Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого позивачка вказала, що вона є власником житлового будинку № 56 з відповідними господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Луганську, вул. Фєстівальная, на земельній ділянці фактичною площею 559 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Луганською державною нотаріальною конторою 09 квітня 2010 року за р. № 3-162. Право власності було зареєстровано Міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації 30 квітня 2010 року, номер запису 41105 в книзі 263 за реєстраційним номером 29308437. Позивачка вказує, що через бойові дії у м. Луганську у 2014 році вона декілька разів залишала будинок з особовими речами та документами. Перебираючи документи на будинок у жовтні 2016 року вона виявила, що правовстановлюючий документ було втрачено, залишилася тільки його копія. Дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка отримати також не має змоги. У звязку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати занею право власності на вищезазначене нерухоме майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, у своїй позовній заяві остання просить суд розглянути справу без її участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Головне територіальне управління юстиції у Луганській області свого представника у судове засідання не направило, надало заяву про розгляд справи без участі представника, в якій вказало, що Головне територіальне управління юстиції у Луганській області не є належним відповідачем по справі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2010 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок № 56 з відповідними господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Луганську, вул. Фєстівальная на земельній ділянці фактичною площею 559 кв.м. Відносно вказаного нерухомого майна було проведено державну реєстрацію, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26049469 від 06 травня 2010 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 71463985 від 26 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, відповідно до положень статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлений Конституцією межах і відповідно до Законів України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VІІІ визначено коло субєктів, уповноважених на проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Ними є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані субєкти, приватні та державні нотаріуси. Повноваження Головного територіального управління юстиції у Луганській області визначені типовим Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях ,містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5. Відповідно до вищезазначених норм законодавства, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області не є субєктом державної реєстрації прав. У звязку з цим, винесене рішення по справі не може вплинути на права або обовязки Головного територіального управління юстиції у Луганській області, тому, залучення позивачем останнього у якості відповідача не має нормативно-правового обґрунтування, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, з огляду на те, що позов було предявлено до неналежного відповідача по справі, оскільки клопотань про заміну відповідача з неналежного на належного у процесі розгляду справи по суті від позивача до суду не надходило, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed