Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з рухомого майна. У позовній заяві позивач посилається на те, що 17.06.2014 Корольовський районний суд м.Житомира ухвалив рішення у справі №296/1133/14-ц, відповідно до якого стягнув з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 7220,01 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 3921,42 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі рішення 20.08.2014 року видано виконавчий лист №296/1133/14-ц, а 26.06.2015 року відкрито виконавче провадження №47969694 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11385,03 грн., в рамках якого винесено постанову про арешт її майна. На підставі постанови внесені відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, арешт рухомого майна №16507275 від 10.10.2017 року. 28.11.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Також зазначила, що 21.12.2018 року первісним кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір факторингу на відступлення права вимоги за Договором кредиту №284/24-116 від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс». Того ж дня, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» відступило право вимоги за Договором кредиту №284/24-116 від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. [PERSON] шляхом укладення Договору відступлення прав вимоги №10 від 21.12.2018 р. Крім того, 21.12.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та [PERSON] було укладено Договір (цесії) про відступлення прав за Договором застави посвідченим 14.04.2008 року. Таким чином, [PERSON] набув прав нового кредитора по Договору кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів від 14.04.2008 р. та Договору відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. і, як наслідок, набув прав стягувача по виконавчому листу №296/1133/14-ц від 20.08.2014 р. Вважає, що вказаний арешт підлягає скасуванню, оскільки обмежує її у праві набуття, володіння, користування та розпорядження майном, оскільки свої зобов`язання перед новим кредитором вона виконала. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. В заяві також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.79). Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Також вказав, що [PERSON] виконала перед ним, як перед новим кредитором, усі зобов`язання. В своєму відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що він набув прав нового кредитора по Договору кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів від 14.04.2008 р. та Договору відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. і, як наслідок, набув прав стягувача по виконавчому листу №296/1133/14-ц від 20.08.2014 р., виданого Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11385,03 грн. Також вказав, що [PERSON] виконала всі свої зобов`язання перед новим кредитором, але арешт до цього часу не знятий, тому просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі (а.с.66-68). Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду не відомі. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.06.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №284/24-117 від 14.04.2008 року у розмірі 7220,01 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 3921,42 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с.7-9). На виконання вищевказаного рішення суду Корольовським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист №296/1133/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11385,03 грн. 26.06.2015 року на підставі виданого 20.08.2014 виконавчого листа №296/1133/14-ц відкрито виконавче провадження №47969694 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11385,03 грн., що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.52-54). Постановою головного державного виконавця Корольовського ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Михальовою О.В. від 10.10.2017 року накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 55-56). Разом з тим, 21.12.2018 року первісним кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір факторингу на відступлення права вимоги за Договором кредиту №284/24-116 від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс». Того ж дня, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» відступило право вимоги за Договором кредиту №284/24-116 від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. [PERSON] шляхом укладення Договору відступлення прав вимоги №10 від 21.12.2018 р. (а.с. 16-23). Крім того, 21.12.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та [PERSON] було укладено Договір (цесії) про відступлення прав за Договором застави посвідченим 14.04.2008 року (а.с.14-15). Відповідно до Акту прийому-передачі права вимоги за Договором відступлення прав вимоги №10 від 21.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» передає, а [PERSON] приймає право вимоги за Договором кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. зі всіма додатковими договорами і угодами до нього, укладеного між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого в подальшому стало АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] (а.с.25). Відповідно Акту прийому-передачі документів за Договором відступлення прав вимоги №10 від 21.12.2018 року [PERSON] прийняв: оригінал Договору кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів, що укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; оригінал Договору відновлювальної кредитної лінії №284/24-117, що укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; оригінал Договору застави №3465, що укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; оригінал Договору про внесення змін до Договору застави №3465 від 14.04.2008р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] та інші документи, що складають кредитну справу [PERSON] за Договором кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів від 14.04.2008 р. та Договором відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. (а.с.26.). Слід також зазначити, що [PERSON] , який набув прав нового кредитора по Договору кредиту №284/24-116 на купівлю автотранспортних засобів від 14.04.2008 р. та Договору відновлювальної кредитної лінії №284/24-117 від 14.04.2008 р. і, як наслідок, набув прав стягувача по виконавчому листу №296/1133/14-ц від 20.08.2014 р. про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11385,03 грн., 07.11.2019 р. звернувся до Корольовського ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з заявою, в якій просив закрити виконавче провадження №47969694 та зняти арешт з майна [PERSON] , оскільки остання виконала свої зобов`язання (а.с.30). Проте, листом від 06.12.2019 року Корольовський ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №47969694 з примусового виконання виконавчого листа №296/1133/14-ц від 20.08.2014 року, виданого Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11385,03 грн. 28.11.2018 року державним виконавцем ні підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого документа направлено стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» рекомендованою кореспонденцією 28.11.2018 року. А також зазначив, що арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.10). За змістом даної норми закону (п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» )виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Виконавче провадження підлягає завершенню. Однак повернення виконавчого документа з цієї підстави не передбачає зняття арешту із майна боржника. Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається, тобто у разі якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Так, згідно зі ст. 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Між тим, як зазначалось вище, правилами п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону передбачено повернення виконавчого документа стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках, як вбачається з ч. 5 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, повернення виконавчого документа з цієї підстави не тягне за собою обов`язку виконавця скасування арешту майна боржника. Отже, законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тобто в порядку позовного провадження, оскільки спір про скасування арешту на майно є цивільно-правовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства за позовною заявою про порушення права власності на майно. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №47969694 від 26.06.2016 року, повернено стягувачу та повторно до виконання не пред`явлено. Зокрема, відомості щодо повторного пред`явлення виконавчого документу, а саме виконавчого листа №296/1133/14-ц від 20.08.2014 року Корольовського районного суду м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11385,03 грн., до виконання - відсутні, відповідачем не оспорювалися дані обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю та вказав, що [PERSON] виконала перед ним, як стягувачем, свої зобов`язання, претензій до неї не має. Однак арешт, накладений постановою державного виконавця на майно боржника від 10.10.2017 року, не знятий, що підтверджується відомостями з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 29). В реєстрі містяться відомості про встановлення Корольовським ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області обтяження у вигляді арешту рухомого майна [PERSON] згідно постанови №47969694 від 10.10.2017р. (а.с.29, 55). Позивач зазначає, що арешт майна обмежує її у праві набуття, володіння, користування та розпорядження майном. Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, наявність накладеного арешту перешкоджає позивачу здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються її права та інтереси. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для продовження дії обтяження у вигляді арешту рухомого майна, а вимога позивача про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

Outcome: approved