Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, у інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] , у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач жодним чином не цікавиться донькою, усі питання щодо її виховання вирішувала бабуся, відповідач не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості до її подальшої долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, фактично матір самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак подала клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, окрім цього, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак подала клопотання у якому просить розглядати справу за її відсутності. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, яка без поважних причин у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання. Матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено у Декларації ООН прав дитини (1959 року), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі матеріалів справи вбачається, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується долученою до матеріалів справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Із змісту Висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] № 260001 від 12.02.2021 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Виходячи із вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки вбачає свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків щодо піклування про її здоров`я, виховання, фізичний та духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, маючи при цьому реальну можливість спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та утриманні, поважності причин невиконання обов`язків відповідач суду не навів, а тому позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved