Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 2 частини 1 статті 512 ЦК України\~передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є правонаступництво. Відповідно до\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Судом встановлено,\~що 09.04.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№19138\~ про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь ТОВ\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ»,\~якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу №1/Д від 15.10.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі договору факторингу №408/К від 27.04.2018 року відступлене право вимоги за Кредитним договором №003-04995-270114 від 27.01.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Зазначеним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнути з [PERSON] за період з 26.04.2018 року по 09.04.2021 року включно суму у розмірі: 2360,81 грн. - заборгованість за кредитом; 3,44 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 2414,25 грн. ТОВ «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ» звернулось\~до Краматорського\~міського відділу\~державної виконавчої\~служби Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Харків)\~з заявою\~про примусове\~виконання виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.№19138 від 09.04.2021 року. 02.08.2021 року старшим державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Богельською Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66023438 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Постановою старшого державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Богельською Л.В. у виконавчому провадженні №66023438 від 10.09.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Відповідно до довідки УПФУ у м.Краматорську №2314/00204-19 від 23.10.2021 року, на виконання постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №66023438 від 10.09.2021 року з пенсії позивачки [PERSON] перераховано на рахунок Краматорського МВ ДВС у жовтні 2021 року грошові кошти у сумі 430 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, ні відповідачем, ні третьою особою - приватним нотаріусом не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , зокрема: кредитний договір №003-04995-270114 від 27.01.2014 року, відповідний розрахунок заборгованості за вище зазначеним кредитним договором, на підставі яких можливо встановити строк кредитування, графік сплати кредиту, черговість платежів, строки сплати чергових платежів, порядок нарахування відповідачем заборгованості. Надану відповідачем «Виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який проводиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості» суд не приймає до уваги, оскільки розрахунок починається з 26.04.2018 року, не містить періоду, за який виникла заборгованість з врахуванням усіх платежів за кредитним договором, розміру відсоткової ставки та графіку сплати кредиту. Крім того, сам кредитний договір №003-04995-270114 від 27.01.2014 року відповідачем суду не наданий. Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що при\~вчиненні виконавчого\~напису було\~порушено вимоги\~щодо безспірності\~розміру та\~наявності заборгованості,\~що у\~своїй сукупності\~є підставою\~для визнання\~виконавчого напису\~№19138,\~який вчинений\~приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №003-04995-270114 від 27.01.2014 року в розмірі 2364,25 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 50 грн., всього у розмірі 2414,25 грн., таким що не підлягає виконанню, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь позивачки [PERSON] грошових коштів у сумі 430 грн. в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис №19138,\~який вчинений\~приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №003-04995-270114 від 27.01.2014 року в розмірі 2364,25 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 50 грн., всього у розмірі 2414,25 грн. визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти, які були примусово стягнуті в порядку виконання цього виконавчого напису підлягають поверненню. Разом з тим, як вбачається з наданої позивачкою довідки УПФУ у м.Краматорську №2314/00204-19 від 23.10.2021 року, на виконання постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №66023438 від 10.09.2021 року, у жовтні 2021 року з пенсії позивачки [PERSON] відраховано 430 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок Краматорського МВ ДВС, відкритий в УДК ГУДКУ у Донецькій області. Доказів того, що зазначені грошові кошти були отримані ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» позивачкою суду не надано. Оскільки відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заперечує факт надходження грошових коштів у сумі 430 грн. на рахунок підприємства, а позивачкою не надано суду доказів того, що зазначені грошові кошти були отримані саме ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в рахунок стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Позивачка є особою з інвалідністю І групи безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК від 15.12.2015 року серії АВ №0604349. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» пропорційно задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial