Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON], з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON] з іншої сторони, було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного їй житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А, а, а1 - житловий будинок; Б - гараж; В - сарай; Г - навіс; ПГ - погріб; Д - літня кухня; Е - сарай; Ж - сарай; З - сарай; І - убиральня; 1-3 - огорожа; 4 - водопровід. Позивачем було передано відповідачці домовлену суму за відчуження належного їй вказаного нерухомого майна у розмірі 30 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку від 01 вересня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка не оформила право власності на вказане домоволодіння у встановленому законом порядку, хоча фактично прийняла його у спадщину після смерті її батька [PERSON]. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначене домоволодіння. Позивач до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно між [PERSON], з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON] з іншої сторони, було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного їй житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, вказане домоволодіння складається: А, а, а1 - житловий будинок; Б - гараж; В - сарай; Г - навіс; ПГ - погріб; Д - літня кухня; Е - сарай; Ж - сарай; З - сарай; І - убиральня; 1-3 - огорожа; 4 - водопровід. Позивачем було передано відповідачці домовлену суму за відчуження належного їй вказаного нерухомого майна у розмірі 30 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку від 01 вересня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка не оформила право власності на вказане домоволодіння у встановленому законом порядку, хоча фактично прийняла його у спадщину після смерті її батька [PERSON]. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачкою щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved