Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання дійсним правочину та визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування своїх вимог вона вказала , що у травні 2012 року вони з відповідачкою уклали угоду про купівлю - продаж житлового будинку по [ADDRESS]. Між ними було досягнуто усіх істотних умов щодо купівлі - продажу щодо вказаного домоволодіння, а також в повному розмірі виконано умови такого правочину шляхом передачі нею на користь продавця грошових коштів у розмірі 50 000 гривень, та навпаки передачі продавцем на її користь всіх прав щодо володіння , користування та розпорядження майном. Про виконання ними умов договору купівлі - продажу шляхом передачі в повному розмірі грошових коштів на її користь свідчить письмова розписка відповідачки. Про виконання відповідачкою умов договору купівлі - продажу свідчить той факт , що починаючи з дня складення розписки вона отримала від [PERSON] ключі від житлового будинку , вона звільнила у повному об'ємі всі об'єкти нерухомого майна , що були придбані нею та саме з того часу вона господарює на території придбаного домоволодіння на власний розсуд. Отже після укладення такого правочину вона безперешкодно та відкрито володіє і розпоряджається придбаним майном на власний розсуд . На звернення до Державної реєстраційної служби вона отримала відповідь про неможливість внесення належних їй прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через порушення форми укладення правочину , а саме недотримання нотаріальної форми посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна. Вона звернулась до продавця з проханням нотаріального посвідчення правочину між ними та вже спільно звернулись до нотаріальної контори, але нотаріус в усному порядку їм роз'яснив про неможливість посвідчення правочину через відсутність у продавця належним чином посвідченого правовстановлюючого документу на право власності на відчужене домоволодіння та правовстановлюючий документ на користування земельною ділянкою на якій розташоване відчужене домоволодіння. Відповідачка звернулася до відповідних органів та отримала необхідні документи на домоволодіння та земельну ділянку, але від подальшого оформлення документів відмовилась , мотивуючи відмову тим , що з її боку всі умови укладеного правочину між нами вже виконано. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням оформити належним чином укладену між ними угоду , але вона відмовляється. Вже майже два роки вона не може належним чином оформити документи і тому змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій просить слухати справу в її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася , надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає. Суд , вивчивши матеріали справи , заяви сторін, вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що у травні 2012 року сторони уклали угоду про купівлю - продаж житлового будинку по [ADDRESS]. Між ними було досягнуто усіх істотних умов щодо купівлі - продажу щодо вказаного домоволодіння, а також в повному розмірі виконано умови такого правочину шляхом передачі позивачкою на користь продавця грошових коштів у розмірі 50 000 гривень, та навпаки передачі продавцем на її користь всіх прав щодо володіння , користування та розпорядження майном. Про виконання сторонами умов договору купівлі - продажу шляхом передачі в повному розмірі грошових коштів на користь позивачки свідчить письмова розписка відповідачки. Про виконання відповідачкою умов договору купівлі - продажу свідчить той факт , що починаючи з дня складення розписки вона отримала від [PERSON] ключі від житлового будинку , остання звільнила у повному об'ємі всі об'єкти нерухомого майна , що були придбані нею та саме з того часу позивачка господарює на території придбаного домоволодіння на власний розсуд. Отже після укладення такого правочину [PERSON] безперешкодно та відкрито володіє і розпоряджається придбаним майном на власний розсуд . Відповідно до вимог гл. 24 Цивільного кодексу України право власності на придбане нерухоме майно наступає з часу внесення такого права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що входить до компетенції державної реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. На звернення до такого державного органу позивачка отримала відповідь про неможливість внесення належних їй прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через порушення форми укладення правочину , а саме недотримання нотаріальної форми посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна. Вона звернулась до продавця з проханням нотаріального посвідчення правочину між ними та вже спільно звернулись до нотаріальної контори, але нотаріус в усному порядку їм роз'яснив про неможливість посвідчення правочину через відсутність у продавця належним чином посвідченого правовстановлюючого документу на право власності на відчужене домоволодіння та правовстановлюючий документ на користування земельною ділянкою на якій розташоване відчужене домоволодіння. Відповідачка звернулася до відповідних органів та отримала необхідні документи на домоволодіння та земельну ділянку, але від подальшого оформлення документів відмовилась , мотивуючи відмову тим , що з її боку всі умови укладеного правочину між нами вже виконано. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням оформити належним чином укладену між ними угоду , але остання відмовляється. Вже майже два роки вона не може належним чином оформити документи і тому звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України , якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації , право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів, а згідно ч.2 - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідач передав майно у володіння позивача за що отримав відповідну плату. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного ,

Outcome: approved