Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке належало покійному [PERSON] , а саме, житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивачки. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяв про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у с. Прибинь Корюківського району Чернігівської області. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , про що Прибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] та складено 08.11.2011 року відповідний актовий запис №11. Родинні зв`язки позивачки з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу від 28.02.1981 року серія [NUMBER] , виданого Прибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. За життя [PERSON] отримав у власність будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Згідно по господарського обліку головою домогосподарства за вищевказаною адресою рахувався [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги. Саме на дане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіт не склав. Відповідно до пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] є [PERSON] , так як після смерті чоловіка прийняла спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та копією спадкової справи № 5238723, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). З викладеного видно, що позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна покійного чоловіка і має право успадкувати право на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 гривень згідно квитанції № 16 від 14.02.2020. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved