Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Заступник головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» [PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою, в якій просить госпіталізувати громадянина [PERSON] до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР Запорізької обласної ради. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] 16.10.1956 р.н, який мешкає за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Орлово, вул. Вишнева, 321, підопічний Орловського психоневрологічного інтернату. Є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво. Визнаний недієздатним згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.07.2005 р. Згідно рішення Світлодолинської сільської ради №1 від березня 2006р, опікуном недієздатного [PERSON] призначено директора Орловського психоневрологічногго інтернату 15.08.2017 р. [PERSON] госпіталізований у змішане чоловіче психіатричне відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР згідно направлення психіатра Мелітопольської ЦРЛ [PERSON]О та заяви в.о. директора інтернату [PERSON]В у зв'язку з погіршенням психічного стану на протязі тижня: відмови від їжі та води, з мотивів того, що «їжа заражена», збирався «сьогодні померти», виявляв агресію до оточуючих підопічних та співробітників інтернату. Із анамнезу вбачається, що: «Психічно хворий з 1986р., коли почав відчувати страх та дію апаратури з космосу, говорив, що «оточуючі читають його думки, керують ним ». У зв'язку з цим, був вперше госпіталізований у Запорізьку обласну психлікарню. Після виписки підтримуюче лікування не приймав, районного психіатра не відвідував. В Молочанській психіатричній лікарні (МПЛ далі) вперше лікувався з 22.05.1991р. по 17.07.1991р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервне-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром». Після цього багато разів знаходився на лікуванні в МПЛ у зв'язку з погіршенням психічного стану. За роки хвороби почали наростати симптоми дефекту психіки: знижений енергетичний потенціал та соціальна активність, паралогії мислення, емоційне зниження. На фоні зростання дефекту до оформлення в психоневрологічний інтернат мешкав у будинку непридатному для життя: без струму і опалення. У зв'язку з чим Молочанською психіатричною лікарнею оформлений в ПНІ, підопічний Орловського ПНІ з 29.11.2005р. Остання (друга) госпіталізація до МПЛ з 17.09.2015 р. по 05.11.2015р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, маячний синдром, дефект змішаної структури». 15.08.2017 року [PERSON], був оглянутий комісією лікарів - психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, та враховуючи наявність у хворого психічних розладів, був наданий висновок: «Теперішній стан можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, аффективно-маячний синдром, помірно виражений змішаний дефект». За своїми маячними переживаннями становить соціальну небезпеку для себе, так як довгострокова відмова від їжі та води може привести до незворотних змін в організмі та смерті, а прояви агресії є соціальною небезпекою для оточуючих. Таким чином лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення.» В судовому засіданні представник лікарні [PERSON] на задоволенні заяви наполягала у повному обсязі, пояснила, що [PERSON] хворіє з 1986 року неодноразово проходив лікування в психіатричних лікарнях, є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво, згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.07.2005 року визнаний недієздатним. На даний час мешкає за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Орлово, вул. Вишнева, 321, є підопічним Орловського психоневрологічного інтернату. Згода на госпіталізацію [PERSON] відсутня звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Вважає, що [PERSON], який має тяжкий психічний розлад, становить соціальну небезпеку для себе та оточуючих, тому просить винести рішення про госпіталізацію його до психіатричного закладу в примусовому порядку. Прокурор Дяченко М.М. вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки [PERSON] внаслідок тяжкого психічного розладу, потребує лікування, яке за висновком комісії лікарів можливе тільки в умовах стаціонару. Адвокат [PERSON] не заперечувала проти задоволення даної заяви. Вважає, що враховуючи висновок комісії лікарів, не довіряти якому підстав не має, необхідно проведення лікування [PERSON], яке можливо лише в умовах стаціонару КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР та яке піде лише на його користь. Законний представник особи, щодо якої розглядаються питання в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, Згідно довідки заяви КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР за № 1406/2 від 16.08.2017 року, характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає зявитися йому в судове засідання. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 280 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 282 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З висновку комісії лікарів-психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР,від 15.08.2017 року вбачається, що теперішній стан хворого [PERSON]М . можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, аффективно-маячний синдром, помірно виражений змішаний дефект». За своїми маячними переживаннями становить соціальну небезпеку для себе, так як довгострокова відмова від їжі та води може привести до незворотних змін в організмі та смерті, а прояви агресії є соціальною небезпекою для оточуючих. Таким чином лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]М є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво, страждає на важкий психічний розлад що робить неможливим корекцію його стану в умовах КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» ЗОР та потребує госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару. Відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved