Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Просить визнати за нею в порядку спадкування право на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну частку (пай) площею 3,72 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165782, виданого Корюківською районною державною адміністрацією 06.12.1996 року. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась. В позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивача. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 08.12.1997. 12 липня 1997 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Холминською селищною радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] батьки одружилися після чого мати позивачки змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 25.10.2019 року № 00024342440 батьками матері позивачки є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином [PERSON] є рідною бабою позивачки по лінії матері. [INFO] [PERSON] померла, про що Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 23 (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2019). За життя [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва на території Козилівської сільської ради, тому до спадкового майна належить земельна частка (пай) розміром 3,72 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165782 зареєстрований 06.12.1996 р., нормативна грошова оцінка на момент смерті - 20 588,00 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Спадщина відкрилася в період чинності Цивільного кодексу УРСР, тому застосуванню підлягають норми саме ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до довідки Холминської селищної ради Корюківского району Чернігівської області від 23.10.2019 № 618 на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Для підтвердження дійсності отримання покійною документів на земельний пай позивачка звернулася з заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію (31-25-0.201-4138/177-19 від 04.12.2019). У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). З викладеного видно, що позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна померлої баби і має право успадкувати земельну частку (пай), так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 420,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved