Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

З 18 березня 2019 року по 24 березня 2021 року [PERSON] перебував на посаді директора Комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської районної ради Запорізької області, перейменованого в Комунальне підприємство «Надія» Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, на підставі Контракту, укладеного з Новомиколаївською районною радою з послідуючим внесенням змін до Контракту в частині Органу управління майном на Новомиколаївську селищну раду в особі селищного голови, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача серії [NUMBER] , рішенням Новомиколаївської районної ради Запорізької області від 15.03.2019 № 35, контрактом з директором комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської районної ради Запорізької області від 18.03.2019 та додатковою угодою № 1 до цього Контракту від 19.03.2021. Відповідно до п. 3.1. Контракту з директором комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської районної ради Запорізької області від 18.03.2019 заробітна плата позивачу нараховувалася за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. При цьому, Контракт не містить умов, за яких заробітна плата директору КП «Надія» може не виплачуватися. Розпорядженням Новомиколаївського селищного голови від 24.03.2021 № 51-к «Про звільнення директора комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] », позивача звільнено із займаної посади, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін з 24.03.2021. Розпорядженням Новомиколаївського селищного голови від 12.04.2021 № 70-к «Про призначення виконуючого обов`язки директора комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області Кучеренка Р.С.» з 12.04.2021 [PERSON] призначено виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Надія» Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької. Згідно з відомостями нарахування та виплати заробітної плати за лютий, березень 2021 року та відомостями нарахування відпускних, відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 24142,05 грн., з яких: 8\~408,00 грн. заробітна плата за лютий 2021 року; 6\~497,09 грн. заробітна плата за березень 2021 року, 202,86 грн. індексація заробітної плати, 9\~034,10 грн. компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки. Існування цієї заборгованості відповідачем не заперечується як у відзиві на позов, так і під час розгляду справи. Також, представником відповідача під час розгляду справи у судовому засіданні визнано, що заборгованість в розмірі 24142,05 грн. не була виплачена позивачу станом на 29.07.2021. Водночас представник відповідача повідомив, що йому як чинному директору КП «Надія» заробітна плата виплачується своєчасно. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд визнає доведеним факт невиплати позивачу при звільненні належних йому сум в розмірі 24142,05 грн., з яких: 8\~408,00 грн. заробітна плата за лютий 2021 року; 6\~497,09 грн. заробітна плата за березень 2021 року, 202,86 грн. індексація заробітної плати, 9\~034,10 грн. компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки, оскільки цей факт підтверджується наданими позивачем доказами та визнано представником відповідача у судовому засіданні. Доказів вини позивача у невиплаті йому належних сум при звільненні відповідач суду не надав. За правилом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117\~КЗпП України\~передбачено,\~що в\~разі невиплати\~з вини\~власника або\~уповноваженого ним\~органу належних\~звільненому працівникові\~сум у\~строки,\~зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, враховуючи відсутність спору про розмір сум, що підлягали виплаті позивачу при звільненні, а також не зазначення відповідачем будь-яких поважних причин для їх невиплати, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем у позовній заяві визначено розмір його середньоденної заробітної плати 340,38 грн., відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідачем зазначений розмір середньоденної заробітної плати позивача не спростовано. Таким чином, на користь позивача, в межах заявлених ним позовних вимог, за період з 25.03.2021 по 29.07.2021 (86 робочих днів) підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі: 340,38*86 = 29\~272,68 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на загальну суму: 24\~142,05 + 29\~272,68 = 53\~414,73грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано квитанцію від 26.05.2021 № 26132, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 908,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved