Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

\~\~\~\~ До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 24.02.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,48 га, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 038454. 13.07.2012 року [PERSON] вчинила у Привільській сільській раді Троїцького району Луганської області заповіт, яким вищевказану земельну ділянку після своєї смерті заповіла їй. На даний час заповіт не змінено та не відмінено. Таким чином єдиною спадкоємицею майна померлої за заповітом є вона. На даний час оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено, що позбавляє її оформити спадщину в нотаріальному порядку. В звязку з чим позивач просить визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно. \~\~\~\~\~ В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. На позовних вимогах наполягає. \~\~\~\~ Відповідач свого представника до суду не направив, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. \~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 038454 площею 8,48 га, зареєстрований 19.03.2003 року за № 235, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, що підтверджується листом Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області № 9-28-99.2-133/2-16 від 14.08.2016 року (а.с. 32).\~\~\~ 24 лютого 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про смерть\~ серії І-ЕД № 423151, актовий запис № 3 від 25.02.2015 року (а.с. 7). Згідно копії заповіту, посвідченому секретарем Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області від 13.07.2012 року, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 8,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON] (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки № 155/01-09 від 07.09.2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 24.02.2015 року, була заведена спадкова справа № 133/2015 від 14.09.2015 року на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON]. На даний час свідоцтво про право на спадщину нікому не видано (а.с., а.с. 36, 37). На даний час оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено, що позбавляє її оформити спадщину в нотаріальному порядку. \~\~\~Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. \~\~\~ \~Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. \~\~\~\~В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~\~Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса, оскільки нею втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ На підставі ст.ст. 392, 1216, 1223, 1225, 1268, 1274, ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved