Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся головний лікар Комунального закладу охорони здоровя Мереф»янської центральної районної лікарні з заявою, в якій просить примусову госпіталізацію до протитуберкульозного стаціонару [PERSON], [INFO] для продовження лікування строком на два місяці. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] знаходиться на амбулаторному обліку у протитуберкульозному відділенні Комунального закладу охорони здоровя Мереф»янській центральній районній лікарні 03 листопада 2017 року [PERSON] порушив протиепідемічний режим, а саме: відмовився від вживання ліків та подальшого обстеження і госпіталізації в стаціонар, що зафіксовано в амбулаторній карті № 17-64. Протягом одного місяця з моменту порушення останнім протиепідемічного режиму, [PERSON] до медичного закладу не з'являється, продовжує порушувати режим та відмовляється від прийому необхідних ліків, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Згідно медичного висновку про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного відділення ОТЛ №3, останній є бактеріовиділювачем і потребує примусового лікування в стаціонарі ОТЛ № 3 для продовження лікування терміном на 2 місяця. Представник Комунального закладу охорони здоровя Мереф»янської центральної районної лікарні - лікар-фтизіатр [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до норм ст.\~285 ЦПК України\~заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації повинна бути розглянута судом не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. З огляду на встановлені законом строки розгляду судом заяв щодо примусової госпіталізації хворих на туберкульоз до протитуберкульозного закладу, а також приймаючи до уваги надані заявником докази, що [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, суд розглядає справу за його відсутності. Суд, заслухавши думку представника Комунального закладу охорони здоровя Мереф»янської центральної районної лікарні - лікаря-фтизіатра, який просив задовольнити заявлені вимоги, прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [INFO], б. 3 Харківська область Харківський район, перебуває на диспансерному обліку у Комунальному закладі охорони здоровя Мереф»янської центральної районної лікарні протитуберкульозному відділені, що знаходиться за адресою: м.Мерефа, вул. Дніпровська, 148 Харківська область Харківський район. Згідно медичного висновку про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного відділення ОТЛ №3, останній з 04.11.2017 року лікування перервав, неодноразово викликався на лікування і дообстеження. Хворий [PERSON] є бактеріовиділювачем і потребує примусового лікування в стаціонарі ОТЛ № 3 для продовження лікування терміном на 2 місяця. Відповідно до ст. 1 Закону України\~«Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон) визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а правилами ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлено, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобовязані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоровя; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до вимог ст.22 Закону особи, хворі на інфекційні хвороби, контактні особи та бактеріоносії, які створюють підвищену небезпеку зараження оточуючих, підлягають своєчасному та якісному лікуванню, медичному нагляду та обстеженням. Особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ. Частиною 1, 3, 5 ст. 11 Закону передбачено, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно вимогам ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Відтак, приймаючи до уваги, що заявником надані належні та допустимі докази, що [PERSON] страждає на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, чим створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення, небажання хворого продовжувати лікування, відповідно заявлені вимоги щодо його примусової госпіталізації строком на два місяці до медичного закладу зазначеного заявником підлягають задоволенню судом.

Outcome: approved