 476, 28 грн.. Тому, посилання відповідачки [PERSON] та її представника по дорученню [PERSON], на те, що [PERSON] здійснювала випасання худоби на землях, що не відносяться до земель Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» та на невірність розрахунку суми заподіяної шкоди, суд вважає безпідставними. Згідно з ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави. Згідно статті 152 Земельного кодексу України, одним із способів захисту прав на земельну ділянку є відшкодування заподіяних збитків. Згідно з ст.211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до ч.1 стр.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вважаючи такі обставини достовірно встановленими, суд приймає рішення про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області заподіяну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 77 476 , 28 коп. В силу ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі ч.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідачки [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 774 грн. 76 коп.

Outcome: approved