Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 28 серпня 1993 року між позивачем та відповідачем, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Луганськ, було зареєстровано шлюб під актовим записом № 893. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, сторони окремо мешкають один від одного, майновий спір відсутній. Позивач просить суд, розірвати шлюб який було зареєстровано 28 серпня 1993 року. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Троїцького районного суду Луганської області. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , сторони з 28 серпня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Жовтневим відділом ЗАГС м.Луганськ, під актовим записом № 893 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачу після розірвання шлюбу прізвище залиши шлюбне, оскільки в даній справі не стоїть питання про зміну прізвища на дошлюбне. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно з оригіналом квитанції № 16 від 01.11.2018 року, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved