Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 26.07.2008 р. перебувала у шлюбі, який розірвано 25.09.2010 р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу син залишився на її утриманні та вихованні й проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач не виконував обов'язків щодо утримання дитини, вона звернулась до суду для стягнення аліментів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2009 р. у справі № 2-3517/2009 з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина. Проте заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 р. складає 29007 грн. 49 коп., що підтверджується довідкою ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Проживаючи з 2010 року окремо від дитини [PERSON] без жодних поважних причин не приймає участі як в утриманні, так і у вихованні дитини, з сином не спілкується без жодних перешкод для цього. Так, з моменту розірвання шлюбу [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків: не приймає участі в утриманні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, взагалі не цікавиться здоров'ям та життям дитини. Крім того, з 2010 року [PERSON] не вчиняє будь-яких дій для спілкування з сином та не виявляє жодного інтересу до його внутрішнього світу, не приймає участі у створенні умов для отримання сином освіти та не прияє засвоєнню ним загальновідомих норм моралі. Відповідач, як батько, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. Фактично між сином та відповідачем відсутні родинні стосунки притаманні сім'ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв'язку. Дитина не відчуває потреби у відповідачі, оскільки майже з народження покинута ним на її виховання та утримання. Дитина взагалі не пам'ятає [PERSON] як батька. Вважає, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] В судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, які містяться у позові. Також зазначила, що у відповідача була можливість відвідувати дитину, однак він цього не робив. Де вони проживають з дитиною [PERSON] знає, оскільки увесь час з народження дитини вони проживають за однією адресою, а сім'ю він покинув через хворобливість дитини. В судове засідання з'явилась представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі з підстав, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також зазначила, що у дитини хворе серце, ще під час перебування у шлюбі відповідач припинив утримувати дитину, жодного разу він не прийшов на день народження, не телефонував ні матері ні бабці з приводу дитини, не відвідував школи. Також уточнила, що в першому реченні позову допущена описка, а саме зазначено відповідача [PERSON], замість вірного - [PERSON] Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду з'явився 24.03.2016 р. у попереднє судове засідання, заперечував проти задоволення позову. В подальшому участі у розгляді справи не брав, про причини неявки суд не повідомляв, письмових заперечень або пояснень на позов відповідач не надав. До суду з'явився представник відповідача [PERSON] який позов заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що [PERSON] перешкоджала [PERSON] виконувати батьківські обов'язки, не повідомляла де вона проживає з дитиною. З питанням усунення перешкод у вихованні дитини [PERSON] до суду чи органу опіки та піклування ніколи не звертався. Коли востаннє [PERSON] бачив дитину він не знає, коли відповідач останнього разу сплачував аліменти він не знає. Зазначив, що у липні 2016 року [PERSON] звертався до органу опіки для того, щоб дізнатись до якого дитячого садка ходить дитина. Просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю позову. До суду з'явився представник органу опіки та піклування Запорізької районної держадміністрації Запорізької області Дупліна І.М., яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування Запорізької районної держадміністрації Запорізької області вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивачки, буває у неї вдома. [PERSON] бачила одного разу на весіллі. З [PERSON] знайома приблизно з 2000 року. З дитиною завжди матір та бабуся. Приблизно у 2010-2011 р.р. у [PERSON] з'явився інший чоловік на ім'я [PERSON], якого [PERSON] називає батьком, відноситься до нього як до батька. Спілкуються вони як сім'я. Дитину вона бачить регулярно з бабусею, дядьком, [PERSON] чи її чоловіком. Щоб приходив [PERSON] вона не бачила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] є його сусідкою, знає її ще з її дитинства, оскільки її матір в один час з ним отримували квартири у будинку. На одному поверсі вони проживають приблизно 15 років. Сім'я у них порядна, дружелюбна. На його очах вона виходила заміж, народжувала дитину. Батька вже й не впізнає. Дитина в цій сім'ї щаслива. Знає [PERSON] - співмешканця [PERSON], який проживає з ними. Бачив як [PERSON] гуляє з [PERSON]. [PERSON] називає його батьком. У нього склалось враження, що [PERSON] чоловік [PERSON] та батько [PERSON]. Дитину бачить з [PERSON], [PERSON] чи бабусею [PERSON]. Спілкування в сім'ї дуже добре. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] її подруга, знайомі вони з 2011 року. Бувають один в одного у гостях, діти дружать між собою. Діти ходять в одну школу, раніше ходили на підготовчі курси. Дитиною займається [PERSON]. Думала, що [PERSON] є рідним батьком, він піклується про дитину, влаштовує свята. В гостях у [PERSON] буває часто. В квартирі у дитини обладнана кімната, дитина росте в турботі. При ній [PERSON] [PERSON] називає батьком. До школи [PERSON] водить [PERSON], [PERSON] та бабуся [PERSON] (матір [PERSON]). [PERSON] вона ніколи не бачила. При ній він не висловлював бажання спілкуватись з [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] працюють разом, є поругами. Познайомились вони в 2012 році при спільному святкуванні свята та з цього часу дружать. Про те, що [PERSON] не є батьком [PERSON], дізналась від [PERSON] приблизно через пів року після знайомства з нею. Цим вона була дуже здивована, оскільки [PERSON] сприймає [PERSON] як батька. Відносини у них в сім'ї хороші, довірчі. [PERSON] називає [PERSON] батьком. Зі слів [PERSON] знає що [PERSON] раніше судимий, ніколи дитиною не цікавився. В квартирі у дитини створені всі умови. Дитиною замаються [PERSON] і [PERSON]. Очевидцем у створенні перешкод [PERSON] для спілкування з дитиною [PERSON] вона не була. Свідком конфліктів у сім'ї [PERSON] вона не була. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] участі у вихованні дитини не бере. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони є однокласниками, знає її з 2001 року. [PERSON] вона знає як її чоловіка, познайомилась з ним приблизно у 2008 році. Довго [PERSON] та [PERSON] не прожили у шлюбі та розійшлись. Після їх розлучення вона спілкується з [PERSON], а з [PERSON] не спілкується. Коли [PERSON] було приблизно два роки [PERSON] познайомилась з [PERSON]. Зараз вони проживають з [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] та її братом. Відносини в сім'ї добрі, [PERSON] називає [PERSON] батьком. [PERSON] займається уроками з дитиною. Постійно бачила як [PERSON] та [PERSON] відвозили [PERSON] до дитячого садка та забирали його. Кімната у [PERSON] обладнана, утриманням дитини займається [PERSON] та [PERSON]. Зі слів [PERSON] знає, що приблизно у 2009 році за проханням [PERSON] [PERSON] висилав їй 50 гривень. Це було ще до знайомства з [PERSON]. Сама вона не була очевидцем перешкод у спілкуванні дитини з [PERSON] Жодного разу після розлучення [PERSON] не бачила [PERSON] з дитиною. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що проживає з [PERSON] приблизно з часу, коли [PERSON] було 1,5-2 роки. У них спільний сімейний бюджет, побут. [PERSON] виховують разом з [PERSON], дитина називає його батьком. Сім'ю намагається забезпечувати усім необхідним. Дитині створюють необхідні умови. [PERSON] ніколи не бачив, грошей він на дитину не дає, не виховує. Коли вони тільки починали жити разом з [PERSON], то якісь гроші [PERSON] платив. З приводу біологічного батька [PERSON] йому ніколи питань не задавав. Сам [PERSON] ніколи не телефонував та не приходив. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 200 від 25.09.2010 р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2009 р. у справі № 2-3517/2009 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2009 р. Цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/5 з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 26.10.2009 р. і до досягнення [PERSON] трьох років. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено розрахунком заборгованості № 44/3 від 12.01.2016 р., згідно до попереднього розрахунку заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.06.2015 р. становить 23611 грн. 05 коп., а станом на 01.01.2016 р. заборгованість за аліментами складає 29007 грн. 49 коп. При цьому, у розрахунку відображено, що у період з 01.07.2015 по 01.01.2016 р.р. аліментів сплачено 0 грн. 00 коп. У характеристиці № 6 від 09.02.2016 р. на [PERSON], виданої Запорізькою суспільно-гуманітарною гімназією № 27, тобто за місцем навчання дитини зазначено, що [PERSON] навчається в гімназії з 01.09.2015 р., проявляє активність на уроках, вчиться на стабільно достатньому рівні, особливу увагу приділяє математиці, багато читає, приймає активну участь в інтелектуальних та творчих конкурсах. [PERSON] приймає актину участь в житті класу, відповідальний за доручену справу. Учень доброзичливий, серед дітей користується авторитетом, зовнішній вигляд завжди відповідає учнівському. Вихованням сина з вересня займається виключно матір - [PERSON], вітчим - [PERSON] і бабуся - [PERSON]. [PERSON] є головою батьківського комітету класу, відповідально відноситься до цієї роботи: приймає участь в організації навчального процесу, відвідує батьківські збори, активну участь приймає у позакласній роботі, вчасно вносить необхідні платежі; систематично цікавиться навальною та виховною діяльністю свого сина. Батько, [PERSON], за період навчання свого сина в гімназії ніякої уваги не приділяв, в школі не з'являвся, батьківські збори не відвідував, індивідуально не цікавився вихованням і навчанням сина. З листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» № 01-8/253 від 12.02.2016 р. вбачається, що [PERSON] знаходиться під наглядом в даному медичному закладі з народження, перебуває на обліку у окуліста з приводу: «збіжна альтернуюча косоокість, гіперметропія слабкого ступеня обох очей». З приводу цієї патології отримував стаціонарне лікування в офтальмологічному відділенні обласної дитячої лікарні у 2014, 2015 роках. Знаходиться під наглядом кардіолога, діагноз: «відкрите овальне вікно, додаткова хорда лівого шлуночка». Станом здоров'я дитини піклуються мати та бабуся (мати матері); при викликах додому лікаря та при відвідуванні лікувального закладу вони приходили разом з дитиною. Батька дитини дільничний лікар не пам'ятає. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/2077 від 01.07.2016 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухиляння [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Дане рішення мотивоване тим, що [PERSON] свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вказаного рішення на засіданні комісії 11.05.2016 р. з питань захисту прав дитини була присутня [PERSON], [PERSON] на засідання комісії не з'явився, в телефонній розмові повідомив, що відносно нього відкрито провадження в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя та ухвалою суду прийнято запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту. У зв'язку з тим, що [PERSON] знаходиться під домашнім арештом, членами комісії 23.05.2016 р. здійснено виїзд до його будинку за адресою: [ADDRESS], та зроблено акт обстеження умов проживання. В розмові з [PERSON] з'ясовано, що до заключення під варту він сплачував аліменти на дитину, про що у нього є підтверджуючі документи, які він надасть на засідання комісії. На другому засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 26.05.2016 р. була присутня [PERSON], яка надала оновлений розрахунок заборгованості аліментів станом на 01.05.2016 р., а [PERSON] на засідання не з'явився та не надав підтверджуючих матеріалів щодо виховання та участі його в реалізації батьківських прав. Членами комісії було винесено рішення № 78 від 26.05.2016 р. про перенесення розгляду питання на наступне засідання та надання попередження [PERSON] щодо остаточного вирішення питання на наступному засіданні комісії. На наступне засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з'явився та не надав підтверджуючих матеріалів щодо виховання та участі в реалізації батьківських прав. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вирішуючи питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] орган опіки доклав зусиль, що батько міг надати необхідні для вирішення даного питання документи, обґрунтовано висловити власну точку зору, зробити відповідні висновки. Відкладаючи засідання комісії орган опіки та піклування, даний орган не тільки сприяв повноті розгляду даного питання, а й підштовхував [PERSON] до дій, спрямованих на виконання його батьківських обов'язків. [PERSON] не створює для свого сина повного і гармонійного розвитку його особистості, не виховує у любові і розумінні. Суд не може не врахувати, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10.09.2012 р., яке в подальшому було скасоване рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2013 р., [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд послався серед інших обставин на те, що місцевий суд не перевірив доводи [PERSON] про наявність перешкод у вихованні дитини, а також відсутність належного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, відсутність у висновку жодних посилань на будь-які дії [PERSON], які тягнуть застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Суд констатує, що з часу скасування попереднього рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, ним не вчинено жодних дій спрямованих на виконання батьківських обов'язків. Своїх обов'язків він не виконував і раніше на що у сукупності вказують розрахунки заборгованості за аліментами, які містяться в матеріалах справи, показання свідків. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 20.07.2016 р. [PERSON] з грудня 2011 року і до теперішнього часу не сплатив жодної суми в рахунок їх сплати. Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] посилався на те, що органи державної виконавчої служби мали можливість, а відповідач не мав би заперечень щодо звернення стягнення на нерухомість [PERSON] в рахунок сплати аліментних платежів. При цьому, він не зміг обґрунтовано пояснити чому [PERSON], маючи таку можливість, не вчинив таких дій добровільно. На питання суду представник відповідача не зміг пояснити коли в останній раз [PERSON] бачив дитину, коли востаннє сплачував аліментні платежі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], посилаючись на довідку органу державної виконавчої служби, вказував на факти сплати [PERSON] аліментів після грудня 2011 року, однак категорично відмовився долучити таку довідку до матеріалів справи. На питання суду про наявність та зміст перешкод у вихованні дитини представник відповідача [PERSON] зазначив, що [PERSON] перешкоджає відповідачу виконувати батьківські обов'язки тим, що вона не повідомила [PERSON] про місце проживання дитини. Разом з тим, дитина з часу народження та до теперішнього часу не змінювала місце свого проживання. На це вказує і довідка Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» № 01-8/253 від 12.02.2016 р. і показання свідків, допитаних у судовому засіданні. Саме за цією адресою проживав [PERSON] разом з сім'єю до припинення шлюбних відносин з [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] з липня 2016 року намагався встановити через уповноважені органи дитячий садок, який відвідує його син, пославшись на факт усного звернення до таких органів. Разом з тим, [PERSON], згідно характеристики № 6 від 09.02.2016 р. навчається в Запорізькій суспільно-гуманітарній гімназії № 27. Дана характеристика направлялась відповідачу як додаток до позову, на ній міститься адреса даного навчального закладу та усі інші необхідні дані. Отже, дані посилання представника відповідача є неспроможними та такими, що не мають жодного доказового підтвердження. Суд неодноразово роз'яснював представнику відповідача [PERSON] процесуальні права та обов'язки, право на подання доказів, обов'язок доказування, пропонував подати докази виконання [PERSON] батьківських обов'язків, однак представник позивача не виявив бажання реалізовувати їх. Наразі суд констатує, що жодних об'єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітнього сина [PERSON] судом не встановлено. Жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати свої батьківські обов'язки. Водночас суд відзначає, що представник позивача лише бездоказово намагався створити уявлення суду про існування перешкод у спілкуванні [PERSON] у спілкування з дитиною. Отримавши позов з додатками 17.03.2016 р., маючи повну інформацію про місце проживання, про місце навчання дитини, номер домашнього телефону, оскільки усі ці відомості містяться у позові та додатках до нього, [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов'язків. Як видно з копії ухвали Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 22.02.2016 р., яка була долучена відповідачем у попередньому судовому засіданні, в провадженні даного суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON], за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України. Даною ухвалою [PERSON] продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів - до 22 квітня 2016 р. Згідно даної ухвали [PERSON] слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2014 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було змінено на домашній арешт. Між тим, сам лише факт застосування запобіжного заходу не унеможливлює виконання [PERSON] батьківських обов'язків та не звільняє від їх виконання. Батько не був позбавлений права та можливості телефонувати дитині, запрошувати до житлового приміщення, яке йому заборонено покидати за ухвалою суду, сплачувати аліменти тощо. Турбота про дитину не може залежати від суб'єктивних чинників, а необхідність її виконання мала б стимулювати [PERSON] до уникнення ризиків, які б перешкоджали виконанню ним батьківських обов'язків. Крім того, суд відзначає, що турбота про дитину не має виключно матеріального виразу та не зводиться для того з батьків, що проживає окремо, до сплати аліментів. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30.11.2011 р. у справі № 22ц-5851/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів встановлено, що з довідки центу зайнятості вбачається, що відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості, йому була призначена і виплачувалась допомога по безробіттю. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.09.2012 р. у справі № 22-5038/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Відділ державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про стягнення заборгованості з аліментів, неустойки встановлено, що перерахування аліментів [PERSON] робив за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим регулярно отримував назад зроблені ним перекази. Проте в постановах державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2011 р. чітко зазначена адреса стягувача: [ADDRESS]. Відповідач не вчинив жодних дій, як то звернення до Державної виконавчої служби з цього приводу, перерахування коштів на її рахунок, спрямованих на належну сплату і отримання аліментів. Систематичне повернення грошових коштів, нібито сплачених [PERSON] в якості аліментів, їх мізерний розмір (в середньому 50 грн. на місяць), сплата належним чином аліментів в розмірі 500 грн. лише в жовтні 2011 року, не вчинення дієвих заходів на перерахування аліментів на утримання своєї дитини протягом іншого тривалого періоду, свідчать про навмисне ухиляння відповідача від реальної сплати аліментів. У світлі приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, вищезазначені обставини встановлені рішеннями Апеляційним судом Запорізької області не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] При цьому суд констатує, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного Відділом Служби у справах дітей по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 07.09.2016 р. у квартирі, де проживає дитина разом з матір'ю, створені належні умови для її проживання та розвитку. Згідно довідки б/н від 28.01.2016 р., виданої ОСББ «Вознесенка», у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно побутової характеристики, наданої за підписом голови правління ОСББ «Вознесенка» за час проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], конфліктів з сусідами не виникало, скарг не надходило. Як видно з характеристики, наданої за місцем роботи, [PERSON] працює контролером квартирного обліку служби реалізації цеху № 11 КП «Водоканал». За час роботи проявила себе як відповідальний працівник, дисциплінований. За таких обставин, враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір'ю, що відповідає інтересам дитини. Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved