Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

До суду\~з позовом\~про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкуванням за законом звернулась [PERSON] У судовому засіданні представник позивачки просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача до судового засідання не зявився. Будь-яких заяв до суду не наддав. Представник другої державної нотаріальної контори до суду не зявився, написав заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Суд встановив. З 20 березня 1948 року на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (чоловікові та дружині) належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходився за адресою: м. Харків, вулиця Старо-Кримська, 39, що підтверджується Договором про право забудування участку землі. Вказаний договір було посвідчено нотаріально державним нотаріусом І міської Харківської нотаріальної контори [PERSON], від 27.03.1948 року за реєстровим номером № 6901/1 та зареєстрований міською інвентаризаційною конторою 07.09.1948 року за № 2345 (а.с.25-26). Обставина знаходження вказаного домоволодіння саме у спільній сумісній власності підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» від 05.10.2016 року виданої на імя [PERSON] (а.с. 27) 14.02.1950 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 15.02.1950 року, актовий запис № 695 (а.с.29) На момент своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON], що підтверджується відомостями будинкової книги, де в розділі 11 - містяться відмітки органу міліції про прописку, звірку з листком прибуття та поквартирним списком. (а.с.41-47) Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходився за адресою: м. Харків, вулиця Старо-Кримська, 39, що належала йому на день смерті як частка у праві спільної сумісної власності на будинок разом із дружиною, яку фактично прийняли спадкоємці за законом першої черги: дружина [PERSON] та їх спільний син [PERSON], але не оформивши своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON], померлого 14.02.1950 року, спадкове майно в розмірі ? частини домоволодіння розподілилась у рівних частинах між дружиною [PERSON] та сином [PERSON], по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями кожному. Таким чином у [PERSON] було ? частини житлового будинку з надвірними спорудами та у [PERSON] була ? частина житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька. Вказані особи вступили в управління та володіння спадковим майном, так як проживали у вказаному будинку, як на час відкриття спадщини так і відповідно залишились проживати і далі, що підтверджується відомостями будинкової книги. 23.12.1955 року [PERSON] одружився з [PERSON] (дівоче прізвище Коренева) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 23.12.1955 року Загс Сталінського району міста Харкова, актовий запис № 1506 (а.с.30) З моменту шлюбу позивачка, [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та його матірю [PERSON] проживала у спірному на теперішній час домоволодінні, де з 24.02.1956 року було зареєстровано її місце постійного проживання в тому числі і по сьогоднішній день, що підтверджується відомостями будинкової книги та відомостями паспорта громадянина України [PERSON]. 05.04.1966 року адреса вищевказаного домоволодіння відповідно до рішення Виконкому Ленінського району м. Харкова від 05.04.1966 року № 50/10 було змінено з «№ 39» на «№ 49», що підтверджується відміткою від 23.04.1966 року на Договорі про право забудування участку землі від 20.03.1948 року. 24.01.1977 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 25.01.1977 року, актовий запис № 966 (а.с.31) Після смерті [PERSON], померлої 24.01.1977 року відкрилася спадщина на належну їй частину в розмірі ? частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Харків, вул. Старо-Кримська, 49. Спадкова справа після її смерті не відкривалась, в управління та володіння спадковим майном вступив її єдиний син [PERSON], який постійно проживав із матірю на день її смерті у спірному будинку та залишився проживати і далі та нести всі витрати на повне утримання вказаного домоволодіння, але не оформивши своїх спадкових прав після смерті матері. Таким чином після смерті [PERSON], померлої 24.01.1977 року, [PERSON] належало все домоволодіння (з яких ? частина домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 14.02.1950 року та ? частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 24.01.1977 року. 24.03.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 27.03.2000 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 3213(а.с.32) На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується відомостями будинкової книги, його було знято з реєстрації позивачкою у звязку із смертю лише 09.07.2002 року. Разом з [PERSON] на день його смерті, що відбулась 24.03.2000 року разом із ним проживали: - дружина [PERSON] та їх єдиний син [PERSON], що підтверджується відомостями будинкової книги. Обставина того, що [PERSON], [INFO] був сином [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження виданим 06.12.1956 року Ленінським Загс м. Харкова, актовий запис № 1579 (а.с.33) Таким чином після смерті [PERSON] спадкове майно, а саме домоволодіння розподілилось таким чином: ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом дружині [PERSON] та ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом синові [PERSON]. Після смерті [PERSON] за заявою вказаних осіб була відкрита спадкова справа № 116/2002 Другою Харківською Державною нотаріальною конторою, та 28.02.2002 року за р.№ 1-156 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в рівних частинах кожному на імя [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво складалося з машини марки ВАЗ-2163, рік випуску 1989, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в ОРЕВ УДАЇ УВС Харківської області 06.09.1989 року на підставі технічного паспорту ГВ № 958661 на імя померлого, що підтверджується письмовою відповіддю Другої Харківської державної нотаріальної контори від 23.11.2016 року № 2070/02-14 на запит приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], щодо надання інформації по спадковій справі, копія якої надається до позовної заяви та додатково буде підтверджено матеріалами спадкової справи № 116/2002 заведеної 2 Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлого 24.03.2000 року, про витребування завіреної копії якої буде подано клопотання під час підготовчого провадження у справі. Оформити право власності на житловий будинок [PERSON] ні її син [PERSON] не змогли . Вказані особи лише прийняли спадщину у вигляді домоволодіння шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, та продовжили проживати у спадковому будинку і після смерті спадкодавця [PERSON], не оформивши своїх спадкових прав лише на будинок. Не встигнувши оформити своїх спадкових прав [PERSON] 16.08.2016 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 17.08.2016 року, актовий запис № 12223(а.с.34) Таким чином на день смерті [PERSON], померлого 16.08.2016 року відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою м. Харків, вул. С.Кримська, 49. Після смерті [PERSON], померлого 16.08.2016 року була відкрита спадкова справа № 46/2016 за заявою [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Після смерті [PERSON], померлого 16.08.2016 року, спадкоємцями за законом першої черги у рівних частинах була мати померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], який багато років проживає в [PERSON], та являється громадянином [PERSON]. Так, [PERSON] відмовився на користь своєї бабусі від спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON], померлого 16.08.2016 року, про що надав відповідну заяву (а.с.36-37). Таким чином 17.10.2017 року позивачка по справі [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку № 49 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Старо-Кримська. На земельній ділянці розміром 724 кв.м. розташований житловий будинок літ. «А-1», деревяний обкладений цеглою, житловою площею 54,1 кв.м., загальною площею 84,5 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», льох літ. «Г», гараж літ. «Д», огорожі № 1,2. Оформити належним чином право власності на іншу ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 24.03.2000 року - [PERSON] не має можливості, шо підтверджується письмовою відмовою державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 24.07.2018 року № 02-14/1230 (а.с.65-66). Державним нотаріусом в письмовій формі рекомендовано звернутися до місцевого суду для вирішення даних спорів та визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку № 49 що знаходиться в місті Харкові по вулиці Старо-Кримській в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. За положеннями статі 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1,3 статті 5 чинного ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. До спадкових відносин, що виникли у звязку зі смертю у 1950 році [PERSON] необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР 1922 року, який був чинний до 01 січня 1964 року. Відповідно до ст. 429 ЦК УРСР 1922 року, вказано, якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Так, [PERSON] помер 14.02.1950 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 15.02.1950 року, актовий запис № 695. Відповідно до відомостей будинкової книги на момент його смерті, що мала місце 14.02.1950 року разом з ним проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Обставина того, що [PERSON] був сином [PERSON] підтверджується рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26.08.2017 року, справа № 642/2507/17 (а.с.61 Обставина того, що [PERSON] була дружиною [PERSON] підтверджується записом в будинковій книзі за місяць до смерті [PERSON], під час реєстрації місця проживання Є.П. у спірному домоволодінні, а саме в даних [PERSON], [INFO] в графі № 9 будинкової книги, де зазначається «рід занять, посада та місце роботи, коли особа на утримання та на чиєму, прізвище та рід занять утримувача» вказано, що [PERSON] домашня господарка, знаходиться на утриманні чоловіка [PERSON] електромонтера ХарЕнерго. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Свідоцтво про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не збереглося, та обєктивно відсутня можливість отримати з органів Загсу Бєлгородської області інформацію з приводу укладання між ним шлюбу, так як первісний архів за актовими записами за 1927-1928 роки збережений лише частково. В розділі № 5 будинкової книги, де зазначається «мета приїзду та на який час» з приводу [PERSON] вказано - на постійне місце проживання, штам про виписку містить дату 27.11.1951 рік, що є через півтори роки після смерті чоловіка. Спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 14.02.1950 року не відкривалася, що може підтверджуватись матеріалами спадкової справи № 116/2002 після [PERSON] та матеріалами спадкової справи № 26/2016 після [PERSON]. Таким чином [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали у спадковому будинку на момент смерті [PERSON], померлого 14.02.1950 року і тому вони є спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину, яка відкрилася після його смерті, але нотаріально не оформили свого права власності. Крім того, пунктом 16 Указу Президії Верховної Ради УСРС № 1990-VІ від 09.12.1963 року «Про порядок введення в дію Цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСР» (1963 року) визначено, що дія статей 524-564 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року поширюється і на спадщину , що відкрилася до введення його в дію, але не прийняту ніким із спадкоємців і якщо вона не перейшла за правом спадкоємства у власність держави до 1 січня 1964 року. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначалося, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і шляхом фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном. Постійне проживання спадкоємців із спадкодавцем на момент смерті, які від спадщини не відмовилися свідчить про фактичне прийняття ними спадщини, що узгоджується з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, які регулюють спірні правовідносини. Не отримання свідоцтва про право на спадщину не є підставою для втрати права на спадщину, а є лише неможливістю розпоряджатись нерухомим майном, про що вказано в Постанові ВСУ в справі № 6-164цс12 від 23.01.2013 року. Таким чином після смерті [PERSON], померлого 14.02.1950 року, спадкове майно в розмірі ? частини домоволодіння розподілилась у рівних частинах між дружиною [PERSON] та сином [PERSON], по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями кожному. Відповідно у [PERSON] було ? частини житлового будинку з надвірними спорудами (з яких ? частина як частка у праві спільної сумісної власності та ? частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка), та у [PERSON] була ? частина житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька. 24.01.1977 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 25.01.1977 року, актовий запис № 966, та відповідно відкрилася спадщина на належні їй ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, які фактично прийняв її син [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] не збереглось та отримати інформацію в органах реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як первісний архівний фонд за 1928 рік збережено лише частково та відсутня актова запис про народження по відношенню до [PERSON], 01.09.1928 року . Дані про те, що [PERSON], [INFO] була матірю [PERSON], [INFO] підтверждується їх спільними фотокартками, так і свідченнями самої позивачки допитаної в якості свідка у судовому засіданні і показами свідка [PERSON] [PERSON] весь час, в тому числі і на момент своєї смерті проживала у спірному домоволодінні, що залишилось після смерті її чоловіка, разом із сином та невісткою, в тому числі і на момент своєї смерті. Доказом того, що після смерті свого чоловіка [PERSON] залишилась проживати у їх спільному будинку та проживала там до дня своєї смерті є : підрядний договір на будівництво № 2281 від 10.08.1973 року, в якому замовником є домоволоділець [PERSON] домоволодіння по вул. Старо-Кримська, 49 на газифікацію цього з домоволодіння, копія якого надається; Договір № 8137 від 09.10.1973 року про прийняття на обслуговування та ремонт дворових газопроводів та профілактичного обслуговування в якому стороною договору є [PERSON] та міститься відмітка про обслуговування саме в 1977 році (рік її смерті), технічний паспорт на спірний будинок оформлений на її імя від 21.03.1973 року. \~ \~ \~ \~Окрім цього необхідно вказати, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу УРСР, 1963 року, який був чинний на день відкриття спадщини, після [PERSON], померлої 24.01.1977 року визначено місце відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. \~ \~ \~ \~ ч.1 ст. 17 Цивільного кодексу УРСР, визначала, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимоги Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], померлої 24.01.1977 року, не передбачали необхідності реєстрації місця проживання, для визначення місця відкриття спадщини - важливим аспектом було місце проживання спадкодавця (останнє, постійне), а визначення місця проживання фізичної особи визначалось аспектом місця постійного або переважного проживання, також без врахування та привязки до реєстрації місця проживання. [PERSON] на день смерті своєї матері проживав та був зареєстрований у будинку що їй належав, разом із спадкодавцем. Обставина проживання [PERSON] на день смерті своєї матері у спірному домоволодінні підтверджується відомостями будинкової книги де він проживав та був зареєстрований аж до дня його смерті. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, які були чинні на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалась прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином [PERSON] постійно мешкаючи в спадковому будинку, що підтверджується відомостями будинкової книги - фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, та став власником (не оформлюючи спадкових прав) всього житлового будинку ( ? частина домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 14.02.1950 року та ? частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]и, померлої 24.01.1977 року). 24.03.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 27.03.2000 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 3213. На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується відомостями будинкової книги, його було знято з реєстрації позивачкою у звязку із смертю лише 09.07.2002 року. Разом з [PERSON] на день його смерті, що відбулась 24.03.2000 року разом із ним проживали: позивачка по цій справі .дружина [PERSON] та їх єдиний син [PERSON] Таким чином після смерті [PERSON] спадкове майно, а саме домоволодіння розподілилось таким чином: ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом дружині [PERSON] та інша ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом синові [PERSON]. Після смерті\~[PERSON],\~померлого 16.08.2016\~року \~була відкрита\~спадкова справа\~№ 46/2016 за заявою [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Після смерті [PERSON], померлого 16.08.2016 року, спадкоємцями за законом першої черги у рівних частинах була позивачка (матір померлого [PERSON] та син померлого (онук позивачки) [PERSON], який багато років проживає в [PERSON], та являється громадянином [PERSON]. Так, [PERSON]відмовився на користь своєї бабусі (позивачки по справі) від спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON], померлого 16.08.2016 року. З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved