Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про встановлення юридичного факту. В своїй заяві заявник посилається на наступне. В період з 1967 року по 1975 рік та з 1981 року по 1986 рік він працював на Нікопольському заводі феросплавів, який в подальшому був реорганізований у ПАТ „НЗФ. За час своєї роботи він неодноразово був нагороджений за винаходи та раціоналізаторські пропозиції. За отриманий економічний ефект при використанні його винаходів № 358797 та № 453359 він отримав авторську винагороду. В січні 1975 року він отримав нагороду в розмірі 494 руб., в травні 1975 року 1\~088 руб., в січні 1976 року 1\~621 руб., в серпні 1976 року 2\~752 руб. Цей факт підтверджується свідоцтвом про винахід із записом про розмір виплат, що посвідчені печатками та підписами посадових осіб Нікопольського заводу феросплавів. Вказані винаходи використовуються на підприємстві ПАТ „НЗФ, відповідно до Положення про винаходи, відкриття та раціоналізаторські пропозиції, затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР № 584 від 23.08.1973 року. Відомості про нарахування заробітної плати з урахуванням виплат разового характеру та авторських винагород за використання рацпропозицій та винаходів за чинним законодавством зберігаються на підприємстві протягом 75 років. Він звернувся до ПАТ „НЗФ із заявою про видачу йому довідки щодо нарахування заробітної плати з урахуванням виплат разового характеру та авторських винагород за використання рацпропозицій та винаходів. Вказана довідка йому необхідна для надання до Пенсійного фонду для здійснення перерахунку, призначеної йому пенсії з урахуванням розміру виплачених йому винагород. Оскільки, відповідно до ст.102, 112, 313, 126 [PERSON] Міністрів СРСР № 584 від 21.08.1973 року, виплата винагороди авторам винаходу здійснюється із загального фонду заробітної плати протягом пяти років з початку використання на підприємстві, яке першим використало цей винахід в розмірі 2 % суми економії, отриманої в кожному календарному році використання в СРСР та оподатковується. Таким чином, розмір отриманої ним винагороди за винахід повинен був врахований при визначенні йому розміру пенсії. Однак, ПАТ „НЗФ відмовляє йому в наданні відомостей щодо нарахування заробітної плати з урахуванням виплат разового характеру та авторських винагород за використання рацпропозицій та винаходів. Факт відмови підтверджується листом ПАТ „НЗФ № 10261-4017 від 16.06.2013 року. Відновити вказані відомості він не може, оскільки єдиним місцем їх зберігання є ПАТ „НЗФ, який є правонаступником Нікопольського заводу феросплавів. Через те, що ПАТ „НЗФ відмовляється їх йому надати, пенсійний фонд невірно визначив йому розмір пенсії. Через такі обставини звернувся до суду і просить постановити рішення суду, яким встановити факт наявності в ПАТ „НЗФ відомостей про нарахування йому заробітної плати в період 01.01.1975 року по 31.12.1976 року, з урахуванням виплат разового характеру з використанням винаходів № 358797 та № 453359. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та наполягав на її задоволенні. Суду пояснив, що довідку про заробіток для обчислення пенсії йому видали на підставі свідоцтв про винааходи, а не відомостей про заробітну плату. Йому сказали, що відомостей немає на заводі. Тому він вимушений звернутись до суду, бо знає, що такі відомості на заводі є. Представник заявника в судовому засіданні заяву свого довірителя підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що її довіритель працював на заводі феросплавів багато років. Крім того, він ще є й винахідником. Його винаходи та раціоналізаторські пропозиції запроваджені у виробництво ПАТ „НЗФ. За свої винаходи її довіритель отримував авторські винагороди, що підтверджується авторськими свідоцтвами. Це також підтверджено численними довідками про отримання винагород. В 1978 році її довіритель вийшов на пенсію. Але, при нарахуванні пенсії, ПФУ не врахував тих доходів, які він отримав, як авторські винагороди. Її довіритель звернувся до ПАТ „НЗФ з вимогою про надання довідки про заробітну плату за роки його роботи, де б були відображені всі його доходи, в тому числі й за рацпропозиції та винаходи. Але представники ПАТ „НЗФ відмовили йому у видачі саме такої довідки, посилаючись на нормативні акти. В довідці, яку було надано її довірителю, ПАТ „НЗФ було зазначено, що довідка видана на підставі авторських свідоцтв та виписок з трудової книжки за 1970-1989 роки. Але пенсійний фонд вимагає, щоб довідка була видана на підставі відомостей про заробітну плату. Тому й не перераховує пенсію її довірителю. Тому представник заявника просила суд задовольнити їх вимоги і зобовязати ПАТ „НЗФ надати довідки, які необхідні її довірителю. Крім того, представник заявника особливо наголошувала на тому, що посилання представника ПАТ „НЗФ на інструкцію зі статистики є безпідставними, оскільки інструкція набула чинності лише в 2004 році і не розповсюджується на правовідносини, які досліджуються в судовому засіданні. Тому просила надати критичну оцінку актам зі знищення документів. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вимоги заявника не визнав і суду пояснив, що вони не заперечують проти того факту, що [PERSON] отримував винагороди за раціоналізаторські пропозиції та винаходи. Однак, ці виплати не відносяться до фонду заробітної плати і тому документи по цих виплатах мають термін зберігання 10 років. Вони в них й так перележали кілька років. Вони й так надали довідки на прохання заявника [PERSON] за тими оригіналами авторських свідоцтв, що він надав (хоча не повинні були цього робити), бо в них цих відомостей немає. Але в пенсійному фонді переконані, і вони з ними згодні, що ці разові виплати не відносяться до фонду заробітної плати. Ці виплати відносяться до інших виплат, але не відносяться до фонду зарплати. Тому вони й надали заявнику дві довідки. А включити всі відомості в одну довідку про зарплату в них немає законних підстав. Закон вони, навіть на прохання заявника, порушувати не будуть. Вислухавши заявника, його представника, представника заінтересованої особи та свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно із ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязані видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до ст.40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством (форма довідки затверджена додатком 1 до Порядку подання та оформлення документі для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого [PERSON] Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846), а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Частиною 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Як зазначено в п.1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включається нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних виплат. В розділі 3 Інструкції зі статистики заробітної плати зазначено виплати, що не належать до фонду оплати праці, безпосередньо в п.3.14 винагорода, що сплачується за авторським договором на створення та використання творів науки, літератури та мистецтва, крім зазначеної у пп.2.1.3, а також винагороди за відкриття, винаходи та раціоналізаторські пропозиції та їхнє використання. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] у квітні 2013 року звернувся до ПАТ „Нікопольський завод феросплавів з проханням видати йому довідку про заробітну плату (дохід), з урахуванням всіх виплат та премій, в тому числі й за його винаходи та раціоналізаторські пропозиції, необхідну для нарахування пенсії за період з 1971 року по 1977 рік, у відповідності до законодавства України. В липні 2013 року [PERSON] було видано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за № 1396 від 24 липня 2013 року за період з січня 1971 року по липень 1975 року на підставі особових рахунків та платіжних відомостей документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, де працював заявник і яка складена у відповідності з додатком 1 до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (а.с.22). Статтею 113 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках. Отримання заявником [PERSON] винагороди за винаходи та раціоналізаторські пропозиції протягом 1971 1976 років представником ПАТ „НЗФ в судовому засіданні не заперечувалось. Це підтверджується й довідкою про доходи з січня 1971 року по грудень 1976 року (а.с.21), але, відповідно до вимог законодавства України, ці відомості не можуть бути включені до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки ці винагороди отримані заявником не з фонду оплати праці підприємства, на які нараховуються страхові внески до Пенсійного Фонду України. Відповідно до ст.66 Закону України „Про пенсійне забезпечення, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), які, відповідно до Закону України „Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи заявника стосовно того, що відповідачем протиправно знищені платіжні відомості щодо отримання ним винагород за винаходи та раціоналізаторські пропозиції за період з 1971-1976 роки з фонду оплати праці, оскільки вони спростовуються як матеріалами справи, так і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює консультантом-перекладачем. Вона виконує обовязки начальника бюро з організації діловодства та ведення архіву на час хвороби, відпустки діючого начальника бюро. Зараз виконує обовязки начальника бюро близько місяця. З самого початку була прийнята на завод архіваріусом, працювала півроку, а може й більше. Точно знає, що строк зберігання документів по заробітній платі 75 років, інші документи (матеріальна допомога та виплати через касу) зберігаються максимум 8-10 років. Виплати по раціоналізаторським пропозиціям та винаходам в заробітну плату не включаються. Вони включаються в інші відомості. Однак, окремої відомості по виплаті винагород по винаходам не велось. Ці виплати включались в інші відомості, але точно не зарплатні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює начальником бюро обліку заробітної плати та дивідендів на ПАТ „НЗФ. [PERSON] за довідками для пенсійного фонду на завод звертався неодноразово. Останню довідку для [PERSON] готувала саме вона. В цій довідці були підтверджені всі відомості про його роботу, що збереглись в архіві. В довідку були включені всі види заробітної плати та премії за раціоналізаторські пропозиції. Однак, [PERSON] хотів, щоб вони включили в довідку й винагороди за рацпропозиції. Але діючими нормативними актами це не передбачено. Для винагород існував окремо фонд і це не фонд оплати праці. Тому документи по виплатам винагород з цього окремого фонду й не збереглись. Бо 75 років зберігаються лише документи по заробітній платі. А інші документи за сплином терміну зберігання знищуються. В них на заводі документів, які б підтвердили всі виплати винагород [PERSON], немає. Вони знищені, згідно номенклатури знищення справ, терміном зберігання в 3 роки. А розрахункові відомості по заробітній платі зберігаються в архіві 75 років. Інструкція по статистиці діє з 2004 року, а чим раніше регулювалось збереження відомостей, про які говорить [PERSON], не знає. Вона працює начальником бюро з 2011 року, а з 2008 року працювала бухгалтером. Зараз на заводі раціоналізаторства немає, премії та винагороди за це не виплачуються. Раціоналізаторські пропозиції та авторські свідоцтва не є фондом оплати праці, тому й в корінець та відомості по заробітній платі вони не включались. І видати довідку, яку хоче [PERSON], вони не можуть, це незаконно. За таких обставин суд вважає вимоги заявника [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed