Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про усунення перешкод в управлінні та користуванні майном малолітньої дитини та визнання права користування житловим будинком, яка обґрунтована тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2011 року. У даному шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . До укладення шлюбу позивач придбав за договором купівлі-продажу від 02.04.2007 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в якому після реєстрації шлюбу разом із позивачем стала проживати відповідач, а після народження і донька. Через те, що сімейні відносини з відповідачем в подальшому не склалися рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 19.06.2017 року даний шлюб було розірвано. Враховуючи інтереси дитини, 12.07.2017 року позивач подарував доньці будинок [ADDRESS] , щоб дитина була забезпечена власним житлом, і незважаючи на розлучення з дружиною почувала себе і надалі комфортно, бо саме вона є власницею нерухомого майна. Відповідач неодноразово відмовляла позивачу у побаченнях з дитиною, тому подарувавши своїй доньці будинок позивач вважав, що жодних перешкод у спілкуванні з донькою не буде, так як він зможе завжди відвідувати її за місцем проживання, крім того, позивач знав, що має право і надалі користуватися будинком, як член сім`ї власника. Після розірвання шлюбу і до теперішнього часу донька проживає в будинку з відповідачем, однак майже всі витрати по утриманню будинку несе лише позивач. В листопаді 2017 році позивач знявся з реєстраційного обліку в зазначеному будинку, оскільки на той час у позивача була необхідність мати реєстрацію в іншому місці, відповідач попросила віддати їй ключі тимчасово, поки вона не зробить дублікат для няні доньки. Через декілька днів позивач попросив повернути ключі, однак відповідач відмовила та повідомила, що він більше не має права проживати в будинку, що належить доньці. Позивач зазначає, що він матеріально доньку забезпечує, перераховує на банківську картку відповідача кошти на утримання дитини, крім цього купує дитині одяг, іграшки, шкільне приладдя. Деякий час після розлучення та припинення спільного проживання та проживання позивача в будинку колишня дружина не перешкоджала спілкуванню позивача із донькою, в тому числі і у відвідуванні доньки за місцем її проживання, проте з липня 2018 року [PERSON] почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою, коли він приїжджав до доньки за місцем її проживання почала не пускати позивача навіть на подвір`я, мотивуючи свою відмову тим, що вона є власницею цього будинку, а позивач не має права заходити на територію домоволодіння та викликала поліцію. Позивач не має можливості бачити в яких умовах проживає його дитина, підтримувати в належному стані належне її майно, ремонтувати, доглядати та створювати необхідні комфортні умови щодо обладнання дитячого майданчика, догляду за прибудинковою територією та її приведення до належного стану. 25.10.2018 року, в період осінніх канікул, позивач зміг знайти дитину під час відвідування занять з музики. Донька була в присутності сторонньої особи, яку називала «нянею». Позивач повідомив цій жінці, що донька буде із ним, зі слів дитини з`ясувалося, що мати вже добу знаходиться в м. Ірпінь та повернеться не скоро, а вона вже кілька днів перебуває в будинку з незнайомою жінкою, яка приходить прибирати та готувати їжу, інколи з нянею або дідусем та бабусею. Донька три тижні жила із позивачем, до повернення матері, за місцем його проживання. Зважаючи, що канікули закінчились та дитині необхідні були шкільні приладдя, одяг, він попросив [PERSON] дати ключі від будинку, однак відповідач заборонила йому з дитиною заходити до будинку, який є у власності дитини та подарований їй саме позивачем. Донька, якій належить будинок та якій вже виповнилося сім років не має власних ключів від будинку та воріт. Матір дитини надала ключі сторонній жінці, яку донька називає «нянею», а донька, яка є власницею не має можливості користуватися своїм майном без дозволу матері, навіть у присутності батька. Позивач вказує, що з серпня 2018 року [PERSON] чинить йому перешкоди у можливості здійснювати свій обов`язок управління майном дитини, він не має можливості ремонтувати будинок, перевіряти його технічний стан задля безпеки своєї дитини, донька під час відсутності матері у м. Слов`янську не має можливості користуватися особистими речами, оскільки мати відібрала ключі від будинку у позивача та не дає доньці. Будь-які намагання вирішення питання про управління майном дитини спільно відповідач ігнорує та вважає будинок своєю власністю, а не власністю доньки, на даний час позивач не має відомостей, в яких умовах проживає дитина, та в якому стані перебуває належне його дитині майно. Крім того, відповідач взимку 2018 року вселила в будинок доньки свого співмешканця, [PERSON] , про що позивачу стало відомо в липні 2018 року. З цим чоловіком у дитини склалися погані стосунки, про випадки образ зі сторони якого позивачу повідомила донька. [PERSON] зазначає, що донька є членом його сім`ї, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування житлом нарівні з власником. Незважаючи, що [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання в будинку доньки з листопада 2017 року до серпня 2018 року, він мав доступ до будинку, влітку та восени 2017 року неодноразово залишався з донькою в її будинку. Однак з серпня 2018 року [PERSON] чинить позивачу перешкоди у користуванні житлом, отже вважає, що він не втратив права на користування будинком відповідно до вимог закону, так як з причин, що не залежать від його волі не може продовжувати користуватись житлом, де жив з 2007 року. На підставі викладеного позивач просить суд усунути перешкоди в управлінні майном малолітньої дитини, [PERSON] , та у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкод в управлінні майном малолітньої дитини та користуванні житловим будинком [ADDRESS] , передати ключі від будинку та воріт; визнати за [PERSON] право користування житловим будинком [ADDRESS] . Також Відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов, в якому остання просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Підстави предмету зустрічного позову представник обґрунтувала тими самими мотивами, що викладені у відзиві на позов. Крім того вказала, що позивач у позовній заяві зазначив, що припинив добровільне проживання у будинку за власною ініціативою, не проживає понад 6 місяців, тобто з моменту припинення шлюбу з відповідачем, зареєстрував своє місце проживання у іншому місці, переїхав з будинку, поважних причин для збереження за ним право користування не мав (а.с.137-140 т.1). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові та просив їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов не визнав, надав відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.230-232 т.1), в якому вказав, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що після розірвання шлюбу він мав ключі від будинку, мав можливість ночувати в ньому з донькою. В липні-серпні 2018 року [PERSON] почала чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою, не пускала на подвір`я будинку, викликала поліцію, мотивуючи свою відмову тим, що вона є власницею цього будинку. Жодних згод, що [PERSON] не має права проживати в будинку, який він побудував, а потім подарував своїй єдиній доньці він не надавав, крім того, він продовжував за необхідності користуватися будинком своєї дитини. До дарування будинку [PERSON] ніс витрати по його утриманню, сплачував кошти за його утримання. Зазначає, що в будинку залишилися його особисті речі, зокрема кімнатні тапці, спортивний костюм, куртки, золоті прикраси, техніка, що свідчить про наміри ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, яким він на даний час не має можливості користуватися через перешкоди, що чинить [PERSON] , при цьому іншого житла він не має. Додатково вказав, що він звертався до органу опіки та піклування щодо встановлення порядку спілкування із дитиною. Крім того зазначив, що у 2018 році та 2019 році коли мати дитини перебувала у Російській Федерації, в цей час донька тимчасово впродовж місяця мешкала із ним, через що [PERSON] звернулася до поліції з приводу викрадення дитини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові, а також заперечувала проти зустрічного позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що з 2018 року вони із [PERSON] разом не мекають, спірний будинок купляли спільно, до якого колишній чоловік мав доступ оскільки мав ключі. На утримання будинку та дитини [PERSON] надає відповідачу 2000 гривень на місяць, чого недостатньо, оскільки донька відвідує дитячі гуртки, на які в місяць вона витрачає близько 16000 гривень. На теперішній час батько дитини утримувати будинок не допомагає. Відповідач зазначає, що бачитися із дитиною вона [PERSON] не забороняє. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, підтримала відзив на позов та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у даному відзиві. Згідно відзиву вказала, що відповідач [PERSON] разом із донькою проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2017 року за спільною згодою сторін при розлученні. З часу коли своє місце проживання позивач [PERSON] змінив за власною ініціативою - ключі та замки в будинку відповідач не змінювала, позивач має можливість вільно його відвідувати, приймати участь в його утриманні, що він й робив добровільно до літніх місяців 2018 року, частково сплачуючи комунальні послуги, про що надав відповідні квитанції. Влітку 2018 року витрати на оплату спожитих комунальних послуг несла виключно відповідач, вона сплачує всі рахунки у тому числі комунальні послуги, послуги охорони та інші витрати з утримання майна. Позивач утримувати будинок відмовився за власним бажанням. За рахунок власної праці, відповідач весь час підтримує порядок у будинку та на земельній ділянці, утримує його в належному стані. З 2017 року відповідач уклала договори про надання житлово-комунальних послуг та самостійно їx оплачує. Зазначила, що жодного доказу у вчиненні перешкод позивачу [PERSON] з боку відповідача [PERSON] в утриманні майна спільної дитини не надано. Зазначила, що відповідно до договору послуги охорони надаються за адресою: [ADDRESS] , та оплачуються на рахунок виконавця, відкритий у ДФ ТОВ «Укрпромбанк», у той час як надані позивачем квитанції про оплату послуг охорони не містять ані посилань на договір, ані посилань на адресу, де відповідна послуга надається та більш того, банком одержувача, зазначеним у квитанції є АБ «Укргазбанк», що унеможливлює встановлення факту сплати за послуги охорони саме у спірному будинку, тобто такі докази є неналежними у розумінні ст. 77 ЦПК України, як такі, що не стосуються предмету позову. Також вказала, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував його намагання зробити ремонт, або укласти інший договір, що стосується поліпшень будинку їх спільної із відповідачем доньки, доказів про наміри здати його в оренду, передати у користування іншим особам, продати, або розпорядитися у інший спосіб, а тим більше доказів існування перешкод при реалізації зазначених договірних правовідносин з боку позивачки, або доказів надіслання їй відповідних пропозицій з вимогою надання згоди або відмову позивача у наданні такої згоди. Зазначене підтверджується тим, що замість доказів перешкод в утриманні майна з боку відповідача, позивач надає докази його участі у вихованні дитини, які не стосуються предмету позову та є неналежними доказами (характеристики, довідки, інше). При даруванні зазначеного будинку було досягнуто згоди, що батько дитини проживає окремо від відповідача та дитини, а відповідач надає згоду на реєстрацію позивача в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , що їй належить, де позивач й був зареєстрований. Останній факт не заперечується та не спростовується позивачем, більш того, він зазначає у позовній заяві, що самостійно, добровільно за власною ініціативою змінив місце проживання та припинив користуватися майном. Крім того, представник зазначає, що з огляду на те, що дитина проживає з відповідачем - її згода на вселення є обов`язковою в силу прямої вказівки закону, а враховуючи, що таке вселення буде суперечити iнтересам дитини, внаслідок того, що між сторонами склалися складні особисті стосунки, що призводять до негативної психологічної обстановки, в якій буде у такому випадку зростати дитина. Крім того, на підставі особистої заяви позивача, 16.01.2019 року органом опіки та піклування було встановлено порядок спілкування позивача з дитиною, а саме: кожної суботи з 13:00 до 19:00, кожного четверга з 15:00 до 20:00 за місцем проживання батька або в місцях для оздоровлення чи проведення дозвілля, без присутності матері. Проте, 29.08.2018 pоку, [PERSON] прибув до будинку, де мешкає донька, з метою з`ясування особистих стосунків із [PERSON] , в результаті чого у сторін виник конфлікт та відповідач викликала поліцію (а.с.118-124 т.1). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні свій зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити та додатково вказала, що спільне мешкання в одному будинку із [PERSON] є неможливим, оскільки буде викликати постійні сварки та конфлікти, свідком яких є дитина. Внаслідок таких конфліктів між батьками дитина потребувала психологічної допомоги. Зазначила, що із будинку [PERSON] виїхав самостійно, оскільки створив нову сім`ю, проте [PERSON] не забороняє батькові дитини заходити до будинку та бачитися із дитиною. Між колишнім подружжям була домовленість, що у випадку якщо у [PERSON] з`явиться нова родина, вона зможе разом із майбутнім чоловіком мешкати у даному будинку. На теперішній час їй невідомо про наявність або відсутність у [PERSON] ключів від будинку, але коли він приїжджає до будинку вона відчиняє йому двері. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов підтримала, наполягала на його задоволенні з мотивів, викладених у даному позові. Додатково зазначила, що під час знаходження [PERSON] у будинку [ADDRESS] було встановлено, що з даного будинку зникли грошові кошти у сумі 2000 доларів США у зв`язку із чим [PERSON] зверталася до поліції, проте докази такого звернення відсутні. Представник зазначає, що [PERSON] заперечує проти того, що колишній чоловік буде мешкати у будинку за її відсутності, оскільки батько дитини під час відвідування ображає мати та дідуся дитини у зв`язку із чим це буде негативно впливати на доньку. Вказала, що жодних перешкод в управління майном дитини [PERSON] не чинить. Також зазначила, що з червня 2017 року [PERSON] не мешкає у даному будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] придбав за власні кошти, в якому після розлучення мешкає [PERSON] разом із донькою. У 2018 році у вечірній час вони разом із [PERSON] під`їхали до вказаного будинку для того, щоб взяти деякі особисті речі, побачили світло у вікнах та образ жіночої статі, схожої на [PERSON] . Зателефонувавши останній вона повідомила, що її в будинку немає. Під час зустрічі свідка із матір`ю дитини остання повідомила, що перебуває у складних фінансових можливостях та збирається поїхати до м. Києва. Також відомо, що [PERSON] не має доступу до даного будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що певний час [PERSON] дозволяла батькові [PERSON] бачитися із дитиною, проводити із нею час, однак з липня 2017 року (з часу знайомства свідка та батька дитини [PERSON] ) мати [PERSON] не дозволяла батькові брати доньку до себе та бачитися із нею, не пускала його до будинку, де мешкає донька. Після розлучення сторін з кінця 2017 року [PERSON] в будинку не проживав. Коли батько хотів взяти дитину із собою до м. Бердянська до моря із метою оздоровлення мати не дозволила. Дуже часто мобільний телефон дівчинки був вимкнений та додзвонитися до неї було неможливо. Для того щоб підтримувати із донькою зв`язок [PERSON] купив їй дитячий смарт-годинник, який дозволяє дзвонити, проте цей годинник також був постійно вимкнений. Вказала, що батько надавав гроші як матері дитини [PERSON] так і утримував доньку, надавав гроші на їжу для дитини, купував доньці одяг, іграшки, канцелярське придання для шкоди, портфель, сплачував лікарів, різноманітні кружки, які відвідувала дитина, сплачував комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Мати часто була відсутня у м. Слов`янську та доступу до вказаного будинку у батька не було, ключів він не мав. На період коли мати від`їжджала до м. Києва дитина мешкала у батька. На телефонні дзвінки батька [PERSON] не відповідала, уникала зустрічей із ним. Інколи під час відвідувань дитини батька до будинку не пускала охорона. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що влітку 2017 року сторони розлучилися та з цього часу [PERSON] періодично мешкав за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку [PERSON] робив ремонт, порався по господарству, взимку відкидав сніг, спілкувався із донькою, водив її до дитячого садку та до різноманітних дитячих гуртків. Колишня дружина [PERSON] не впускає батька до даного будинку, з приводу чого у сторін виникають конфлікти. На фоні постійних конфліктів батьків дитина переживала хвилювання. [PERSON] надсилав грошові кошти у розмірі 10000 гривень в якості аліментів на банківську картку [PERSON] , сплачував комунальні послуги, матеріально утримує дитину. На теперішній час у будинку знаходяться особисті речі [PERSON] , одежа, побутова техніка, тощо. Ключів від даного будинку ані у доньки [PERSON] ані у батька [PERSON] немає. Представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини (а.с.16 т.2). Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 21.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6 т.1). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.5 т.1). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишено на виховання матері [PERSON] (а.с.7 т.1). Згідно договору дарування квартири від 19.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.12 т.1). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 19.06.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.13 т.1). Згідно договору дарування житлового будинку від 12.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., [PERSON] подарував [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці площею 0,0358 гектара, кадастровий номер 1414100000:01:010:0467 (а.с.8 т.1). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 12.07.2017 року за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9 т.1). Згідно договору дарування земельної ділянки від 12.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., [PERSON] подарував [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку площею 0,0358 гектара, кадастровий номер 1414100000:01:010:0467 (а.с.10 т.1). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 12.07.2017 року за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0358 гектара, кадастровий номер 1414100000:01:010:0467 (а.с.11 т.1). Згідно заяви [PERSON] від 11.10.2018 року до Слов`янського міського голови Ляха В.М. останній просив надати згоду на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15 т.1). Листом від 08.11.2018 року Слов`янська міська рада повідомила, що [PERSON] не надано повного пакету документів, а саме заяви матері дитини [PERSON] на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.16 т.1). Згідно довідки Управління поліції охорони в Донецькій області від 05.12.2018 року, 29.08.2018 pоку у м. Слов`янськ о 19 годині 21 хвилині на ПЦО надійшов сигнал «Тривога» з будинку № 9, що по пров. Перекопський. До наряду ГР Слов`янського МB УПО звернулася [PERSON] , яка повідомила що, у двору будинку де вона мешкає знаходиться її колишній чоловік, який не має права тут бути, підтверджуючих документів на її слова не було. На момент прибуття наряду [PERSON] перебував за територією двору, пред`явив паспорт разом з нарядом пройшов у двір для розмови з [PERSON] . [PERSON] пояснив, що приїхав на дану адресу щоб побачити свою доньку, про місцезнаходження якої мати ( [PERSON] ) повідомила в присутності наряду ГР Слов`янського МB УГО. Заяв та скарг не надходило. Порушень громадського порядку не було (а.с.17 т.1). Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 109 від 16.01.2019 року, було встановлено наступний порядок спілкування [PERSON] із дитиною [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: кожної суботи з 13.00 години до 19.00 години понеділка; кожного четверга з 15.00 години до 20.00 години, за місцем проживання батька дитини або на розсуд батька дитини в місцях для оздоровлення чи проведення дозвілля для дитини, без присутності матері дитини, [PERSON] . Половину періоду зимових, весняних, літніх та осінніх канікул дитина [PERSON] , [INFO] , проводить з батьком [PERSON] , з можливістю відвідувати з донькою місця для оздоровлення (а.с.18 т.1). Згідно договору про охорону приміщень, що належать громадянам за допомогою систем охоронної сигналізації № 213/Сл від 07.05.2008 року, та договору про охорону приміщень, що належать громадянам за допомогою системи ручної тривожної сигналізації № 214/Сл від 07.05.2008 року, укладених із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] встановлено охорону (а.с.26-31 т.1). Згідно додаткової угоди до договору № 214/сл від 07.05.2008 року та додаткової угоди до договору № 213/сл від 07.05.2008 року, дія даних Договорів подовжена з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року (а.с.32-33 т.1). Відповідно до акту звірки розрахунків між Управлінням поліції охорони в Донецькій області та [PERSON] за Договором № 213/Сл від 07.05.2008 року сальдо після звірки на 01.03.2019 року на користь [PERSON] становить 0,19 гривень, за Договором № 214/Сл від 07.05.2008 року - 0,35 гривень (а.с.34 т.1). Як слідує з квитанцій за послуги охорони [PERSON] сплачено: 28.07.2017 року - 190,00 гривень; 06.10.2017 року - 90,00 гривень; 30.10.2017 року - 90,00 гривень; 30.11.2017 року - 190,00 гривень; 27.12.2017 року - 190,00 гривень; 29.01.2018 року - 190,00 гривень; 02.03.2018 року - 190,00 гривень; 29.03.2018 року - 190,00 гривень; 27.04.2018 року - 190,00 гривень; 25.05.2018 року - 190,00 гривень; 27.06.2018 року - 190,00 гривень; 27.07.2018 року - 190,00 гривень; 28.08.2018 року - 190,00 гривень (а.с.19-25 т.1). Згідно квитанцій за газопостачання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 30.06.2017 року - 171,98 гривень; 28.07.2017 року - 103,19 гривень; 31.08.2017 року - 68,79 гривень; 06.10.2017 року - 240,77 гривень; 31.10.2017 року - 619,11 гривень; 14.11.2017 року - 42,00 гривень; 01.12.2017 року - 1169,43 гривень; 27.12.2017 року - 1375,80 гривень; 29.01.2018 року - 1444,59 гривень; 02.03.2018 року - 2063,70 гривень; 30.03.2018 року - 1739,23 гривень; 29.04.2018 року - 974,11 гривень; 25.05.2018 року - 487,05 гривень; 05.07.2018 року - 208,74 гривень; 27.07.2018 року - 69,60 гривень; 28.08.2018 року - 139,60 гривень; 06.12.2018 року - 726,55 гривень; 02.05.2019 року - 1000,00 гривень; 13.08.2019 року - 100,00 гривень (а.с.35-42, 56 т.1). Відповідно до квитанцій за вивіз ТОБ за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 28.07.2017 року - 23,16 гривень; 31.08.2017 року - 23,16 гривень; 06.10.2017 року - 23,16 гривень; 31.10.2017 року - 11,58 гривень; 01.12.2017 року - 11,58 гривень; 27.12.2017 року - 34,74 гривень; 29.01.2018 року - 23,16 гривень; 02.03.2018 року - 23,16 гривень; 29.04.2018 року - 46,32 гривень; 25.05.2018 року - 46,32 гривень; 05.07.2018 року - 46,32 гривень; 27.07.2018 року - 34,74 гривень; 02.05.2019 року - 50,00 гривень (а.с.43-46 т.1). Відповідно до квитанцій за послуги з Інтернету за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 28.07.2017 року - 120,00 гривень; 31.08.2017 року - 120,00 гривень; 01.10.2017 року - 120,00 гривень; 31.10.2017 року - 150,00 гривень; 30.11.2017 року - 150,00 гривень; 27.12.2017 року - 150,00 гривень; 29.01.2018 року - 150,00 гривень; 01.03.2018 року - 150,00 гривень; 29.03.2018 року - 150,00 гривень; 29.04.2018 року - 150,00 гривень; 25.05.2018 року - 150,00 гривень; 05.07.2018 року - 150,00 гривень; 27.07.2018 року - 150,00 гривень (а.с.47-50 т.1). Згідно квитанцій за електропостачання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 28.07.2017 року - 95,04 гривень; 31.08.2017 року - 221,04 гривень; 06.10.2017 року - 389,04 гривень; 30.10.2017 року - 226,08 гривень; 14.11.2017 року - 66,60 гривень; 01.12.2017 року - 426,00 гривень; 27.12.2017 року - 342,00 гривень; 29.01.2018 року - 501,60 гривень; 02.03.2018 року - 543,60 гривень; 30.03.2018 року - 442,80 гривень; 29.04.2018 року - 325,20 гривень; 05.07.2018 року - 258,00 гривень; 27.07.2018 року - 157,20 гривень; 28.08.2018 року - 308,40 гривень; 06.12.2018 року - 175,38 гривень; 02.05.2019 року - 500,00 гривень; 13.08.2019 року - 100,00 гривень (а.с.51-55, 57 т.1). Згідно квитанцій за водопостачання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 28.07.2017 року - 127,80 гривень; 31.08.2017 року - 127,80 гривень; 31.10.2017 року - 89,46 гривень; 06.10.2017 року - 127,80 гривень; 19.12.2017 року - 63,90 гривень; 20.11.2017 року - 63,90 гривень; 29.03.2018 року - 150,00 гривень; 22.01.2018 року - 63,90 гривень; 25.05.2018 року - 600,00 гривень; 23.04.2018 року - 300,00 гривень; 23.07.2018 року - 600,00 гривень; 06.12.2018 року - 329,86 гривень; 02.05.2019 року - 500,00 гривень; 13.08.2019 року - 100,00 гривень (а.с.58-62 т.1). Згідно адвокатського запиту [PERSON] до Управління Патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську остання просила повідомити якими спеціальними технічними засобами були оснащені працівники патрульної поліції, які прибули на виклик за заявою [PERSON] від 06.04.2019 року, а також надати інформацію з відеокамер зазначених працівників поліції та роздруківку журналу роботи камер (а.с.63 т.1). Листом від 16.04.2019 року Управління Патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську повідомило про надання адвокату копії відеозаписів, зроблених поліцейськими, за викликом від 06.04.2019 року (а.с.64 т.1). Листом від 22.03.2019 року Слов`янський ВП ГУНП в Донецькій області повідомив, що заява [PERSON] за фактом перешкоджання спілкуванню з дочкою отримана Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області та зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Слов`янського відділення поліції за № 7111 від 09.03.2019 року, та розглянуто (а.с.66 т.1). Відповідно до заяви [PERSON] від 08.03.2019 року останній просив Слов`янський ВП ГУНП в Донецькій області провести перевірку за фактом того, що [PERSON] регулярно перешкоджає спілкуванню батька із донькою, а також відмовляється передавати особисті речі дитини (а.с.67 т.1). Згідно заяви [PERSON] від 31.10.2018 року останній звертався до Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, оскільки мати дитини [PERSON] всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню (а.с.68-69 т.1). Згідно заяви [PERSON] від 11.04.2019 року останній звертався до Служби у справах дітей Слов`янської міської ради щодо захисту прав малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.70 т.1). Листом від 24.04.2019 року Служба у справах дітей Слов`янської міської ради повідомила, що відповідно до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 16.01.2019 № 109 було встановлено порядок спілкування з донькою, [PERSON] , [INFO] . 12.04.2019 року [PERSON] була ознайомлена із заявою від 11.04.2019 року та надала свою пояснювальну. [PERSON] було запропоновано повідомляти [PERSON] про свої виїзди з міста (а.с.71 т.1). 03.11.2018 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , укладено декларацію із лікарем (а.с.72 т.1). З характеристики тренера з хореографії ТК «Grand» від 15.05.2019 року вбачається, що [PERSON] цікавиться станом тренувань та досягненнями доньки. Батько регулярно приводить доньку до занять з танців, купує одяг та взуття, необхідне для занять (а.с.73 т.1). З характеристики тренера з фізичної підготовки від 15.05.2020 року вбачається, що [PERSON] піклується про фізичний стан дитини і займається її фізичним розвитком, приводив на заняття, сплачував кошти за заняття (а.с.74 т.1). Згідно заяви від 23.05.2019 року [PERSON] приймав фінансову участь в організації Новорічних свят у школі, також частково приймав участь в організації інших свят та заходів, оплаті обідів у групі подовженого дня (а.с.75 т.1). Згідно заяви від 15.05.2019 року [PERSON] приводив на заняття та творчі заходи у м. Слов`янську, де [PERSON] приймає участь, приводив доньку на звукозапис до звукостудії, сплачував за заняття вокалу (а.с.76 т.1). Листом від 21.05.2019 року КЗ ДНЗ № 33 Слов`янської міської ради повідомив, що [PERSON] відвідувала КЗ ДНЗ № 33 «Червоне сонечко» з 01.08.2014 pоку по 30.05.2018 року. За цей період батько дитини [PERSON] не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та виконував їх належним чином: приймав активну участь у її житті, цікавився успіхами у навчанні доньки, її досягненнями, відвідував батьківські збори, відводив на гуртки та розваги. Батько звертався до вихователів з приводу надання рекомендацій щодо досягнення кращих результатів донькою у освоєнні навчальної програми, був зацікавлений її розвитком та станом здоров`я. Дитина з повагою та любов`ю ставилась до батька, під час відвідування дитячого садка конфліктів між батьком і дитиною не було (а.с.78 т.1). Згідно характеристики ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 м. Слов`янськ, батько, [PERSON] , приймає активну участь у вихованні дитини. Завжди цікавиться успіхами у навчанні доньки, виконує рекомендації вчителя, відвідує батьківські збори, виховні заходи, які проводяться у школі. Активно спілкується з батьками класу, допомагає батьківському комітету в організації учбового та виховного процесів. Ввічливий з педагогами та адміністрацією школи (а.с.78 т.1). Відповідно до результатів дослідження та аналізу особистої прихильності, ставлення дитини до батьків ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 м. Слов`янськ від 22.05.2019 року, [PERSON] проявляє велику психологічну прихильність до батька, душевну до нього симпатію (а.с.79 т.1). Як слідує із заяви [PERSON] від 19.05.2018 року останній просив прийняти [PERSON] до КПСМНЗ (школа естетичного виховання) «Школа мистецтв м. Слов`янська» за фахом (на відділ) вокального співу (а.с.91 т.1). Згідно листа КПСМНЗ (школа естетичного виховання) «Школа мистецтв м. Слов`янська» від 20.05.2019 року, із заявою на вступ до даної школи [PERSON] звернувся батько [PERSON] , також батько неодноразово консультувався з адміністрацією та викладачами школи щодо системи навчання, графіку навчання, а також щодо участі в конкурсах та концертах (а.с.80 т.1). Згідно характеристики ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 м. Слов`янськ, мати [PERSON] - [PERSON] характеризується позитивно, приділяє значну увагу вихованню дитини, приймає участь у всіх позакласних заходах, які проводяться у школі (а.с.129 т.1). Відповідно до результатів діагностичного обстеження міжособистих відносин дитини з батьками від 02.05.2019 року, у [PERSON] прослідковується позитивне емоційне ставлення як до матері, так і до батька, проте наявна психологічна травма, яка ймовірно пов`язана із розлученням батьків (а.с.130 т.1). Згідно договору про введення в експлуатацію і планове, профілактичне, технічне обслуговування опалювального газового обладнання № 29 від 04.11.2018 року, що укладений із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з обслуговування опалювального обладнання (а.с.146-147 т.1). Згідно договору про користування електричною енергією від 14.11.2017 року, укладеного із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з користування електричною енергією (а.с.148-150 т.1). Згідно довідки про забезпеченість комунальними послугами газопостачання від 16.11.2017 року, що видана на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з газопостачання (а.с.151-152 т.1). Згідно договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 15.11.2017 року, укладеного із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с.153-154 т.1). Як слідує з акту прийому-передачі виконаних робіт № 29 від 04.11.2018 року, складеного на ім`я [PERSON] , на підставі Договору № 29 було виконано роботи з обслуговування опалювального газового обладнання (а.с.155 т.1). Відповідно до квитанції «Жалюзі всіх видів» від 10.03.2019 року, виданої на ім`я [PERSON] , за запчастини для двигуна «Nice» wingo сплачено 3000,00 гривень (а.с.157 т.1). Згідно квитанцій за водопостачання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 08.05.2019 року - 1250,25 гривень (а.с.158 т.1). Як слідує з квитанцій за послуги охорони за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 03.05.2019 року - 230,00 гривень; 04.10.2018 року - 190,00 гривень; 05.11.2018 року - 190,00 гривень; 22.12.2018 року - 190,00 гривень; 28.02.2019 року - 190,00 гривень; 28.03.2019 року - 190,00 гривень (а.с.159-164 т.1). Відповідно до квитанцій за послуги з Інтернету за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 01.03.2019 року - 150,00 гривень; 01.05.2019 року - 150,00 гривень; 01.09.2018 року -150,00 гривень; 01.10.2018 року - 150,00 гривень; 01.12.2018 року - 150,00 гривень; 05.11.2018 року - 150,00 гривень; 29.12.2018 року - 150,00 гривень; 31.03.2019 року - 150,00 гривень (а.с.165-172 т.1). Згідно квитанцій за електропостачання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплачено: 18.11.2018 року - 692,40 гривень; 07.03.2019 року - 612,48 гривень; 07.05.2019 року - 133,68 гривень; 19.03.2019 року - 281,52 гривень; 20.04.2019 року - 442,80 гривень; 26.12.2018 року - 175,68 гривень; 30.01.2019 року - 430,08 гривень (а.с.173,176-177,179,183,186,189 т.1). Згідно квитанцій за газопостачання за адресою: [ADDRESS] , відправник [PERSON] , сплачено: 19.11.2018 року - 872,10 гривень; 19.11.2018 року - 1078,01 гривень; 07.05.2019 року - 735,21 гривень; 20.04.2019 року - 6172,31 гривень; 26.12.2018 року - 726,55 гривень; 30.01.2019 року - 1684,25 гривень (а.с.174,180-182,185,187 т.1). Відповідно до квитанцій за вивіз ТОБ за адресою: [ADDRESS] , відправник [PERSON] , сплачено: 19.03.2019 року - 83,35 гривень; 07.05.2019 року - 55,17 гривень; 20.04.2019 року - 55,17 гривень; 30.01.2019 року - 34,74 гривень (а.с.175,178,184,188 т.1). Згідно свідоцтва про право власності від 04.09.2008 року квартира [ADDRESS] належить на правах спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с.191 т.1). За [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.192 т.1). Згідно адвокатського запиту [PERSON] до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області остання просила надати відомості про звернення до поліції у період часу з серпня 2018 року по теперішній час [PERSON] для прийняття заходів до [PERSON] . Також просила зазначити підстави таких звернень (викрадення дитини жовтень-грудень 2018, березень 2019; проникнення на подвір`я серпень-листопад 2018; проникнення до будинку березень 2019; зламану хвіртку квітень 2019, тощо) та результати розгляду таких звернень. Крім того надати копії звернень [PERSON] до поліції, копії пояснень осіб, допитаних за результатами перевірки, якщо такі особи були допитані та рішення, які були прийняті за результатами таких звернень (а.с.242 т.1). Листом від 23.05.2019 року Слов`янський ВП ГУНП в Донецькій області повідомив, що надати вищевказану інформацію не надається можливим у зв`язку із не підтвердженням представництва [PERSON] (а.с.241 т.1). З відеозапису працівників поліції, дослідженого у судовому засіданні вбачається, що батько [PERSON] , донька [PERSON] та її дідусь перебувають у житловому будинку з метою взяти особисті речі дитини. Крім того, з відеозапису вбачається конфлікт батьків з приводу спілкування з дитиною та перебування батька на території житлового будинку [ADDRESS] (а.с.84 т.1). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в межах первісного позову суд керується наступним. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 177 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Аналіз положень ч. 2 ст. 171 СК України, ст. ст. 54, 72, 1029 ЦК України, а також ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» дозволяє зробити висновок, що чинним законодавством під «управлінням» розуміється здійснення уповноваженими суб`єктами комплексу дій щодо реалізації права власності інших осіб на майно в частині володіння, користування і розпорядження в межах, визначених законодавством, з метою задоволення їх потреб та інтересів. Визначальними ознаками управління при цьому виступають сприяння у здійсненні прав, якщо особа сама не у змозі це зробити в силу віку, розвитку через інші фактори, а також спрямованість управління на забезпечення інтересів саме тих осіб, які є власниками майна, щодо якого встановлено управління. Нормами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд України у своїй судовій практиці, зокрема, у постановах від 07.11.2018 року у справі № 391/11/17, від 08.08.2018 року у справі № 202/5268/15-ц, від 15.08.2019 року у справі № 751/1049/16-ц сформував правову позицію щодо вчинення правочинів із нерухомістю, право власності або право користування якої належить дітям. Так, у вищевказаних постановах Верховний Суд України дійшов висновку, що правочин, вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин: суперечить правам та інтересам дитини; звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини; зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення; порушує гарантії збереження права дитини на житло. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як слідує зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] не надано до суду належних та достовірних доказів, що [PERSON] чинить йому перешкоди в управління та користуванні спірним майном дитини, а саме: не доведено, що ним вчинялися будь - які правочини, пов`язані з майном дитини, а саме із житловим будинком [ADDRESS] , які б поліпшили та збільшили майно дитини, та що саме в цьому [PERSON] чинить йому перешкоди або відмовляється від укладення таких правочинів, не надано доказів звернення до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на вчинення правочинів із нерухомістю, що належить малолітній [PERSON] та доказів створення перешкод з боку [PERSON] в управлінні зазначеним майном дитини, а також не доведено, що [PERSON] вчиняє будь - які дії, що можуть привести до зруйнування чи пошкодження цього майна дитини. Також [PERSON] в судовому засіданні конкретно не зазначено, яким чином він буде управляти майном дитини, а саме житловим будинком [ADDRESS] , а лише зазначено, що він має намір зареєструвати в цьому будинку своє місце проживання, оскільки іншого житла він не має, а [PERSON] в цьому йому перешкоджає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту вчинення йому перешкод з боку відповідача [PERSON] в управлінні та користуванні нерухомим майном дитини [PERSON] , а саме житловим будинком [ADDRESS] . Разом з тим суд приймає до уваги посилання [PERSON] на ті підстави, що відповідач [PERSON] перешкоджає його доступу, як батька дитини - [PERSON] до житлового будинку [ADDRESS] , не надає ключів від будинку, не впускає його до двору до дитини, викликає працівників поліції за даною адресою з метою заборони [PERSON] перебувати на території даного будинку, уникає зустрічей із ним, оскільки такі посилання [PERSON] підтверджуються матеріалами справи, а також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] спілкуватися з дитиною, не впускає його до будинку, які суд приймає до уваги як належний доказ по справі, оскільки такі пояснення свідків узгоджуються між собою не спростовані [PERSON] та не суперечать іншим доказам по справі. Так, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що мати дитини [PERSON] та її батько - дідусь дитини [PERSON] відмовляють у переданні ключів від вищевказаного будинку, мотивуючи тим, що [PERSON] не є власником будинку та не має права перебувати на території цього домоволодіння. Наведене свідчить про те, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. Також, суд приймає до уваги пояснення позивача [PERSON] в тій частині, що він певний час належним чином виконував свої зобов`язання з утримання майна дитини, сплачував житлово-комунальні послуги, за можливістю, взимку розчищав двір від снігу, оскільки такі пояснення підтверджуються матеріалами справи, поясненнями свідків та не спростовано відповідачем [PERSON] . Проте, позивач припинив мешкати у спірному житловому будинку, добровільно знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та між сторонами при даруванні зазначеного будинку було досягнуто згоди, що батько дитини проживає окремо від відповідача та дитини, а відповідач надає згоду на реєстрацію позивача в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , що їй належить, де позивач зареєстрований з 24.11.2017 року по теперішній час (а.с. 82 зворот т.1). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції) батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Таким чином, суд погоджується із твердженням відповідача щодо того, що визнання за позивачем права користування спірним житловим будинком фактично надасть йому можливість вселення до даного будинку, оскільки іншого житла як вказує позивач у нього немає, що буде викликати конфліктні ситуації між колишнім подружжям, буде негативно впливати на психоемоційний стан дитини, у якої наявна психологічна травма на фоні розлучення батьків, яка може потребувати допомоги лікаря, що в подальшому може негативно вплинути на дитину, що буде суперечити інтересам дитини. [PERSON] у позовній заяві вказує про те, що відповідач перешкоджає йому у користуванні майном дитини, а саме спірним житловим будинком, однак на підтвердження даних обставин надає до суду докази, які, на думку суду, вказують про обмеження та перешкоджання відповідачем позивачу у спілкуванні із донькою, що не стосується предмету даного спору, а є предметом розгляду спору про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною або визначення способу, часу і місця спілкування батька із дитиною. З урахуванням викладеного судом не вбачається порушень прав [PERSON] відповідачем [PERSON] , а тому його позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Разом з тим, вирішуючи спір в межах зустрічного позову суд керується наступним. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не зареєстрований в будинку [ADDRESS] , а [PERSON] не є власником житлового будинку [ADDRESS] та не є особою, яка володіє даним майном (має речове право), а тому вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] не підлягають задоволенню з тих підстав, що з даного приводу не має спору по справі, оскільки [PERSON] не є зареєстрованим в спірному будинку та не проживає в ньому. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] припинив добровільне проживання у будинку за власною ініціативою, не проживає понад 6 місяців, тобто з моменту припинення шлюбу з відповідачем, зареєстрував своє місце проживання у іншому місці, переїхав з будинку, тому поважних причин для збереження за ним право користування не мав - не є підставами для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS] , оскільки він не є зареєстрованим в даному будинку. За таких обставин суд також не знаходить законних підстав для задоволення зустрічного позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням. З огляду на що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимогах [PERSON] відмовлено в повному обсязі, то сплачений ними судовий збір по справі, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає. Крім того, 13.07.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Патюк С.О. до суду було надано заяву, в якій представник просить суд стягнути з позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 27 050,00 гривень. На підтвердження наданих послуг [PERSON] представник надає Договір про надання правничої допомоги № 19/04/19 від 19.04.2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Патюк та партнери» в особі керуючого партнера об`єднання Патюк С.О. та Дьоміної В.В. (а.с.105-106 т. 1), Ордер на надання правової допомоги серії КВ № 189895 від 19.04.2019 року, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.107 т. 1), Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3217, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.108 т. 1), Зведений Акт прийому-передачі наданих послуг № 02.07.20 від 02.07.2020 року, згідно з яким надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником наступні послуги: підготовка відзиву на позовну заяву та заяви про визнання доказу недопустимим у кількості 2 годин (1 година - 1500,00 гривень) на суму 3000,00 гривень; консультування відносно правової позиції при способу захисту у кількості 0,5 годин (1 година - 1000,00 гривень) на суму 500,00 гривень; підготовка та збір доказів у кількості 0,5 годин (1 година - 1000,00 гривень) на суму 500,00 гривень; складання зустрічного позову з додатками у кількості 3 годин (1 година - 1500,00 гривень) на суму 4500,00 гривень; складання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (1 заява - 200 гривень); 20.09.2019 року, 05.11.2019 року, 20.11.2019 року, 16.12.2019 року, 17.01.2020 року, 14.02.2020 року, 26.02.2020 року, 16.03.2020 року, 12.05.2020 року у кількості 9 годин на суму 1800,00 гривень; участь адвоката у судовому засіданні шляхом відео конференції (1 година) - 20.09.2019 року, 05.11.2019 року, 20.11.2019 року, 16.12.2019 року, 17.01.2020 року, 14.02.2020 року, 26.02.2020 року, 16.03.2020 року, 12.05.2020 року у кількості 10 годин (1 година - 1000,00 гривень) на суму 10000,00 гривень; участь адвоката безпосередньо у судовому засіданні (1,5 годин) - 10.06.2020 року (передплата за 08.07.2020 року та 13.07.2020 року) у кількості 4,5 годин (1 година - 1500,00 гривень) на суму 6750,00 гривень - всього на суму 27050,00 гривень (а.с.83-84 т.2), Додаткової угоди від 02.07.2020 року до Договору № 19/04/19 про надання правничої допомоги від 19.04.2019 року, укладеної між Адвокатським об`єднанням «Патюк та партнери» в особі керуючого партнера об`єднання Патюк С.О. та Дьоміною В.В. (а.с.85 т. 2). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат на правничу допомогу, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Отже, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та вимог зустрічного позову [PERSON] , а також не виконання представником відповідача [PERSON] - адвокатом Патюк С.О. вимог закону в частині підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, відсутності обґрунтування витрат на правничу допомогу, відсутності належних доказів понесення відповідачем [PERSON] цих витрат, відсутності платіжних документів, а саме платіжних доручень, квитанцій, товарних чеків про сплату відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 27 050,00 гривень, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених [PERSON] у розмірі 27 050,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed