Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить стягнути з відповідачки борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 35 139,47 гривень, три проценти річних за весь час прострочення виплати боргу в сумі 2175 гривень, понесені витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 8 лютого 2012 року вона особисто в руки [PERSON] до підписання договору передала грошові кошти в сумі 30000 гривень. На підтвердження договірних стосунків між нею та відповідачкою в той же день був підписаний договір позики, який за змістом відповідає вимогам ст.ст. 1046-1047 ЦК України і є офіційним підтвердженням прийнятих відповідачкою на себе зобов'язань. Відповідно до п.1 договору відповідачка підтвердила отримання у борг грошових коштів у вищевказаній сумі та згідно п.п. б п.2 договору прийняла на себе зобов'язання повернути їх в повному обсязі не пізніше 1 липня 2012 року. Після закінчення строку, вказаного в договорі відповідачка грошові кошти не повернула. На підставі вимог ст. ст. 525, 526, 530, 625, 1046 - 1050 ЦК України позивачка просить стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що станом на 1 жовтня 2014 року складає 35139 гривень 47 копійок, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час затримки виконання грошового зобов'язання, що станом на 1 грудня 2014 року складає 2175 гривень. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки до суду також не надійшло. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного 8 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передала в борг [PERSON] 30 000 гривень. Як зазначено у п.п.а п. 2 вказаного договору договір позики є безпроцентним. Згідно п.п б п.2 договору остаточний розрахунок щодо повернення повної суми позики має бути здійснено не пізніше 1 липня 2012 року. З п.4 договору вбачається, що при неповерненні суми позики своєчасно(тобто до 1 липня 2012 року) позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому позики повністю або частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наданий суду договір позики містить зобов'язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті). Пунктом 6 договору позики передбачено, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Враховуючи, що така розписка позивачкою відповідачці не видана, то відповідачку слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку заборгованості за договором позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення станом на 1 жовтня 2014 року становить 35139 гривень 47 копійок. Розрахунок заборгованості за договором позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення станом на 1 жовтня 2014 року здійснювався наступним чином: - індекс інфляції за серпень 2012 року склав 99.7 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 вересня 2012 року залишився в сумі 30 000 гривень; - індекс інфляції за вересень 2012 року склав 100.1 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 жовтня 2012 року складає 30 030 грн. /30 000 грн. х 100.1 %/; За вересень 2012 року підлягає до стягнення додаткова сума боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 30 грн. /30 030 грн. - 30 000 грн./. І - індекс інфляції за жовтень 2012 року склав 100.0 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 листопада 2012 року залишився в сумі 30 030 гривень. - індекс інфляції за листопад 2012 року склав 99.9 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 грудня 2012 року залишився в сумі 30 030 гривен. - індекс інфляції за грудень 2012 року склав 100.2 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 січня 2013 року складає 30 090.06 грн. /30 030 грн. х 100.2 %/; За грудень 2012 року підлягає до стягнення додаткова сума боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 60.06 грн. /30 090.06 грн. - 30 030 грн./. За 2013 рік індекс інфляції з наростаючим підсумком за січень - грудень 2013 року склав 100.5 %; - розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 січня 2014 року склав 30 240 гривень 51 копійка /30 090.06 грн. х 100.5 %/ За січень - грудень 2013 року підлягає до стягнення додаткова сума боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 150.04 грн. /30 240.51 грн. - 30 090.06 грн/. За січень 2014 року індекс інфляції з наростаючим підсумком за січень - вересень 2014 року склав 116.2 %, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 1 жовтня 2014 року склав 35 139 гривень 47 копійок /30 240.51 грн. х 116.2 %/ За січень - жовтень 2014 року підлягає до стягнення додаткова сума боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 4 898.96 грн. /35 139.47 грн. - 30 240.51 грн./. Загальна сума боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання зобов`язання, що підлягає до стягнення з [PERSON] станом на 1 жовтня 2014 року, складає 35 139 гривень 47 копійок. Згідно розрахунку трьох процентів річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та п.4 договору позики, їх розмір за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 1 грудня 2014 року складає 2175 гривень (30000 гривень х 3 % = 900 грн.: 12 місяців =75 грн х 29 місяців), які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. За таких обставин стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягає сума боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 35139 гривень 47 копійок, три проценти річних за час прострочення виплати боргу в сумі 2175 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч.3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В частині 2 цієї статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, зокрема, у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової длопомоги у конкретній справі(наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Оплата витрат за надання правової допомоги [PERSON] та надання послуг за цим договором підтверджується актом виконаних робіт від 11 листопада 2014 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру. Як вбачається з акту виконаних робіт, адвокатом адвокатського об'єднання «Славутицька міська юридична консультація «Захист» [PERSON] було затрачено 0,5 годин на роз'яснення та надання консультацій з положень цивільного, цивільного процесуального законодавства, прав та обов'язків сторін по цивільній справі у судовому процесі, та 2 години за вивчення і проведення аналізу наданих стороною документів, що стосуються позову, підготовка позовної заяви, розрахунку до позову, заяви про забезпечення позову. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.11.2014 року, яка долучена до матеріалів справи, [PERSON] оплачено адвокатському об'єднанню «Славутицька міська юридична консультація «Захист» за надання правової допомоги згідно акту виконаних робіт 500 гривень. Даний розмір судових витрат суд вважає обґрунтованим, враховуючи час, затрачений адвокатом на надання консультацій з положень цивільного, цивільного процесуального законодавства, прав та обов'язків сторін по цивільній справі у судовому процесі, та на вивчення і проведення аналізу наданих стороною документів, що стосуються позову, підготовка позовної заяви, розрахунку до позову, заяви про забезпечення позову і відповідає граничному розміру, встановленому Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Таким чином, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved