Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкоди спільного сумісного користування двором з боку [PERSON], та [PERSON], про стягнення 3\~000 гривень моральної шкоди з кожного у звязку з порушенням конституційних прав на користування прибудинковою територією (двором), а також туалетом, сараєм, земельною ділянкою і садовими деревами, про стягнення з [PERSON], за зруйнований колодязь 30 тис. грн., коштовності ? її власності, про зобовязання органу опіки та піклування забезпечити її соціальний захист щодо утримання належній їй власності, а також усунення перешкод з боку осіб, які шкодять її життю. В судовому засіданні 02.09.2015 року [PERSON], позовні вимоги підтримала, вимогу щодо усунення перешкод усно уточнила та просить усунути перешкоди у користуванні двором шляхом зобовязання [PERSON], надати їй доступ до земельної ділянки (спільного двору) через хвіртку (вхід у двір) [PERSON] При цьому пояснила, що не може користуватися спільним двором (земельною ділянкою), оскільки їй не надають змоги цього зробити відповідачі. Внаслідок чого у неї відсутній доступ до сараю, туалету та колодязю (помпи). Внаслідок зазначеного вона не в змозі користуватися своєю частиною будинку, оскільки не має доступу до води, туалету та і не може продати свою частину будинку у звязку з цим. Колодязь на її думку зруйнований [PERSON] В судовому засіданні 16.02.2016 року [PERSON], позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні двором письмово уточнила та просить усунути перешкоди у користуванні спільною сумісною власністю земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння № 23 по вул. Енгельса у м. Цюрупинськ, шляхом зобовязання відповідачів [PERSON] і [PERSON] не чинити перешкод у користуванні колодязем трубчатим (на плані під № 1), туалетом (на плані під № 6), туалетом (на плані під № 7), господарськими будівлями, плодово-ягідними насадженнями. В судовому засіданні 22.04.2016 року позивач додатково пояснила, що в огорожі будинку було 3 (три) хвіртки, одна зі сторони [PERSON], інша зі сторони [PERSON], та третя (якої вже немає, оскільки огорожа закрита зі сторони школи бетонними плитами), якою користувалася [PERSON] Позивач раніше мала доступ до двору користуючись хвіртками [PERSON], (до купівлі ним частини будинку) та [PERSON] (першою та другою), третьої хвірткою користувалась лише [PERSON] Крім того, позивач зазначила, що коли [PERSON] здійснювала будівництво нової огорожі та хвіртки, вона пропонувала їй здійснити це будівництво за спільні кошти для того, щоб вони були у спільній власності. В судовому засіданні 02.09.2015 року відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав та пояснив, що ним придбано частину житлового будинку, який розташовано за адресою м. Цюрупинськ, вул. Енгельса, 23 разом з земельною ділянкою, яка була поділена між попереднім власником, позивачем та [PERSON] Доступу у позивача до двору не має, оскільки як він вважає земельна ділянка поділена між співвласниками будинку. Трубчатий колодязь, який перебуває у спільній частковій власності ним не зруйновано, а проведено його ремонт і за бажання позивача їй може бути надана можливість ним користуватися. Крім того, він пояснив, що позивач фактично не проживає у належній їй частині будинку, зі своєї частини будинку вона має окремий вихід на вулицю, користуватися частиною будинку, яка належить їй має змогу, свою частину будинку позивач постійне здає в найм невідомим особам. В судовому засіданні 02.09.2009 року відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є співвласницею житлового будинку, який розташовано за адресою м. Цюрупинськ, вул. Енгельса, 23, житловий будинок поділено між позивачем та відповідачами (у кожного своя частка, яка є виділеною). Земельна ділянка під будинком та двором перебуває у спільному користуванні позивача та відповідачів, питання щодо поділу земельної ділянки або встановлення порядку користування нею співвласниками не вирішувалось. Позивач не має доступу до спільного двору. У належній їй частині будинку позивач не проживає та постійно здає її іншим особам. Вхід у двір хвіртку та частину огорожі в якій міститься хвіртка нею було здійснено за власні кошти, після виділення їй рішенням суду частини будинку. Інший вхід у двір належить [PERSON] За копією рішення Цюрупинського районного народного суду Херсонської області від 31.07.1980 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Крім того, визнано право власності на 23/100 частини домобудівлі, яка знаходиться в м. Цюрупинськ по вул. Енгельса 25, реально виділивши [PERSON] кімнати ІІ-2, ІІ-3 та ? частини колодязя. За [PERSON], право власності на 21/100 частини домобудівлі реально виділивши кімнати ІІ-1,ІІ-4, ? частини колодязя. Стягнено з [PERSON] різницю у вартості частин домобудівлі 9 руб. [PERSON], прорубити вихід із кімнати ІІ-1 на місці вікна. [PERSON], закласти двірні пройоми між кімнатами ІІ-1, ІІ-2, ІІ-4 та ІІ-3. За копією нотаріально посвідченого 11.10.2000 року договору, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 21/100 частки житлового будинку з відповідною частиною побутових споруд, що знаходиться в м. Цюрупинськ по вул. Енгельса, 23 на земельній ділянці площею 910 кв.м. На зазначеній земельній ділянці знаходиться жилий будинок загальною площею 93,4 кв.м., жилою площею 46,7 кв.м. позначений на плані літ. «А», колодязь трубчатий № 1, огорожа № 2-5, туалет № 6, туалет № 7. В постійне користування покупцеві переходить в жилому будинку літ. А кухня ІІ-1, житлова ІІ-4, ? колодязя трубчатого № 1. За копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою Енгельса № 23 станом на 03.09.2007 року частка [PERSON] становить - 56/100, частка [PERSON] становить - 23/100, частка [PERSON] становить 21/100. За планом земельної ділянки, який міститься в технічному паспорті земельна ділянка містить огорожу № 2-5. За копією нотаріально посвідченого 31.12.2005 року договору купівлі-продажу [PERSON] (до шлюбу Мазур) Н.В. передала у власність [PERSON], належну їй 56/100 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд за номером 23, що знаходиться на вулиці Енгельса в місті Цюрупинськ. На земельній ділянці розміром 910 кв.м. розташовані житловий будинок загальною площею 93,4 кв.м., жилою площею 46,7 кв.м. позначений на плані літ. «А», колодязь трубчатий № 1, огорожа № 2-5, туалети літ. Б, [PERSON] в постійне користування надається в будинку літ. А, коридор 1-1, житлові 1-2, 1-3, житловою площею 24,2 кв.м., кухня 1-4, кладові 1-5, 1-6, ? колодязю трубчатого, туалет літ. Б, 1/3 частини огорожі № 2-5. За копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою Енгельса № 23 станом на 29.07.2015 року частка [PERSON] становить - 56/100, частка [PERSON] становить - 23/100, частка [PERSON] становить 21/100. За планом земельної ділянки, який міститься в технічному паспорті земельна ділянка містить огорожу № 2,4,5,6 та сарай літ. Г - (2010 року побудови). На схематичному зображенні та характеристикою будівель та споруд за № 2- № 4 хвіртка в огорожі, № 6 ворота у огорожі. (туалети літ. Б, В відповідають туалетам № 6, 7). За копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою Енгельса № 23 станом на 17.09.2015 року частка [PERSON] становить - 56/100, частка [PERSON] становить - 23/100, частка [PERSON] становить 21/100. За планом земельної ділянки, який міститься в технічному паспорті земельна ділянка містить огорожу № 2,4,5,6 та сарай літ. Г - (2010 року побудови). На схематичному зображенні та характеристикою будівель та споруд № 2- № 4 хвіртка в огорожі, № 6 хвіртка в огорожі (2003 року побудови). За листом виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 28.09.2015 року № 1409/Д-14, жоден із власників будинку, що знаходиться за адресою: м. Цюрупинськ, вул. Енгельса, 23 не звертався з заявою щодо надання у власність земельної ділянки, а також щодо її поділу та/або визначення порядку користування нею між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За матеріалами кримінального провадження № 12015230240001188 за фактом пошкодження майна, а саме колодязя, який розташований по вул. Енгельса, 23 в м. Цюрупинськ за заявою [PERSON], Цюрупинським РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову про закриття кримінального провадження 18.05.2014 року у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки розмір заподіяних збитків 30 тис. грн. не відповідає обєктивній стороні злочину передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (вартість збитків повинна складати 152\~520 грн). Жодним із документів вказаного кримінального провадження не встановлено факту пошкодження колодязю. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] купив частину будинку. На той час свідок працював у комунхозі. [PERSON], приходив до нього з проханням відремонтувати помпу (колодязь трубчатий). Свідок приходив та оглядав помпу. Вона була засмічена та її фактично не було. Він вказав [PERSON] на те, які роботи необхідно зробити для відновлення роботи помпи та склав відповідні креслення (ескізи). [PERSON], викопав шахту для помпи, поставив насос, прочистив пробій і відновив водопостачання. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є подругою та кумою [PERSON] ,[PERSON] років двадцять не проживає за адресою місцезнаходження будинку та протягом цього ж часу не садить городину. У [PERSON], був сарайчик в якому вона тримала курей та свиней. [PERSON], потрапляла до двору через маленьку хвіртку зі сторони школи, на даний час там стоїть бетонна огорожа. Зі сторони вулиці вхід був у [PERSON] Загальний вхід був зі сторони школи. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] (з її згоди) пояснила, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] Потім вони розлучились і судом їх частину будинку було поділено. Вихід у двір з будинку залишився у неї, а [PERSON], зробив вихід з будинку через вікно. Вона за цей час зробила добудову до своєї частини будинку та огорожу з хвіткою. У двір на даний час [PERSON], потрапити не може. Раніше вона потрапляла до городу через хвіртку зі сторони школи. Зараз там знаходиться бетонний паркан, який був поставлений школою. Земельна ділянка не розподілялась між ними. Колодязь [PERSON] не руйнував, він його відремонтував. Колодязь був неробочий ще при старій власниці. Вона особисто провела собі воду з центрального водопостачання. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона в 1978 році придбала свою частину будинку, де і проживала поки не продала її [PERSON] Деревяну огорожу з хвірткою з її сторони робив її зять. Земельну ділянку офіційно не ділили, землеміра не викликали, вживалися мирно. Помпа (колодязь трубчатий) працювала дуже погано фактично води не було. У [PERSON] була окрема хвіртка з вулиці, якою користувалась, також і [PERSON] (потрапляла у двір). [PERSON] городину не садила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає по сусідству та є сестрою [PERSON] [PERSON] фактично не проживала за адресою місцезнаходження будинку. Вона проживала з [PERSON] по вулиці Інтернаціональній в будинку його матері. [PERSON] лише інколи навідувалась до будинку. Огородину [PERSON] садила лише один раз, наскільки вона памятає. До огороду [PERSON] потрапляла через хвіртку зі сторони школи, на даний час вона загороджена плитами. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, який втратив чинність 01.01.2002 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Відповідно до п. 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, що набрав чинності з 01.01.2002 року, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). На підставі зазначеного, суд вважає, що до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перейшло право (вони мають право) спільного користування земельною ділянкою площею 910 кв.м., яка знаходиться за адресою вул. Енгельса, 23 у м. Цюрупинськ та на якій розміщено житловий будинок з побутовими спорудами, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності вказаних осіб. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становище, яке існувало до порушення; - примусове виконання обовязку в натурі; - зміна правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі зазначеного, суд вважає, що [PERSON] має право особистої власності у житловому будинку № 23 по вул. Енгельса у м. Цюрупинськ на кухню ІІ-1, житлову кімнату ІІ-4. Крім того, [PERSON], має право спільної сумісної власності з виділенням часток, а саме на ? частину колодязя трубчатого № 1, оскільки ця частина будинку була реально виділена попередньому власнику за рішенням суду. Права власності, в тому числі сумісної на огорожу та хвіртки позивачем не доведено. В той же час суд, вважає, що [PERSON] має право власності на 1/3 частину огорожі № 2-5 з відповідною хвірткою в огорожі №2-№4, оскільки цю огорожу було придбано попереднім власником [PERSON] та продано [PERSON] Також, суд вважає, що [PERSON] має право власності на огорожу з хвірткою № 6 побудовано нею особисто за власні кошти, оскільки позивачем не доведено, що вона приймала участь своїми коштами або особистою працею у спорудженні цієї огорожі з хвірткою. Крім того, позивачем не ставиться питання про визнання за нею права власності на хвіртки та не оспорюється право власності відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 8 ст. 8 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні правовідносини не врегульовано законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. У звязку з зазначеним, предметом позову повинна бути вимога про встановлення сервітуту та визначення його умов для того, щоб суд мав змогу в межах заявлених вимог вирішити це питання. На підставі зазначеного, суд вважає, що вимога [PERSON], про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння № 23 по вул. Енгельса у м. Цюрупинськ, шляхом зобовязання [PERSON] і [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні колодязем трубчатим, туалетами, господарськими будівлями, плодово-ягідними насадженнями не підлягає задоволенню, оскільки по-перше позивачем не доведено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідачів, по-друге відсутність доступу до земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні через те, що входи до неї (огорожа та хвіртки) належать відповідачам та те, що вони використовують частину земельної ділянки не може вважатися створення ними перешкод у користуванні нею, по третє, позивач не зазначає про те, що вона просить встановити сервітут на право користування хвіртками відповідачів для можливості доступу до земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні. В даному випадку позивачем невірно вибрано спосіб захисту своїх прав та інтересів та суд не може вийти за межі позовних вимог і встановити сервітут та визначити його умови, оскільки позивач про це суд не просить (вимогу про це не заявляє). У звязку з відмовою у задоволенні судом цієї вимоги, суд також відмовляє і у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 3\~000 грн. з кожного, оскільки задоволення вказаної вимоги перебуває у прямому причинному звязку із заявленою вимогою про усунення перешкод і тому, відмовляючи у її задоволенні відсутні і підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа якій завдано збитків у результатів порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивачем не доведено, що [PERSON] зруйнував колодязь, ? частини якого належить їй. В той же час, суд вважає, що відповідачем - [PERSON] доведено те, що він відновив (полагодив, відремонтував) пошкоджений та непрацюючий колодязь трубчатий. У звязку з зазначеним у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] 30 тис. грн. коштовності (вартості) ? колодязю слід відмовити. Щодо вимоги про зобовязання орган опіки та піклування забезпечити соціальний захист [PERSON] щодо утримання належної їй власності, а також усунення перешкод з боку осіб, які шкодять її життю слід відмовити, оскільки позов в цій частині має бути предявлено до органу опіки та піклування, але позивач не предявив цієї вимоги до вказаного органу та не подавав клопотань про залучення цього органу в якості співвідповідача. Самостійно суд, не може залучити орган опіки та піклування в якості співвідповідача, оскільки відповідно до ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України це може бути здійснено лише за клопотанням позивача. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed