Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] про про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ спільного майна звернулась [PERSON], мотивуючи позов тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 червня 1994 року. Рішенням Козелецького районного суду від 21 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 06 вересня 2015 року, шлюб між ними розірваний. 21 серпня 1998 року в період шлюбу ними на підставі договору купівлі-продажу було набуте спільне майно, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин по вулиці Шевченко, 28, Козелецького району Чернігівської області. Цей будинок вона придбала за власні кошти і розрахунок з продавцем було здійснено протягом наступних років.Відповідач в період шлюбу не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, все домашнє господарство велося нею і за її рахунок, а з допомогою брата здійснювала ремонт покрівлі будинку і тому вона вважає, що має законне право на ? частини майна, набутого нами за час спільного проживання і яке є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і до викладеного в позовній заяві додала, що відповідач не приймав участі у ремонті будинку. Вона садила багато картоплі та вирощений врожай міняла на інші продукти та інші речі. Відповідач нічого не допомагав. Кошти які він заробляв тратив на себе. Вона сама робила ремонти, наймала людей та все це оплачувала. Продукти, які відповідач отримував в рахунок заробітної плати приносив до дому. Під час шлюбу з приводу неправомірних дій відповідача до правоохоронних органів не зверталась. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і до викладеного в позовній заяві та пояснень позивача додав, що спірний будинок було придбано за рахунок коштів позивача, ремонти також робились в основному за рахунок коштів позивача, даний факт підтверджується показання свідків допитаних в сдовому засіданні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов пітримала в поному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, що розподіл спірного будинку повинен бути між ним та позивачем в рівних долях. Він під час шлюбу худобу порав, виганяв корів, заготовляв сіно. Коли купували хату, він працював у колгоспі. Проводити ремонт хати він допомагав. Ремонт підлоги будинку проводили його дошкою, яку він заробив у лісника, і огорожу також зробили з його дошки. Корову продав і кошти пішли на оплату будинку. Поросят їм давала його мати. Зарплатну карточку він віддав дружині і сину, щоб користувались. Покійна тітка дала йому перед смертю 5 тисяч гривень і на ці кошти було придбано шпалери для ремонту будинку та люстри. Він постійно допомагав по господарсту. Представник відповідача [PERSON] надав суду письмове заперечення, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, розподіл спірного будинку повинен бути між відповідачем та позивачем в рівних долях, так-як в судовому засіданні даний факт знайшов своє підтвердження на підставі наданих суду доказів. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що позивач є його рідною сестрою. Після того, як вони придбали хату, попросили відремонтувати дах. Вони втрьох, він [PERSON] та [PERSON] привозили шифер від його батька. Також міняли підлогу в будинку. Він давав сестрі гроші на те, щоб заплатити за будинок, десь три тисячі гривень дав. Відповідач коли він приїжджав до сестри був завжди «піддатий» нічого не допомагав.Все, що він заробляв йшло на пиво, цигарки та горілку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що позивач є сестрою його кума, відповідача знає. Позивач після того, як придбала хату попросила їх відремонтувати дах. Вони втрьох проводили цей ремонт.Відповідч їм нічого не допомагав. Позивач заплатила їм по 600 гривень, крім брата. Де вона брала кошти він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона продала позивачу хату, відповідача знає наглядно. Звернулась позивач та її свекруха, щоб продала хату. Після купівлі все сплачувала [PERSON]. Свекруха сказала, що не платитиму. Кошти за хату їй [PERSON] сполачувала частинами і дуже довго. Загальна сума вийшла десь 1200-1500 доларів США. Де вона брала кошти на оплату будинку [PERSON] не говорила, а вона не питала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що позивач та відповідач є його рідними батьками. Мама працювала в бухгалтерії, а батько трактористом. Все робила мама. Батько допомагав дуже рідко.Він також допомагав матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що відповідач є її рідним сином, а позивач бувша невістка. В неї грошей не було, щоб купить їм хату. Вона їм купила корову, воза коня, зерно давала. Її сестра дала відповідачу 5 тисяч грн. Відповідач скот весь час пас, сіно косив, дрова заготовляв, вона їм також допомагала. Вони продали корову й коня і купили за це коня, вона їм ще грошей на це добавляла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що строни є його односельцями, були друзями. Вони все удвох робили. Відповідач на ті гроші, що заробляв у нього (свого часу він працював лісником) виписував будматеріали з деревини. Тамара говорила, що тітка відповідача дала його 5 тисяч гривень і вони переробили грубу. Льоня працював в «Регіонах» і отримував там заробітну плату. Він там працював сторожем та працював за [PERSON]. Також на його земельній ділянці відповідач косив для своїх корів сіно. Він возив їх і при ньому вони купили дві корови. Коня купили. Корів пасли вдвох. Згідно копії свдоцтва про укладення шлюбу від 04 червня 1994 року серії І-ЕЛ № 255487 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб і після укладення шлюбу їм присвоєні прізвища «Красножон». Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.08.1998 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пилятин Козелецького району Чернігівської області по вул. Шевченко 28. Згідно копії рішення Козелецького районного суду від 21 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 06.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінитина «Трухан». Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно,набуте за час шлюбу. У відповідності до ст.70 Сімейного кодексу України ст.370 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.2,3 ст.70 Сімейного кодексу України: - При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; - За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно п.23 ППВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 - Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач згідно даних копії трудової книжки на час перебування у шлюбі з позивачем відповідач працював на різних посадах /а.с. 75-92/, що свідчить , що він мав певний заробіток, а зі сторони позивача не було надано суду достатніх доказів, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Навпаки в судовому засіданні було доведено, зокрема з показань свідків [PERSON]Д та [PERSON], що відповідач дбав про матеріальне забезпечення сімї, та не вчиняв дій передбачених ч.2 ст.70 СК України. До показань вказаних свідків суд відноситься, як до правдивих та таких , що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані жодним іншим доказом по справі. Показання свідка [PERSON], що коли він приїжджав до сестри, то не бачив, щоб відповідач працював, не можуть слугувати достатнім доказом, що відповідач нічого не робив по господарству, так-як вказаний свідок бував у сторін вдома час від часу, а не проживав весь час разом з ними. До показань свідка [PERSON], що батько допомагав дуже рідко, а все робила мама, суд відноситься критично, так-як даний свідок підтвердив, що батько працював трактористом, і суду зрозуміло його намагання покращити становище позивача, так-як вона є його рідною матір'ю. Також, як було встановлено в судовому засіданні, з позивачем не проживають неповнолітні діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка і що відповідач сплачує аліменти. Аналізуючи в сукупності вище викладене суд остаточно приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з врахуванням всіх обставин справи, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, беручи до уваги, що спірний будинок сторони придбали перебуваючи в шлюбі і за таких обставин, враховуючи рівність часток подружжя, виходячи з принципів розумності справедливості і доцільності, суд вважає, що сторони мають право кожний на ? частку спірного майна. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням, що позов задоволено частково. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial