Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який було укладено 21.09.2011 року, спільне життя між ними не склалось та як наслідок шлюб між сторонами було розірвано на рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від. 16.06.2015 року. Так як за час спільного проживання з чоловіком ними було придбано домоволодіння, яке розташовано в м.Одесі, вул.Горбиста, 12, загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., а відповідач добровільне не бажає розділити майно у звязку з чим просить суд визнати за нею право власності на його ? частину житлового будинку. Позивач [PERSON]Ю, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про підтримку заявлених позовних вимог саме в частині визнання за нею права власності на ? частину спірного домоволодіння. Відповідач також звернувся до суду з заявою про визнання позову в частині визнання за позивачем права власності на ? частини домоволодіння та розгляд справи вказав провести у його відсутність. Дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2016 року було розірвано шлюб між сторонами, укладений 21.09.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1392. Відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 29.10.2012 року [PERSON] придбав (прийняв у власність) ? частину домоволодіння під №12 по вул. Горбистій в м. Одесі (а.с.42) Згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 30.10.2012 року [PERSON] придбав (прийняв у власність) ? частину домоволодіння під №12 по вул. Горбистій в м. Одесі, реєстровий номер 1552 (а.с. 41, 42). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, ЄРЗВОНМ власником домоволодіння за адресою м. Одеса, вул. Гориста буд. №12, що складається з 51,2 загальна площа, 25.2 кв.м. є [PERSON] на підставі вищезазначених договорів (а.с.22). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України, відповідно до статей 60, 70 якого майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, та у разі поділу частки майна є рівними, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до діючого сімейного законодавства набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. У відповідності частини 3 статті 368 ЦК України, майно нажите подружжям під час шлюбу вважається їх спільним майном. При вирішенні спору стосовно частки сторін у спільному майні подружжя, суд виходить із того, що в силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Таким чином, оскільки зокрема визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частину спірного домоволодіння. В силу положень ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 18.08.2016р. у вигляді накладення арешту на домоволодіння №12 по вул. Горбистій в м. Одесі, що належить [PERSON]. В силу положень ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved