Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

До суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся [PERSON] У позовній заяві позивач вказав, що він працював на посаді наукового співробітника відділу НТК в інституті проблем кріобіології та кріомедицини НАН України з 19 грудня 2000 року, а взагалі в інституті працював з 27 липня 1981 року. Згідно постанови Президії НАН України №11 від 20 січня 2016 року в інституті були здійснені заходи, що призвели до необхідності вимушеного скорочення чисельності співробітників та внесення зміни до структури та штатного розпису інституту. 14 березня 2016 року у звязку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до наказу №14 від 01 березня 2016 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису інституту» та №33-ОС від 14 березня 2016 року «Про попередження про звільнення співробітників ІПК і К НАН України у звязку зі скороченням штату та кількості працівників» його було усно повідомлено про розірвання трудового договору у звязку зі скороченням штату організації. Наказом №59-ОС від 26 травня 2016 року інституту проблем кріобіології та кріомедицини НАН України у звязку зі скороченням штату та кількості працівників, його було звільнено з посади наукового співробітника 0,5 ставки відділу НКТ з 26 травня 2016 року за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за невикористані 23 календарних дня щорічної відпустки. Вважає своє звільнення незаконним оскільки він не був належним чином ознайомлений з наказом №33-ОС від 14 березня 2016 року «Про попередження про звільнення співробітників ІПК і К НАН України у звязку зі скороченням штату та кількості працівників», не було враховане його переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, не було запропоновано переведення на іншу роботу за його кваліфікацією, не було згоди профспілкового комітету щодо його звільнення. У судовому засіданні позивач підтримав свої доводи, викладені в позовній заяві та просив поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за вимушений прогул. Відповідаючи на питання позивач у судовому засіданні вказав, що він був присутній на засіданні профспілкового комітету 23 травня 2016 року, але на цьому засіданні розглядалась його скарга, а не давалась згода на його звільнення. Крім того, дійсно 14 березня 2016 року йому зачитали наказ про майбутнє звільнення працівників, але коли йому читали вказаний наказ то були присутніми два працівники [PERSON] та [PERSON], третього працівника [PERSON] не було. З цих підстав він вважає, що належним чином йому цей наказ не доведений до відома. Після звільнення з ним був повністю проведений остаточний розрахунок та видана трудова книжка. При звільненні йому було запропоновано зайняти посаду електрика, сантехніка, оператора котельної, але не було запропоновано зайняти посаду за його спеціальністю. Крім того, керівництво інституту не надавало йому змоги публікувати свої роботи в науковому журналі, який видається інститутом. Представник відповідача у судовому засіданні вважав позовні вимоги безпідставними та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на посаді наукового співробітника відділу НТК в інституті проблем кріобіології та кріомедицини НАН України з 19 грудня 2000 року, а взагалі в інституті працював з 27 липня 1981 року. Згідно постанови Президії НАН України №11 від 20 січня 2016 року в інституті були здійснені заходи, що призвели до необхідності скорочення чисельності співробітників та внесення зміни до структури та штатного розпису інституту. 14 березня 2016 року у звязку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до наказу №14 від 01 березня 2016 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису інституту» та №33-ОС від 14 березня 2016 року «Про попередження про звільнення співробітників ІПК і К НАН України у звязку зі скороченням штату та кількості працівників» позивача було усно повідомлено про розірвання трудового договору у звязку зі скороченням штату організації. На думку суду дії відповідача відповідали вимогам ч.1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до вимог якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; Доводи позивача про те, що він належним чином не ознайомлений з вищевказаним наказом та не попереджений про майбутнє звільнення спростовуються наданими доказами і поясненнями самого позивача, який підтвердив, що йому зачитували наказ, але він повністю не мав змоги з ним ознайомитися та актом від 14 березня 2016 року, відповідно до якого позивачу було запропоновано ознайомитися з наказом №33-ОС від 14 березня 2016 року та отримати письмове попередження про наступне вивільнення та вакантні посади, відповідно до якого [PERSON] відмовився знайомитися з наказом та отримувати попередження. 22 травня 2016 року в.о. зав. відділом НТК звернувся зі службовою запискою, в якій висловив пропозицію щодо звільнення позивача з посади, оскільки позивач за останні пять років не має жодної публікації, його кваліфікація та професійні якості являються нижчими від інших співробітників. Адміністрація звернулася до профспілкового комітету для розгляду питання про надання дозволу на звільнення позивача і відповідно до п.10 ч.1 ст. 247 КЗпП України це питання вирішене профспілковим комітетом. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації інституту проблем кріобіології та кріомедицини розглядалось одне питання «про надання згоди на скорочення штатів» і профспілковий комітет розглянувши також скаргу [PERSON] прийняв рішення пояснення [PERSON] вважати безпідставними, погодитися з рішенням керівника підрозділу, тобто надав дозвіл на звільнення позивача. Позивачу адміністрацією була запропоновано переведення на вакантну посаду сантехніка, електрика або оператора котельної. Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що інших вакантних посад в інституті не малось. Наказом №59-ОС від 26 травня 2016 року інституту проблем кріобіології та кріомедицини НАН України у звязку зі скороченням штату та кількості працівників, його було звільнено з посади наукового співробітника 0,5 ставки відділу НКТ з 26 травня 2016 року за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за невикористані 23 календарних дня щорічної відпустки. За зверненням позивача головним управлінням держпраці у Харківській області 09 червня 2016 року була проведена позапланова перевірка додержання субєктом господарювання законодавства про працю і відповідно до акту перевірки №20-01/4201/0923 порушень трудового законодавства у 2016 році не виявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося до вимог діючого законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed