Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна: квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.1998 року належить ця квартира, яку вона купила у [PERSON] На теперішній час вона вирішила розпорядитись своєю квартирою, але нотаріусом повідомлено про наявність заборони на нерухоме майно. З листа Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй відомо, що згідно данних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в порядку виконання виконавчого провадження №23754160/, 21.01.2001 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3241 від 11.01.2010 р. виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму у розмірі 314519,43 грн. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цю квартиру накладені арешти Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження обєктів\~нерухомого майна:\~зареєстрований 21.01.2011\~р.\~за №№10739980 на підставі обтяження: Постанова Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про арешт майна боржника [PERSON] на нерухоме майно та зареєстрований реєстратором Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17.05.2005 року за №1977013 на підставі ухвали без номеру від 12.09.2000 р. нарсуду Комунарського району вх.№50 Просить їх скасувати, оскільки вони порушують її права власності на цю квартиру та виконавчі провадження не мають жодного відношення до неї, а виникли після набуття оспорюваної квартири в її власність. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала заяву, в якій просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Третя особа, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.06.1998 року квартира за адресою: [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON], яка купила її у [PERSON] (а.с.6-7). Згідно з\~відомостями з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~обєктів нерухомого\~майназареєстровані\~арешт від\~21.01.2011\~р.\~за №№10739980 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі обтяження: Постанова Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про арешт майна боржника [PERSON] на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] та арешт зареєстрований реєстратором Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17.05.2005 року за №1977013 на підставі ухвали без номеру від 12.09.2000 р. нарсуду Комунарського району вх.№50. Архівний номер 2098984ZАР16, Архівна дата 14.09.2000 р. на квартиру [ADDRESS]. Тобто, вказані арешти виникли внаслідок виконання виконавчого провадження у відношенні боржника [PERSON], яка станом на час їх накладення вже не була власником квартири [ADDRESS], тому вони накладені неправомірно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За\~наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved