Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., особистою приватною власністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.1988 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Ленінградського РВК м. Києва, актовий запис № 306. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 19.02.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання з відповідачем ніякого майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності набуто не було. 01.08.2000 року розпорядженням № 1917, виданим державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва квартиру за адресою: [ADDRESS] була приватизована та передана в приватну власність в рівних частинах: позивачці [PERSON], та її неповнолітнім донькам: [PERSON], [PERSON] 17.08.2000 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно умов якого позивачкою від свого імені та від імені її неповнолітніх дітей було здійснено продаж квартири [ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 5980. В той же день [PERSON] від свого імені та своїх неповнолітніх дітей придбано в рівних частинах нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 5978. Відповідач в свою чергу заявив, що оспорювана частина квартири належить сторонам на праві спільної сумісної власності, так як набута за час перебування у шлюбі. Однак, відповідач не є учасником спільної сумісної власності на зазначену квартиру, оскільки майно набуте за грошові кошти отримані від продажу квартири, отриманої шляхом реалізації права на безоплатну приватизацію. В судовому засіданні позивачка та її представник обґрунтування позову та позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому позивачка зазначила, що трикімнатна квартира була куплена за меншу суму ніж продана однокімнатна, оскільки перебувала в поганому технічному стані та потребувала ремонту. Відповідач в суді проти задоволення позову заперечував, при цьому зазначив, що частина спірної квартири належить йому на праві спільної сумісної власності, оскільки вона була придбана під час перебування його у шлюбі з позивачкою та доплата яка була здійснена при купівлі трикімнатної квартири [ADDRESS] була здійснена з сумісних коштів сімейного бюджету. Крім того, відповідач пояснив, що він зареєстрований в [ADDRESS] де проживають його батьки, однак з моменту купівлі трикімнатної квартири він проживав саме в ній, там же знаходяться його речі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що постійно проживає в спірній квартирі. Відповідач є її батьком та після лікарні він проживає у зазначеній квартирі, оскільки вони здійснюють догляд за ним. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Суд вважає за можливо розглянути справу у відсутності даної третьої особи по наявним у справі доказам. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб Ленінградським РВК в м. Києві, актовий запис № 306. (а.с. 9) 19.02.2011 року між сторонами шлюб розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 78. ( а.с. 10) 17.08.2000 року укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за номером 5980,згідно якого [PERSON] діюча від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] продали нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS]. Вартість відчужуваного нерухомого майна згідно довідки-характеристики № 381236, виданої БТІ м. Києва 07.08.2000 року складає 9272,63 грн. Продаж здійснено за 45000,00 грн. (а.с. 12) В цей же день 17.08.2000 року укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за номером 5978, згідно умов якого [PERSON] діюча від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей, купили в рівних частинах нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS]. Відчужувана квартира загальною площею - 68,5 кв.м., житловою площею - 41,9 кв.м. Вартість відчужуваного нерухомого майна згідно довідки-характеристики № 380113, виданої БТІ м. Києва 02.08.2000 року складає 15 881, 23 грн. Продаж здійснено за 16 000,00 грн. (а.с. 11) Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю длужини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спірна 1/3 частина квартири [ADDRESS] була придбана шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, що була набута хоч і за час шлюбу з відповідачем, але за кошти, які належали особисто позивачці від продажу квартири [ADDRESS], яка належала в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло, видане Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 01.08.2000 року, згідно з розпорядженням № 1917 від 01.08.2000 року та зареєстровано у КМБТІ 02.08.2000 року за номером 1146 та не являлась спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачем під час розгляду справи, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, будь-яких доказів в підтвердження свого твердження, що спірна частина квартири була придбана в тому числі і за спільні кошти подружжя суду не надано. Як зазначили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] їм було відомо, що квартира належить позивачці та її донькам, але в квартирі постійно проживав відповідач. Отже, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України 1/3 частини квартири [ADDRESS]є особистою приватною власністю позивачки. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved