Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати праці у розмірі 147 133.73 грн., 42\~636.83 грн. вихідної допомоги та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати станом на день ухвалення рішення, вказавши, що він працював у відповідача на посаді начальника відділу з матеріально-технічного постачання., 25.05.2021 був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо виплати заробітної плати. Сума боргу з виплати заробітної плати становить 147\~133.73 грн., яка станом на день звернення до суду з позовом так і не виплачена. Крім того, оскільки заробітна плата так і не виплачена, чим здійснена затримка у її виплаті, позивач просить стягнути середній заробіток за вказаний час затримки, а також 42\~636.83 грн. вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП. Ухвалою суду від 10.08.2021 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 27.08.2021 до суду надійшов відзив на позов, згідно якого представник відповідача просив відмовити в позові у повному обсязі, враховуючи практику ВС України та наявність у відповідача значних утруднень для виплати заборгованості, пов`язаних із обов`язками сплатити заборгованість за аналогічними позовними вимогами. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Харківським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (ХКЕПОП) на посаді начальника відділу з матеріально-технічного постачання та 25.05.2021 був звільнений із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору щодо виплати заробітної плати (ч.3 ст. 38 КЗпП). (а.с. 6) Приписами\~ст. 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч. 1\~ст.\~21\~Закону\~України\~«Про оплату\~праці» передбачено, що\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ч. 1\~ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення\~ст.116 КЗпП України\~не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог\~ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Приписами\~ст. 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до довідки про складові заборгованості перед [PERSON] , виданої директором Фроловим Є.О. - станом на 02.08.2021 сума заборгованості перед [PERSON] складає: з оплати праці з вересня 2020 року по травень 2021 року без урахування податків - 147\~133.73 грн., вихідної допомоги без урахування податків у розмірі 42\~636.83 грн. (а.с.7) Доказів про виплату вказаної суми відповідачем позивачу станом на день розгляду справи до суду не надано. Таким чином, враховуючи наявність в підприємства боргу перед позивачем з виплати заробітної плати та вихідної допомоги, у зв`язку зі звільненням, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості із заробітної плати без урахування податків в розмірі 147\~133.73 грн. та вихідної допомоги без урахування податків у розмірі 42\~636.83 грн. Крім того, обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню за період затримки у виплаті заборгованості із заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відомостей про наявність спору про розмір боргу в суду відсутні. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем надано довідку, складену директором ХКЕПОП Фроловим Є.О. від 02.08.2021 за №17/969, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 535.00 грн. (а.с.8) Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати необхідно розраховувати з наступного. Так, за період затримки виплати з дати звільнення 25.05.2021 по дату ухвалення рішення 22.10.2021 минуло 104 робочих дні. Розмір середнього заробітку за вказаний період становить: 104 робочих дні х 535.00 грн. (середньоденна заробітна плата) = 55 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Заперечення представника відповідача не знайшли свого підтвердження та законного обгрунтування в ході судового розгляду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення заробітної плати, тому у порядку ст.\~141\~ЦПК України, суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави у розмірі 1471.33 грн., крім того, враховуючи задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку та вихідної допомоги, за яку позивачем сплачено судовий збір, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 908.00 грн.

Outcome: approved