Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа - Мервинецька сільська рада Могилів - Подільського району Вінницької області звернувся до Деснянського районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги заяви обґрунтує наступним. [INFO] в с. Мервинці Могилів-Подільського району Вінницької області померла його (заявника) мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] Станом на сьогоднішній день він (заявник) вирішив оформити свої спадкові права на даний будинок, так як являється спадкоємцем першої черги за законом, однак, звернувшись до державного районного нотаріуса Могилів-Подільського нотаріального округу стосовно оформлення спадкових прав після смерті матері, йому було роз'яснено, що згідно норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат» він (заявник) не може отримати свідоцтво про спадщину з тієї причини, що в офіційних документах, які необхідно подати нотаріусу для оформлення даного правочину, їх з матір'ю прізвища різняться, а саме: в паспорті заявника він записаний під прізвищем «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть мати записана під прізвищем «[PERSON]». Також буква «и» прописана в його прізвищі та прізвищі матері в свідоцтві про народження, виданому 16.04.1971 року, в якому їх прізвища записані як «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Також буква «И» прописана в прізвищах його батька та матері в їх свідоцтві про шлюб, де вони записані як «[PERSON]». Крім того, і в свідоцтві про шлюб, і в його (заявника) свідоцтві про народження, мати записана під іменем «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть записана [PERSON]. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на реалізацію його спадкових прав. На підставі викладеного просять суд встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме винести рішення, яким визнати його, [PERSON], [INFO] сином померлої [INFO] [PERSON]. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження (а.с.16). В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - Мервинецька сільська рада Могилів - Подільського району Вінницької області до судового засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представником надіслано заяву, відповідно до якої проти задоволення заявлених вимог не заперечували, просили розглядати справу у відсутності представника Мервинецької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогамист.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Сосновською сільрадою Вінницького району Вінницької області, [PERSON], 1945 року народження та [PERSON], 1946 року народження, одружились 05 травня 1970 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №15. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]» (а.с.13). У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Сосновською сільрадою Вінницької області Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO] є батько: [PERSON], мати [PERSON] (а.с.10). 16 квітня 1998 року Ватутінським РУ ГУ МВД України в місті Києві видано паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, [INFO] у віці 64 років, померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №186 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Федотовою Т.С. Зареєстровано в реєстрі за №588 (а.с.11,12). Згідно Експертного висновку №056/679-n від 02 січня 2019 року повідомлено, , що орфографічне розподібнення записів прізвища [PERSON] - [PERSON] - [PERSON] виникло при міжмовних перетвореннях через посередництво відповідного російського запису (рос. [PERSON] / [PERSON]), що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про народження, записи [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; паспорт громадянина України, запис [PERSON]); [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; свідоцтво про одруження, записи [PERSON], [PERSON]) і [PERSON] (довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, запис [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. А також, повідомлено, що офіційно-документальним варіантом аналізованого особового імені є [PERSON]. Варіанти цього імені [PERSON] й [PERSON] ономастичні джерела фіксують як розмовні. Фіксація зазначених українських варіантів цього імені в різних документах однієї особи відображає регулярні динамічні тенденції в межах відповідної онімної парадигми і є типовою девіацією в практиці документування в діалектному ареалі, де зроблено ці записи. З урахуванням зазначеного українські записи особового імені [PERSON] (договір купівлі - продажу, запис [PERSON]; свідоцтво про смерть, [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, запис відомості про дитину [PERSON]) і [PERSON] (свідоцтво про одруження, запис [PERSON]; свідоцтво про народження, записи [PERSON], мати [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на реалізацію його спадкових прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими суду матеріалами суд вбачає, що заявник та заінтересована особа є рідним сином та матір'ю. За розглядом справи на виконання положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявнику для виникнення у нього права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved