Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, в якому просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати за нею право на земельну частку (пай), право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 03 лютого 1997 року на ім'я [PERSON] та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 10,70 га ріллі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Троїцькою РДА Луганської області 10.03.2004 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010441800111, виданого на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] При цьому за життя на залишок землі (пасовища) згідно з вказаним вище сертифікатом розміром 3,6 га , спадкодавцем не було оформлено державний акт на право власності на землю. Земельну ділянку розміром 10,70 га [PERSON] заповів своїй цивільній дружині - позивачу, з якою проживав однією сім'єю більше п'яти років. Позивач прийняла спадщину за заповітом. Землі (пасовища) спадкоємець у заповіт не включив. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. Вказані обставини позбавляють її оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, суду надали заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис №7 від 20.08.2009 року (а.с.14). Судом встановлено, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 14,12 умовних кадастрових га по колишньому КСП ім. Шевченко Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, який зареєстровано 20.03.1997 за № 22 (а.с. 15). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 10,70 га ріллі, який зареєстровано 10.03.2004 за № 010441800111 (а.с. 16). Згідно довідок № 87 та № 88 від 22.05.2017, виданих виконкомом Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS], однією сім'єю більш ніж п'ять років (а.с. 17, 18). Згідно довідки № 89 від 22.05.2017, виданої виконкомом Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, по сертифікату серії [NUMBER] залишок землі (пасовища) складає 3,60 умовно кадастрових га, яка знаходиться в загальному користуванні (а.с. 19). Згідно копії заповіту від 26.03.2004 [PERSON], належну йому земельну ділянку площею 10,70 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, заповів [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно копії заяви від 07.04.2010, [PERSON] звернулася до Троїцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 56-57), на підставі якої останній було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 60). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48061620 від 14.06.2017 та № 48061709 від 14.06.2017, наданими Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області (а.с. 47, 48-53, 54-55). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно пункту «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після чого, райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інших спадкоємцем, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved