Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

До суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №\~BLAЖГА00086251 від 11.10.2011\~р. у сумі 20851,05 грн. (двадцять тисяч вісімсот пятдесят одна грн. 05 коп.). Свої вимоги мотивує тим, що 11.10.2011 р. між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~BLAЖГА00086251. Згідно п.п. 1, 2, 3, 9, 10 кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 15000,00 грн. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 5,00 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 11.10.2014 р. згідно графіка, який є невідємною частиною кредитного договору. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., але відповідачем порушені зобовязання за кредитним договором щодо строків сплати процентів за користування кредитом. Зазначає, що відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним, тому станом на 13.08.2015 р. заборгованість відповідача складає 20851,05 грн., з них: по поверненню кредиту 3896,97 грн.; по сплаті відсотків 314,11 грн.; по сплаті комісії 2302,94 грн.; штраф за несвоєчасне виконання зобовязань 14337,03 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду клопотання від 27.01.2016 р. про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє повторне заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до розділу I спеціальної частини укладеного договору №\~BLAЖГА00086251 від 11.10.2011\~р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. з терміном повернення до 11.10.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,00 % на рік. Згідно п. 4 розділу I спеціальної частини договору №\~BLAЖГА00086251 від 11.10.2011 р. комісія за управління кредитом складає 1,75 % від суми кредиту. Згідно п. 8 розділу I спеціальної частини договору №\~BLAЖГА00086251 від 11.10.2011 р. штраф, передбачений п. 4.2 розділу ІІ загальної частини договору складає 25% від суми кредиту. Згідно п. 9 розділу I спеціальної частини договору №\~BLAЖГА00086251 від 11.10.2011 р. пеня, передбачена п. 4.3 загальної частини договору складає 0,5 %. Відповідно до п. 1.2 розділу ІІ договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину договору. Відповідно до п. 1.3 розділу ІІ договору кредит надається на поточні потреби. За приписами п. 4.2 розділу ІІ договору у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договору. Додатком № 1 до договору встановлено графік погашення заборгованості за кредитом та процентами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~BLAЖГА00086251 вбачається, що [PERSON] станом на 13.08.2015 р. має заборгованість 20851,05 грн., з них: по поверненню кредиту 3896,97 грн.; по сплаті відсотків 314,11 грн.; по сплаті комісії 2302,94 грн.; платі за пропуск платежів 14337,03 грн. У заяві від 12.10.2015 р. відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення штрафних санкцій за заявою відповідача, оскільки нарахування неустойки (штрафу, пені), що міститься у розрахунку заборгованості, суперечить вимогам ч. 2 ст. 258 ЦК України, тобто перевищує один рік. За таких обставин, з суми 14337,03 грн. підлягає виключенню сума неустойки 596,10 грн., заборгованість з якої виникла поза межами річного строку позовної давності: 14337,03 596,10 = 13740,93 грн. Щодо інших позовних вимог суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Крім того, суд враховує, що ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги обставини по справі, положення ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, а також виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, зменшивши розмір розрахованої позивачем неустойки (штрафу, пені), яка значно перевищує розмір боргу. Правова позиція з цього приводу викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі № 6-100цс14, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Враховуючи, що сума основного боргу відповідачем сплачена частково, розмір неустойки (штрафу, пені) значно більший від розміру боргового зобовязання,

Outcome: partial