Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області про визнання недійсними заповітів її матері [PERSON], складених та посвідчених виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області: 29.10.2001р. - на користь [PERSON] та 02.11.2001р. - на користь [PERSON] Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [PERSON], яка померла [INFO], не вчиняла опорюваних заповітів, так як на момент складання заповітів вона перебувала в іншому місці. Позивач стверджує, що вищевказані оспорювані заповіти не були і не могли бути підписані [PERSON], оскільки на час складання заповітів [PERSON] перебувала у м.Харкові. Тому, вважає, що волевиявлення [PERSON] про заповіт свого майна не було, а заповіти є недійсними у зв'язку з недодержанням форми заповіту. Покликається [PERSON], як на підставу для визнання заповітів недійсними, і на ту обставину, що особа, яка посвідчила оспорювані заповіти - секретар Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області [PERSON], не мала на це повноважень. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18.01.2016р. скасовано ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.12.2015р. про закриття провадження у розглядуваній справі, так як суд апеляційної інстанції не визнав даний спір тотожним зі спором, з приводу якого ухвалене рішення Володимирецьким районним судом Рівненської області від 20.06.2014р. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області передано дану справу на розгляд до Кузнецовського міського суду Рівненської області. 07.12.2017р. за результатами повторного автоматизованого розподілу, після задоволення ухвалою суду від 07.12.2017р. заяви представника позивача від 03.03.2017р. про відвід судді, справа передана для розгляду судді Ковтуновичу М.І. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.02.2018р. було надано доручення у порядку збирання доказів Дергачівському районному суду Харківської області, Жовтневому та Дзержинському районним судам м.Харкова. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю. З її пояснень, що стосуються предмету та підстав позову, слідує, що оспорювані заповіти були складені фіктивно. [PERSON] таких заповітів не підписувала, а коли були складені від її імені заповіти, то спадкодавець перебувала в цей час у м.Харкові, у позивача. В період 20.10.2001р. - 03.11.2001р. [PERSON] перебувала у [PERSON], 04.11.2001р. її перевезли до [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні акцентувала, що позов грунтується на двох підставах. По-перше, що заповідач не могла підписувати оспорюваних заповітів, так як в той час не перебувала за місцем свого проживання та на території сільської ради. По-друге, не було дотримано нотаріальної форми заповітів, оскільки посадова особа - секретар виконкому Красносільської сільської ради не вправі була посвідчувати заповіти. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] підтримувала пояснення, надані позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позову не визнали повністю. Згідно з поясненнями [PERSON], у другій половині листопада 2001р. він забирав матір [PERSON] до Харківської області на обстеження. Заповіти були написані [PERSON] до того, коли відповідач мав привезти її до Харкова. 29.10.2001р. і 02.11.2001р. [PERSON] перебувала в себе вдома у с.Липно. [PERSON] не був присутній при складанні [PERSON] заповітів. Спадкодавець йому говорила, що землю «переписала» на нього, але відповідач тоді заповіту не дивився. Заповіт до нього потрапив від [PERSON] після смерті [PERSON] [PERSON] по суті давала пояснення, подібні за змістом до пояснень [PERSON], покликаючись, що у листопаді 2001р. [PERSON] забирав [PERSON] і мав покласти її в лікарню. У дні, вказані датами складення заповітів [PERSON] перебувала у с.Липно. Відповідач не була присутньою при складанні заповітів. У 2010р. вона від [PERSON] отримала заповіти. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] теж зазначала про невизнання позову. Посилалася на те, що позов безпідставний, заповіти були складені і посвідчені в установленому порядку. Представник Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області в судове засідання не з'явився. Від них надійшли клопотання про розгляд справи у їхню відсутність та вбачається невизнання позову [PERSON] Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши інші докази у справі суд приходить до висновку про задовольнення позову. У судовому засіданні із наданих копій заповітів встановлено, що: 29 жовтня 2001р. від імені [PERSON] складено заповіт, згідно із яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №003941 спадкодавець заповідає своєму синові [PERSON]; 02 листопада 2001р. від імені [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого «все своє майно, а саме житловий будинок (дерев'яний) з надвірними будівлями» спадкодавець заповідає своїй дочці [PERSON] Обидва оспорювані заповіти посвідчено секретарем виконкому Красносільської сільської ради [PERSON], місцем складення заповіту зазначено с.Липне Володимирецького району Рівненської області. [INFO] [PERSON] померла. Учасниками справи визнається і не оспорюється тих обставин, що вони: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми заповідача [PERSON] Згідно із рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2014р. Позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON], [PERSON] задоволені частково і в порядку спадкування після смерті [PERSON] визнано за [PERSON] (за заповітом) право власності на ? частини, а за [PERSON] і [PERSON] (як обов'язкова частка у спадщині) - по 1/8 частини за кожною, - житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Л.Українки №10 в с.Липне Володимирецького району Рівненської області. У частині вимог про визнання заповітів недійсними (з підстав неможливості [PERSON] особисто прочитати і підписати заповіти через неграмотність, а заповіту від 02.11.2001р. - і через перебування у Харківській області [PERSON] у день складання заповіту) - відмовлено. Із наданих суду копій письмових доказів (копії трудової книжки, рішення Красносільської сільської ради №20 від 25.01.2000р.) слідує, що особа, яка посвідчила оспорювані заповіти - [PERSON], на час їх посвідчення працювала на посаді секретаря виконкому Красносільської сільської ради та була обрана секретарем тієї ж ради. Копією листа архівного відділу Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області від 25.04.2014р. №139/01-16 підтверджено, що у рішеннях сесій та виконавчого комітету Красносільської сільської ради Володимирецького району за 1996-1999р.р. відсутнє рішення про покладення обов'язків на посадову особу сільської ради із вчинення нотаріальних дій. Аналогічно, копією листа Красносільської сільської ради Рівненської області від 12.05.2014р. №187 стверджується, що за період з 2000р. до 02.11.2001р. рішень виконкому і сесій про покладення обов'язків на посадову особу сільської ради із вчинення нотаріальних дій немає. Згідно із показаннями свідка [PERSON] в кінці вересня - на початку жовтня 2001р. [PERSON] поїхала на лікування у м.Харків і повернулася весною 2002р. Де саме перебувала [PERSON] в дні складення заповітів - 29.10.2001р. та 02.11.2001р. свідок не знає. Із показань свідка [PERSON] слідує, що 20.10.2001р. [PERSON] привіз [PERSON] до Харківської області і вона довго, цілу зиму там проживала, то у позивача, то у сестри позивача. Відповідно до показань свідка [PERSON], у двадцятих числах жовтня 2001р. її бабусю [PERSON] привезли до позивача і вона проживала до весни у позивача, у тітки. Другого-третього листопада [PERSON] поїхала до [PERSON] в м.Дергачі. До дядька свідка в м.Мерефу [PERSON] привезли раніше, можливо у вересні, точно свідку не відомо. У своїх показаннях свідок [PERSON] повідомляла, що 20.10.2001р. [PERSON] привіз [PERSON] до [PERSON] у м.Харків із Рівненської області. Потім, третього листопада [PERSON] привезли до сім'ї свідка. З показань свідка [PERSON] слідує, що у дні, зазначені датами складання заповітів [PERSON] перебувала в Харкові. Свідок [PERSON] давала суду показання про те, що деталей посвідчення заповітів [PERSON] вона не пам'ятає. Обидва оспорювані заповіти були посвідчені саме нею, у Красносільській сільській раді. Особисто [PERSON] тоді була присутньою при складанні заповітів. Текст заповітів записувала [PERSON] зі слів [PERSON] Остання прочитала заповіт, а також заповіт зачитувала [PERSON] Також свідку не відомо щодо наявності рішення сільської ради про покладення повноважень щодо посвідчення заповітів, але сесія сільської ради делегувала ведення всієї документації секретарю. Із показань свідка [PERSON] слідує, що у 2001р. в період із 15 до 20 листопада (після «октябрської») [PERSON] забирав [PERSON] на Харківщину для медичного обстеження. Застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми ЦК УРСР, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, у редакції норм, що були чинними на момент посвідчення оскаржуваних заповітів - 29.10.2001р. та 02.11.2001р. Відповідно до норми ст.541 ч.1 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Положення ст.47 ч.1 ЦК УРСР визначає, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно із нормою ст. 37 ч.2 п.1 Закону України «Про нотаріат» врегульовано, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти. Нормою п.2 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. N 22/5) встановлено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. У пункті 16, підпункт «в», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» N 3 від 28.04.78р. (чинної на час посвідчення спірних заповітів) роз'яснено, що у разі посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми. Отже, на підставі наведених обставин та норм законодавства, суд приходить до висновку про визнання оскаржуваних заповітів від 29.10.2001р. та 02.11.2001р. недійсними, так як наданими суду доказами не доведено, що на посадову особу - секретаря виконавчого комітету Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області станом на зазначені дати складання спірних заповітів, було б за рішенням виконавчого комітету Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області покладено вчинення нотаріальних дій. Більш того, стороною позивача доведено, що таких рішень виконкому вказаної сільської ради немає ні у архівному відділі, ні у виконкомі сільської ради. Наведене означає, що оспорювані заповіти були посвідчені службовою особою - секретарем виконавчого комітету Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області [PERSON], яка у встановленому законом порядку не була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, так як не було, станом на дати посвідчення заповітів, рішення виконавчого комітету цієї сільської ради про покладення здійснення нотаріальних функцій на секретаря виконавчого комітету сільської ради. Саме з цієї підстави суд визнає, що заповіти від імені [PERSON], складені та посвідчені секретарем виконавчого комітету Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області: 29.10.2001р. - на користь [PERSON] та 02.11.2001р. - на користь [PERSON], є такими, що оформлені без належного додержання нотаріальної форми і, тому, через недодержання нотаріальної форми заповіту, мають бути визнані недійсними. В той же час, суд визнає недоведеною доказами другу із підстав обгрунтування вимог про визнання заповітів недійсними - те, що [PERSON] особисто не підписувала заповітів, так як у той час перебувала у м.Харків. Суд вважає неспроможними для доведення зазначеної обставини показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що до дати складання заповітів [PERSON] восени 2001р. поїхала у Харківську область і перебувала там до весни 2002р. Показання таких свідків мають узагальнений характер, без достатньої конкретики, а свідок [PERSON] в суді зазначила про необізнаність де перебувала [PERSON] саме у дні посвідчення заповітів - 29.10.2001р. та 02.11.2001р. Перевіряючи на предмет достовірності показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд керується тим, що показання цих свідків стосуються обставин понад шістнадцятирічної давнини, при тому, що важливе значення може мати рахунок часу на дні. Покликання свідків на те, що обставину часу приїзду [PERSON] до Харкова чи Харківської області в 2001р. вони пов'язують із святкуваннями ювілейних дат Днів народження [PERSON], [PERSON] є непереконливими, так як не підтверджені іншими доказами, що не викликали б у суду сумніву, та, зокрема, свідок [PERSON] зазначала про перенесення святкування Дня народження [PERSON] Представлені стороною позивача дані із медичної картки (копія кардіограми), датовані 01.11.01р. не дають можливості встановити особу, яка пройшла таке обстеження, а тому, теж не доводять обставини перебування у цей час [PERSON] у Харківській області. Судове рішення не може грунтуватися на сумнівних доказах, тому показання цих свідків не покладаються судом в основу рішення.

Outcome: approved