Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Заявник 02 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною заявою (а.с. 1-3). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] року помер його дядько - [PERSON]. З метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Базилєва С.П., який відмовив йому, через розбіжність написання прізвища неможливо встановити родинні відносини із спадкодавцем. Заявник зазначає, що у свідоцтві про смерть прізвище померлого дядька українською мовою зазначено «[PERSON]». В свідоцтві про народження [PERSON], померлого [INFO] року, яке видане російською, мовою оригінала зазначено «[PERSON]», який народився [INFO] року. В графі батько мовою оригінала зазначений «[PERSON]», в графі мата «[PERSON]». В свідоцтві про народження мого батька [PERSON], померлого [INFO] року, зазначено «[PERSON]», який народився [INFO] року. В графі батько українською мовою зазначений «[PERSON]», в графі мата «[PERSON]». [INFO] року померла баба заявника та мати [PERSON] - [PERSON]. [INFO] року помер батько заявника та брат [PERSON] - [PERSON]. Батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] зник безвісно в грудні 1943 року, перебуваючи в лавах Радянської армії під час Другої світової війни. Факт зникнення [PERSON] підтверджується довідкою військового комісара від 22.01.1974 року, в якій зазначено про сповіщення дружини зниклого. Отже, для належного оформлення спадщини, заявнику необхідно встановити факт смерті [PERSON], 1910 року народження, в грудні 1943 року в період бойових дій під час Другої світової війни; встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], померлий [INFO] року є рідним братом [PERSON],[INFO], померлого [INFO] року, та рідним дядьком [PERSON], [INFO] року народження. Заявник в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду його представник за договором адвокат Лукаш Л.О. надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с. 93). Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім'ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги належать до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.28,61). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.62). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.02.1937 року [PERSON] народився [INFO] року у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.63). [INFO] року народився [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.65). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.03.1979 року встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.07.1997 року на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.77,80). [INFO] року помер [PERSON] (а.с.57), який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.58). Після його смерті заявник звернувся до приватного нотаріуса Базилєва С.П. задля оформлення спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю необхідних документів, що підтверджують факт їх родинних відносин (а.с. 92). Згідно із п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують юридичний факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], померлим [INFO] року, який є рідним братом [PERSON],[INFO], померлим [INFO] року, та рідним дядьком [PERSON], [INFO] року народження, у зв'язку з чим, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що вимоги про встановлення факту смерті [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial