Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області С.Івашко в інтересах Кремінської районної державної адміністрації Луганської області 25 лютого 2019 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2009 року між Кремінською районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років з визначенням щорічної орендної плати у розмірі 2 060 грн. 79 коп. За 2016-2018 роки орендна плата відповідачем не сплачується, що є суттєвим порушенням умов договору, на зв`язок він не виходить. Тому договір необхідно розірвати та повернути земельну ділянку орендодавцю. У судове засідання прокурор та представник позивача не з`явилися, у заявах на ім`я суду просять розглянути справу за їх відсутності, позивні вимоги підтримають, тому суд відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України вирішив справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] , якого суд неодноразово викликав, у тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на сайті судової влади, у судове засідання не з`явився, тому суд вирішив справу розглянути відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України за його відсутності заочно, про що прокурор та представник позивача не заперечують. За відсутності в судовому засіданні сторін, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 36 спірного договору оренди землі передбачено розірвання дії договору у випадку прострочення орендної плати та пені, що перевищує шість місяців. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч.ч.3,4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Аналіз ст. ст. 651 ЦК України та ст.31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Встановлено, що п. 36 укладеного договору оренди землі сторони визначили можливість розірвання даного договору в односторонньому порядку. Вказаний пункт спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Суд вважає, що сторони, укладаючи спірний договір, погодили взаємозв`язок п.п. 38, 39, які не можуть діяти окремо один від одного. Такий висновок суду не спростовується п. 37 зазначеного договору, у якому передбачено, що дія договору припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку можливо за невиконання його умов однією із сторін. Чинне законодавство не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку. Розірвання договору може відбутися або за домовленістю між сторонами, або, у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду. Докази, надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до договору оренди землі (а.с. 13-15), розпорядження голови Кремінської районної державної адміністрації (а.с.16), технічної документації із землеустрою (а.с.17-22), інформації щодо боргу орендної плати (а.с.23-33) сторони 14 жовтня 2009 року уклали договір оренди земельної ділянки загальної площею 0,24 га строком на 49 років з орендною платою з боку орендаря у формі щорічної грошової оплати у розмірі у 2 060 грн. 79 коп. Вказаний договір було зареєстровано 13 листопада 2009 року у Державному реєстрі земель. В ньому зазначили можливість припинення договору шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Крім того вказали, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: невиконання умов договору однією із сторін /п.п.33-39/, у тому числі за прострочення орендної плати та пені більше ніж за шість місяців. За період 2016-2018 роки орендна плата за землю не вносилася, тому виникла заборгованість у розмірі 82 271 грн. 19 коп. Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Кодексом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим Кодексом та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно до ст. 13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, аналіз зазначених правових норм та дій сторін дає підстави для висновку, що право позивача, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, було порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Заявник при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 3 842 грн., який відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України повинен бути стягнутий з відповідача на його користь.

Outcome: approved