Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

До суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 07.08.2010р. по 20.11.2014 року сторони перебували в шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], 2003 року випуску. Автомобіль був зареєстрований у 2013 році. Проте, після розлучення позивач з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна подружжя, зокрема зазначеного автомобіля. Позивач просила суд здійснити поділ майна подружжя з урахуванням інтересів дитини у частках 2/3 позивачу та 1/3 відповідачу. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі ? вартості майна, що є майном подружжя. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. 08.10.2015р. відповідач та його представник будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, тому суд продовжує розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Однак в судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи тим, що власником автомобіля який є предметом спору, являється інша особа і він не може бути спільним майном подружжя. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивачки і представника відповідача, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Відповідно до ст.\~60, ч. 1 ст.\~70 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010р. по 20.11.2014 р., що підтверджується рішенням Савранського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5-6). В період перебування сторін в шлюбі на ім'я відповідача було зареєстровано автомобіль марки Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який за твердженням позивача є спільним майном подружжя. Відповідно до копії технічного паспорту на автомобіль марки Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, наданого представником відповідача (а .с. 41) спірний автомобіль зареєстрований на [PERSON], реєстрація проведена 05.07.2014р.. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно листа-повідомлення Центру ДАІ 5112 (а. с. 54) автомобіль марки Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, кузов SUPTF69YD3W162998, білого кольору 19.07.2003року поставлений на облік на ім'я [PERSON], однак 05.07.2014р. даний автомобіль був перереєстрований на нового власника. Таким чином автомобіль, був перереєстрований на нового власника за час перебування сторін в шлюбі. Станом на час розгляду справи майно є власністю іншої особи, а тому не може підлягати поділу так як дане порушуватиме право власності іншої особи. В свою чергу позивачем не заявлено вимог щодо встановлення, зміну або припинення права власності на спірний транспортний засіб, визнання автомобіля спільним майном подружжя та не залучено нового власника транспортного засобу до участі в розгляді справи. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що спірний автомобіль не є обєктом розподілу спільного майна подружжя. Таким чином на думку суду позивач обрала невірний спосіб захисту свого порушеного права, тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням зазначеного суд вважає, що судові витрати по справі необхідно покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed