Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська», третя особа відділ Держземагенства у Новомиргородському районі Кіровоградської області про визнання договору землі припиненим вказавши, що 26 січня 2009р. між її батьком [PERSON] та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки розміром 5.68 га., із терміном дії на десять років, до 01.01.2020 року. В жовтні 2009 р. її батько помер і вона прийняла спадщину та отримала на зазначену ділянку державний акт на право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.09.2010 р. Із відповідачем не перший рік має судові тяжби про повернення земельної ділянки, яку він не хоче повертати. Так із цивільної справи №395/1683/1Зц між тими ж сторонами про розірвання договору оренди вона дізналася, що оскаржуваний договір оренди підписаний не її батьком, а [PERSON] Із матеріалів цієї справи з'ясовано, що відповідач 01.01.2010р. уклав інший договір на її земельну ділянку із райдержадміністрацією, орендну плату не платив, чим фактично припинив дію оскаржуваного договору в односторонньому порядку. Посилаючись на норми чинного законодавства просила суд договір оренди землі, укладений 26.01.2009 року між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» визнати припиненим. Позивач у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позов. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити, вказавши, що договір оренди землі не підписувався орендодавцем і тому просить суд визнати договір оренди землі від 26 січня 2009 року укладений між [PERSON] та ПСП «Агрофірма»Пурпурівська» припиненим у відповідності до п. 35 Договору та у зв'язку з невиконанням умов вказаного договору оренди земельної ділянки, вказуючи на рішення суду у справі №395/1683/13ц, яке вступило в законну силу, стверджують про те, що рішенням суду встановлені фактичні обставини з яких можна зробити висновок про те, що між сторонами відсутні договірні відносини. Представники відповідача Трохименко Т.М. та Подлубний В.В. категорично заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні, опирається на рішення суду у справі №395/1683/13ц та вважали, що відповідно до цього рішення судом встановлено факт існування договірних відносин між сторонами у відповідності до укладеного Договору оренди землі №76 від 26.01.2009 року зареєстрованого 06.03.2009р. за №04.09.388.00020. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася. Про місце та час розгляду у справі були повідомленні у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомили, будь - яких заяв та клопотань до суду не надіслали. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі позивачки, оскільки від неї надійшла відповідна письмова заява та без участі представника третьої особи на що інші учасники судового розгляду у ході судового засідання не заперечували. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані до суду докази, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи в тому числі матеріали справи №395/1683/13ц, суд вважає за необхідне відмовити у позові повністю з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [PERSON] починаючи з 18 березня 2011 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 5,68 га на території Пурпурівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку за № 139421. 26 січня 2009 року між батьком позивачки [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 06.03.2009 р. за №04.09.388.00020, строком на десять років, до 01.01.2020 року. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ч.1 ст.13 вищевказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Пунктами 32 - 37 Договору оренди землі №76 від 26.01.2009 року встановлено, що при переході права власності до іншої особи договір є чинними щодо іншого власника, а одностороння відмова від договору не передбачена взагалі. У відповідності до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2014 року, справа №395/1683/13ц за позовом [PERSON] до ПСП «Агрофірма «Пурпурівська», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне управління юстиції в Кіровоградській області про розірвання договору оренди землі та покладення зобов'язання на відповідача повернути земельну ділянку у фактичне користування позивача [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову повністю. Згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 19.08.2014 року вищевказане рішення суду залишено без змін. Вказаними судовими рішення ми судів встановлений факт існування між сторонами договірних відносин за Договором оренди землі №76 від 26.01.2009 року та виконанням відповідачем умов вказаного договору. Відповідач в судовому засіданні заперечив можливість розірвання договору за взаємною згодою сторін та зазначив те, що виконує умови договору сплачуючи орендну плату в строк та на умовах зазначених в договорі. У відповідності до ч1.ст. 27. Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Виходячи з доказів у справі та пояснень сторін судом не встановлено факту підписання договору з боку орендодавця особою, яка не мала відповідних повноважень на його підписання. Докази, які свідчать про виконання сторонами умов укладеного договору свідчать про існування між сторонами договірних відносин на умовах передбачених Договором оренди землі №76 від 26.01.2009 року. Суд, ставиться критично до показань представника позивача [PERSON] щодо невиконання умов договору оренди землі відповідачем, а саме не сплати орендної плати, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач набула право власності на земельну ділянку з 18 березня 2011 року та відповідно відповідач належним чином виконував умови договору в тому числі в частині сплати орендної плати до 2013 року, що підтверджено як поясненнями представників відповідача так і беззаперечно встановлено вищевказаним рішенням суду. Однак позивачка на порушення вимог п. 3 ст. 148-1 ЗК України до даного часу не повідомила відповідача місце свого проживання (знаходження), своєї поштової адреси, платіжних реквізитів, тощо, що позбавляє відповідача сплатити орендну плату позивачеві за 2014 рік та представники відповідача в судовому засіданні підтвердили готовність ПСП в будь який момент виконати умови договору в частині сплати орендної плати за 2014 рік у разі надання позивачкою відповідних відомостей про реквізити куди перерахувати орендну плату, чи явки до ПСП для отримання орендної плати у товарному вигляді. Тобто у ході судового розгляду позивачем не доведено факту порушень умов договору оренди земельної ділянки зі сторони відповідача. Так, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач в судовому засіданні не довів обставини, які б свідчили про його порушене право і тому суд не бачить підстав у задоволенні вимог вказаних в позовній заяві. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в порядку та у спосіб передбачені ст.16 ЦК України, ст.152 ЗК України. Статтями 387,388,391 та 392 ЦК України передбачені права власника та відповідні способи захисту цих прав в разі порушення права власності особи шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності або усунення перешкод у здійсненні свого права. Повний аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у необхідності відмови у задоволенні вказаного позову. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved