Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Заступник керівника Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області звернувся в суд з позовом до [PERSON],Товариства з обмеженою відповідальністю «Урожайна країна» і просить розірвати договори оренди земельних ділянок площею 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452) вартістю 119156,86 грн., 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565) вартістю 2403904,67 грн., 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724) вартістю 650627,59 грн., 50,2790 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0722) вартістю 1402792,07 грн., укладені 22.01.2015 між Головним управлінням Держземагентства у Сумській області та [PERSON]; визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок площею 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452) вартістю 119156,86 грн., 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565) вартістю 2403904,67 грн., 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724) вартістю 650627,59 грн., 50,2790 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0722) вартістю 1402792,07 грн., укладені 03.04.2015 між [PERSON] та ТОВ «Урожайна країна»; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Сумської області 2756 грн. судового збору. В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що наказами Головного управління Держземагентства у Сумській області № № 18-5029/16-14-СГ, 18- 5030/16-14-СГ, 18-5031/16-14-СГ від 10.11.2014 [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 50,28 га, 82,98 га, 25,61 га, та 26,96 га та відповідно в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Галківської та Гришинської сільських рад Роменського району. Наказами Головного управління Держземагентства у Сумській області №№ 18-5527/16-14-СГ, 18-5528/16-14-СГ, 18-5529/16-14-СГ, 18-5530/16-14-СГ від 17.12.2014 затверджено проекти землеустрою щодо відведення [PERSON] в оренду земельних ділянок на території Галківської та Гришинської сільських рад відповідно та надано в оренду для ведення фермера господарства 4 земельні ділянки, площею 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452), 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565), 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724), 50,2790 га (кадастрі номер 5924184700:02:001:0722), розташованих на території Галківської та Гришинської сільських рад Роменського району Сумської області. У подальшому 22.01.2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Сумській області та [PERSON] укладено 4 договори оренди зазначених земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення (далі - договори оренди), розташованих на територіях Галківської та Гришинської сільських рад, строком на 21 рік. Державна реєстрація права оренди здійснено Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції 03.04.2015 за номерами: 9279299; 9278524; 9283070; 9279466. Відповідно до п.5.2 договорів оренди цільове призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Пунктом 8.1 договорів встановлено заборону на зміну цільового призначення без зміни проекту землеустрою. Відповідно до експлікації земельних угідь, що передані в оренду відповідачу, код цільового використання земельних ділянок 01.02. Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 таким кодом у державному земельному кадастрі позначаються землі для ведення фермерського господарства. Пунктом 12 договорів передбачена можливість передачі оренди земельних ділянок у суборенду без зміни цільового призначення. Враховуючи, що [PERSON] в порушення вимог ст. ст. 8, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 20, 31, 96 Земельного кодексу України, п.п.5.2, 8.1, 12 договорів, вищезгадані земельні ділянки передано в суборенду зі зміною цільового призначення без розроблення та затвердження Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області відповідних проектів землеустрою, то вбачаються підстави, передбачені ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 141,143 Земельного кодексу України, п.13.3 Договорів для припинення договорів шляхом їх розірвання. Разом з тим, 03.04.2015 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Урожайна Країна» (суборендар), укладено 4 договори суборенди земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452), 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565), 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724), 50,2790 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0722), розташованих на території Галківської та Гришинської сільських рад Роменського району Сумської області. Державна реєстрація права оренди здійснена Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції 03.04.2015 за номерами запису: 9280090; 9279289; 9283533; 9281324. Пунктом 5.2 договорів суборенди від 03.04.2015 визначено, що земельні ділянки передаються в суборенду Другому відповідачу для вирощування сільськогосподарської продукції. Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2 № 1011/18306, такого виду цільового використання земель не передбачає. Таким чином, надані [PERSON] земельні ділянки за цільовим призначенням не використовуються, а фактично вони використовуються ТОВ «Урожайна країна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Передача земельних ділянок в суборенду ТОВ «Урожайна країна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва змінює призначення земельної ділянки, а тому суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки передача орендарем земельної ділянки в суборенду можлива тільки без зміни її цільового призначення. Тобто, зміст договорів суборенди суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про оренду землі» і маються підстави для визнання їх недійсним. Договори суборенди укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оренду землі», при укладенні договорів вийшли за межі умов договорів оренди. З огляду на вимоги, ст. 8 Закону України «Про оренду землі», ч.2 п.б ст. 21 ЗК України, ст. 215 ЦК України, договори суборенди земельних ділянок від 03.04.2015 року суперечать вимогам Цивільного кодексу України, актам цивільного та земельного законодавства є оспорюваним правочинам, і тому відповідно до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України мають бути визнані судом недійсними. У даному випадку вбачаються порушення інтересів держави, що полягають у протиправному набутті прав на земельні ділянки державної форми власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництві всупереч вимогам закону, зловживання відповідачами положеннями законодавства про набуття цих прав виключно на конкурсних засадах. З 25.04.2015 року повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, яке є публічним правонаступником Головного управління Держземагенства в Сумській області. Поряд з цим вказаним органом не вживались заходи щодо усунення порушень вимог законодавства при використанні зазначених земельних ділянок, у тому числі в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання ними своїх повноважень по захисту інтересів держави. З метою належної реалізації вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Роменська місцева прокуратура 27.05.2016 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про наміри вжиття заходів представницького характеру в межах повноважень, наданих ст. 23 вказаного закону. У судовому засіданні прокурор Клименко Я.В. позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові і прохала їх задоволити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, будучи повідомленим, явку представника в судове засідання не забезпечив. В письмових поясненнях представник Держгеокадастру у Сумській області за довіреністю [PERSON] прохає позов прокурора задовольнити. Зазначає, що предметом позовної заяви є розірвання договорів оренди земельних ділянок, визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок, укладених 22.01.2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Сумській області строком на 21 рік. Надані [PERSON] земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства за цільовим призначенням не використовуються, а фактично вони використовуються ТОВ «Урожайна країна» для товарного сільськогосподарського виробництва, тобто не за цільовим призначенням. Беручи до уваги, що [PERSON] порушено умови договорів оренди, земельні ділянки, надані за договорами оренди, за цільовим призначенням не використовуються, відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» договори оренди від 22.01.2015 року мають бути достроково розірвані за рішенням суду на підставі ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу у звязку з порушенням [PERSON] вимог ст. ст. 8, 24 Закону України «Про оренду землі» (а.с. 219-220). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не зявився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. В письмових запереченнях проти позову відповідач [PERSON] в задоволенні позовних вимог прохав відмовити, судові витрати покласти на відповідача. Зазначив, що в 2015 році він вирішив скористатися своїм правом та створити фермерське господарство. Для отримання земельних ділянок він звернувся до Головного управління Держземагенства у Сумській області, 10.11.2014 року йому було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 50,28 га, 82,98 га, 25,61 га, 26,96 га, розташованих на території Галківської та Гришинської сільської ради. 17.12.2014 року наказами Головного управління Держземагенства у Сумській області затверджено проекти землеустрою щодо відведення йому в оренду вказаних земельних ділянок, а 22.01.2015 року з Головним управлінням Держземагенства у Сумській області ним було укладено 4 договори оренди зазначених земельних ділянок, Реєстраційною службою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди. Відповідно до п.5.2 договорів оренди цільове призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. На підтвердження факту відсутності порушень прав держави, як власника спірних земель, відповідачем, як землекористувачем сплачено у 2015 році та у 2016 році орендну плату за користування земельними ділянками. Договори оренди земельних ділянок передбачають можливість укладання договорів суборенди земельних ділянок. 03.04.2015 року відповідач уклав з ТОВ «Урожайна країна» 4 договори суборенди земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, на підставі яких Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблені відповідні записи. Право суборенди зареєстровано у відповідності до діючого законодавства, по вказаним договорам ТОВ «Урожайна країна» було проведено повний розрахунок по сплаті суборендної плати за попередні роки, а отже підстави для визнання недійсними договорів суборенди немає. Вважає, що у позивача відсутні докази використання земель не за цільовим призначенням, будь-яких перевірок контролюючим органом за використанням та охороною земель не проводилося, з цього приводу будь-яких рішень Держсільгоспінспекцією не приймалося. Передання орендованих земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення (як окремої категорії земель згідно ст. 19 Земельного кодексу України), в межах категорії яких перебувають в тому числі і землі для ведення фермерського господарства, в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції, не є зміною цільового призначення земельних ділянок. Вказані земельні ділянки були і залишаються землями сільськогосподарського призначення. Зокрема, фермерське господарство «Відродження 2015». засновником якого є [PERSON], також створене з метою вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, тобто для вирощування сільськогосподарської продукції. Окрім того і суборендар спірних земель - ТОВ «Урожайна країна» (як і орендар - фермерське господарство «Відродження 2015») також використовує земельні ділянки виключно в рамках категорії земель сільськогосподарського призначення, а саме для вирощування сільськогосподарської продукції (продукції рослинництва), згідно визначених для Товариства видів економічної продукції. Вважає, що жодну з істотних умов у договорі оренди не порушено, подання позивачем позову порушує його законне право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність. Зазначає, що позивачем не вказано в чому саме полягає порушення його права внаслідок використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення не для ведення фермерського господарства, а для вирощування сільськогосподарської продукції, позивач не вказує на шкоду та її розмір, що спричинена внаслідок нецільового використання земель. (а.с. 142 147 ). В письмових запереченнях проти позову представник відповідача [PERSON] [PERSON] прохає в задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на позивача. В обгрунтування заперечень зазначає, що у позивача відсутні докази використання земель не за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким органом є Міністерство аграрної політики та продовольства України. Порядок проведення перевірок Держсільгоспінспекцією регулюється «Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства». Зазначає, що будь-яких перевірок контролюючим органом за використанням та охороною земель не проводилося, з цього приводу будь-яких рішень інспекцією не приймалося. В матеріалах справи відсутні документи, перелічені в п.3.1 Методичних рекомендації, які б могли слугувати доказом використання земельних ділянок не за цільовим призначенням. Також вважає, що позивачем не надано суду достатніх підстав та належно допустимих доказів стверджувати про відсутність відповідних повноважень у органу, уповноваженого державою (що здійснює відповідні функції у спірних відносинах), а саме Держсільгоспінспекції, чи доказів неможливості виконання ним своїх функцій та/або відсутності повноважень для звернення до суду. В частині неналежності позивача, наголошує, що заступник керівника Роменської місцевої прокуратури як позивач по справі зобовязаний був в дотримання вимог ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (центрального органу чи відповідних структурних підрозділів), про представництво даного органу в суді. (а.с. 173 178). Представник відповідача ТОВ «Урожайна країна», будучи повідомленим, явку представника в судове засідання не забезпечив. В письмових запереченнях на позовну заяву ТОВ «Урожайна країна» прохає в задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на позивача. В обгрунтування заперечень зазначає, що 03.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Урожайна країна» та [PERSON] укладено договори суборенди на 4 земельних ділянки, які розташовані на території Галківської та Гришинської сільської ради. Договорами оренди землі між [PERSON] та Головним управлінням Держземагенства у Сумській області, пунктом 12 передбачена можливість передачі орендарем земельних ділянок у суборенду без отримання письмової згоди від орендодавця. За укладеними договорами суборенди ТОВ «Урожайна країна» окрім розміру орендної плати, суборендар, як податковий агент, сплачує у державний бюджет податок з доходів фізичних осіб на дату оплати. Вважає, що підстави для визнання недійсними договорів суборенди відсутні, оскільки при їх укладенні було дотримано всіх вимог законодавства. Судження позивача про зміну цільового призначення за договорами суборенди є помилковими, оскільки передання орендованих земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення в межах категорії яких перебувають в тому числі і землі для ведення фермерського господарства, в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції, не є зміною цільового призначення земельних ділянок. Позивачем не надано доказів порушення його права, а лише аргументовано можливість його порушення, якби земельні ділянки були передані в оренду за процедурою земельних торгів. (а.с. 86 90 ) В доповненнях на заперечення проти позову виконавчий директор ТОВ «Урожайна країна» зазначає, що позивачем не надано суду достатніх підстав та належно допустимих доказів стверджувати про відсутність відповідних повноважень у органу уповноваженого державою, а саме Держсільгоспінспекції, чи доказів неможливості виконання ними своїх функцій та/або відсутності повноважень для звернення до суду. Вважає, що заступник керівника Роменської місцевої прокуратури , як позивач зобовязаний був в дотримання вимог ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернутися до Державної інспекції сільського господарства України» (центрального органу чи відповідних структурних підрозділів), з повідомленням про представництво даного органу в Недригайлівському районному суді. (а.с. 180 183). Судом встановлено, що наказами Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10.11.2014 за № № 18-5029/16-14-СГ, 18-5030/16-14-СГ, 18-5031/16-14-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею відповідно 50,28 га, 82,98 га, 25,61 га в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Гришинської сільської ради Роменського району (а.с. 7-9) Наказом Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10.11.2014 за № 18-5032/16-14-СГ [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 26,96 га в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (сіножаті) для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Галківської сільської ради Роменського району (а.с. 10). Наказом Головного управління Держземагентства у Сумській області від 17.12.2014 за № 18-5527/16-14-СГ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду» затверджено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер 5924184100:01:004:0452, площею 26,9593 га (сіножаті), розташовану за межами населених пунктів на території Галківської сільської ради Роменського району у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства строком на 21 рік (а.с. 11). Наказами Головного управління Держземагентства у Сумській області від 17.12.2014 року № 18-5528/16-14-СГ, 18-5529/16-14-СГ, 18-5530/16-14-СГ«Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду» затверджено відповідні проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано [PERSON], земельні ділянки: кадастровий номер 5924184700:02:001:0565, площею 85,8721 га (рілля), кадастровий номер 5924184700:02:001:0722, площею 50,2790 га (рілля), 5924184700:02:001:0724 площею 25,6089 га (рілля), розташованих за межами населених пунктів на території Гришинської сільської ради Роменського району у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства строком на 21 рік (а.с. 12 14). 22 січня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Сумській області та [PERSON] було укладено чотири договори оренди землі, відповідно до умов яких [PERSON] отримав в оренду наступні земельні ділянки площею: 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452) вартістю 99305,66 грн., 50,2790 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0722) вартістю 1169090,89 грн., 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565) вартістю 2003420,97 грн., 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724) вартістю 542234,88 грн. (а.с. 15-16, 24-25, 36-37, 47-50). Вказане також підтверджується актами про погодження встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості та прийомки-передачі межових знаків…, актами приймання передачі земельних ділянок від 03.04.2017 року. Відповідно до п.5.2 кожного з укладених договорів оренди землі цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. П.п. 5.3 кожного з укладених договорів оренди землі серед умов збереження стану обєкта оренди передбачає, зокрема використовувати взяту в оренду земельну ділянку за цільовим призначенням. Відповідно до п.9.4 кожного з укладених договорів оренди землі орендар земельної ділянки зобовязаний, зокрема приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Відповідно до п.12 кожного з укладених договорів оренди орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. У технічній документації, доданій до договорів оренди, а саме з Ситуаційного плану та експлікації земельних ділянок площею 85,8721 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0565), площею 25,6089 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0724), площею 50,2790 га (кадастровий номер 5924184700:02:001:0722) вбачається, що код цільового призначення земельних ділянок 01.02 для ведення фермерського господарства (29-31, 41-43, 53 -55). З [PERSON] з публічної кадастрової карти України вбачається, що цільове призначення земельної ділянки площею 26,9593 га (кадастровий номер 5924184100:01:004:0452) 01.02 для ведення фермерського господарства (29-31, 41-43, 53 -55). 03.04.2015 року між [PERSON] (орендар) та ТОВ «Урожайна країна» (суборендар) було укладено договір суборенди землі згідно умов якого в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 26,9593 га; кадастровий номер 5924184100:01:004:0452 (п.2.1); даний договір суборенди діє до 2036 (п.3.1); земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції (п.5.2) (а.с. 100 104). 03.04.2015 року між [PERSON] (орендар) та ТОВ «Урожайна країна» (суборендар) було укладено договір суборенди землі згідно умов якого в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 85,8721 га; кадастровий номер 5924184700:02:001:0565 (п.2.1); даний договір суборенди діє до 2036 (п.3.1); земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції (п.5.2) (а.с. 109 113). 03.04.2015 року між [PERSON] (орендар) та ТОВ «Урожайна країна» (суборендар) було укладено договір суборенди землі згідно умов якого в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 25,6089 га; кадастровий номер 5924184700:02:001:0724 (п.2.1); даний договір суборенди діє до 2036 (п.3.1); земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції (п.5.2) (а.с. 120-124). 03.04.2015 року між [PERSON] (орендар) та ТОВ «Урожайна країна» (суборендар) було укладено договір суборенди землі згідно умов якого в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 50,2790 га; кадастровий номер 5924184700:02:001:0722 (п.2.1); даний договір суборенди діє до 2036 (п.3.1); земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції (п.5.2). (а.с. 130-134). У кожному із вказаних договорів суборенди в 5.3 серед умов збереження стану обєкта суборенди зазначено використовувати взяту в суборенду земельну ділянку за цільовим призначенням. Вказані договори суборенди були зареєстровані належним чином, що підтверджується Витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно та про реєстрацію іншого речового права. В актах приймання-передачі земельних ділянок, які є додатком до вказаних договорів суборенди вказується, що ТОВ «Урожайна країна» прийняло в суборенду земельні ділянки сільськогосподарського призначення. (а.с. 105, 114, 125, 135). Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо правомірності оренди земельної ділянки, яка є державною власністю. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За змістом ч. 2ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як передбачено ч.1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. За змістом ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» правовим наслідком невиконання орендарем обов'язків користування орендованою земельною ділянкою згідно з умовами договору оренди землі є припинення такого договору шляхом його розірвання. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 12.02.2014 року у справах № 6-161цс13, № 6-166цс13 яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм матеріального права. Цивільним законодавством визначено також й інші підстави розірвання договору найму (оренди). Так, згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Аналогічне правове положення щодо обов'язковості згоди орендодавця на передання земельної ділянки орендарем в суборенду містить й ч.6 ст. 93 ЗК України. Згідно з ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Статтею 19 ЗК України закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч.1 ст. 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Тому, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 та зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі по тексту Класифікація), яка є частиною національного законодавства, отже повинна враховуватись при укладенні правочинів, у тому числі договорів оренди та суборенди земельних ділянок. Відповідно до експлікації земельних угідь, що передані в оренду відповідачу, код цільового використання земельних ділянок - 01.02. Згідно з Класифікацією таким кодом у державному земельному кадастрі позначаються землі для ведення фермерського господарства, у той час як вирощування сільськогосподарської продукції як вид цільового призначення не передбачений жодним нормативно-правовим актом. Статтями 31, 33-37 цього Кодексу встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель. Правовий режим земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначається статтею 31 ЗК України, відповідно до частини першої якої встановлено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земель, що відводяться для фермерського господарства, додатково підтверджується положеннями статті 122 ЗК, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки. При цьому абзац другий частини п'ятої статті 20 ЗК України встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель, земельні ділянки сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі. ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною другою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок держаної власності проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.. 122 цього Кодексу. Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України). Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного законом. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 08 квітня 2015 року в справі № 6-32цс15, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм матеріального права. Як встановлено судом, умовами укладених між сторонами договорів оренди землі від 22.01.2015 року (п. 5.1, 5.2) передбачено, що в оренду [PERSON] передаються земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Права й обовязки сторін вказаних договорів оренди, визначені у відповідності до п.п. 9.1 9.4 Зокрема, відповідно до п. 9.3 орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди, отримувати доходи з орендованої земельної ділянки. Згідно п.12 договорів оренди орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Разом з тим умовами укладених між сторонами договорів оренди землі (п.8.1) встановлено заборону орендарю на зміну цільового призначення земельних ділянок без проекту землеустрою. Таким чином, передача [PERSON] орендованих ним земельних ділянок у суборенду могла бути здійснена ним без зміни цільового призначення, а якщо ці вимоги порушені, то це є суттєвим порушенням орендарем умов договорів оренди щодо користування земельними ділянками наданими в оренду і є підставою для розірвання укладених договорів оренди. У позовній заяві прокурор зазначив, що надані [PERSON] земельні ділянки для ведення фермерського господарства за цільовим призначенням не використовуються, а фактично використовуються ТОВ «Урожайна країна» для товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договорів оренди і зміна цільового призначення земельних ділянок була проведена без погодження проекту землеустрою. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вказаних вимог відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що він під час укладення договорів суборенди звертався до орендодавця за дозволом на зміну цільового призначення земельних ділянок і така згода була надана. Отже, договори, оренди, укладені між Головним управлінням Держземагенства у Сумській області та [PERSON] підлягають розірванню з підстав невиконання орендарем обовязків, встановлених законом та договором. Судом також встановлено, що земельні ділянки були передані [PERSON] в суборенду ТОВ «Урожайна країна», яке не являється фермерським господарством, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 91). З аналізу земельного законодавства вбачається, що для земель фермерського господарства встановлений окремий правовий режим (ст. 31, 32 ЗК України, абз.16 ч. 2 ст. 134 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент укладення договорів). Таким чином земельна ділянка для ведення фермерського господарства могла бути передана в суборенду лише фермерському господарству.\~\~\~\~ П.П. 5.2 Договорів суборенди обумовлено, що земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції. Як зазначалось вище виду класифікації - для вирощування сільськогосподарської продукції, нормативно-правовими актами не передбачено. Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Таким чином, передача земельних ділянок в суборенду ТОВ «Урожайна країна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва змінює цільове призначення земельної ділянки, а тому суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки передача орендарем земельної ділянки в суборенду можлива тільки без зміни її цільового призначення. Тобто, зміст договорів суборенди суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про оренду землі» і маються підстави для визнання їх недійсним. Договори суборенди укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оренду землі», при укладенні договорів вийшли за межі умов договорів оренди. Згідно ч. 2 п. б ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Таким чином Договори суборенди, укладені 03.04.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Урожайна країна» слід визнати недійсними. Суд критично відноситься до заперечень відповідача з приводу звернення прокурора до суду, враховуючи наступне. Частиною 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Розмір орендної плати встановлений ст. 288 Податкового кодексу України, який у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3) може перевищувати встановлений у попередньому підпункті цієї статті граничний розмір орендної плати у вигляді 12 % нормативної грошової оцінки. Відповідно до п. 4.1 оспорюваних договорів оренди річна орендна плата за користування земельними ділянками становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, у разі продажу орендованих Першим відповідачем ділянок на земельних торгах держава мала можливість отримувати орендну плату в більшому розмірі, ніж передбачено цими договорами. У звязку з цим вбачаються порушення інтересів держави щодо забезпечення надходження коштів до бюджету. До того ж нецільове використання земельних ділянок може призвести до їх непридатності для використання за цільовим призначенням, що вимагатиме значних зусиль і матеріальних затрат, отже існує потенційна загроза інтересам держави, що обумовлює участь прокурора у справі відповідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Також установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється. Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 6 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відповідно до п. п. 13 п. 4 якого Головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Сумської області. Як юридичну особу Головне управління Держгеокадастру у Сумській області зареєстровано 25.04.2015, про що у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено відповідний запис. Таким чином, з 25.04.2015 повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, яке є публічним правонаступником Головного управління Держземагенства в Сумській області. 27.05.2016 року за Вих. № 102-3731 вих-16 заступник керівника Роменської місцевої прокуратури [PERSON] відповідно до вимог ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомив виконуючого обовязки начальника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про те, що Роменською місцевою прокуратурою підготовлено позов в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до [PERSON] про розірвання договорів земельних ділянок. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в дольовому порядку по 1378 грн. з кожного.

Outcome: approved