Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 квітня 2014 року померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 580) площею 3,7300 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки (пай № 579) площею 3,715 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житлового будинку № 53 по вул. Гагаріна в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. За життя її мати заповіту не склала, а тому вона є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є донькою померлої. Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказавши, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини передбачений ст. 1270 ЦК України і для одержання спадщини їй необхідно згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України надати рішення суду з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. У вказаному листі нотаріус також зазначила, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № інформаційної довідки: 42049284 від 09.11.2015 року спадкова справа після померлої не заводилася. Зазначає, що передбачений законодавством шестимісячний строк на прийняття спадщини вона пропустила через відсутність в свідоцтві про право приватної власності на будівлю № 252 від 03.02.1989 року, запису, за ким зареєстровано на праві приватної власності домоволодіння № 53 по вул. Гагаріна 53 в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Помітивши відсутність вказаного запису, позивач спочатку звернулася в [PERSON] сільську раду з проханням виправити вказаний недолік в свідоцтві, однак в сільській раді їй повідомили, що вони не можуть цього зробити і їй необхідно звернутися до органу, який проводив реєстрацію і мав би вказати в свідоцтві за ким зареєстровано право власності на домоволодіння, тобто до КП Павлоградське МБТІ. Після цього через деякий час позивач поїхала в м. Павлоград, Дніпропетровської області і звернулася в КП Павлоградське МБТІ для виправлення вказаного недоліку в свідоцтві. На її звернення в КП Павлоградське МБТІ лише в листопаді 2015 року здійснили запис в свідоцтво, що право власності на домоволодіння № 53 по вул. Гагаріна в с. Дмитрівка зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] і вказали дописаному вірити. Після цього позивач одразу звернулася до нотаріуса, проте вже пропустила строк для прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк з поважної причини і має право на його продовження. Вказує, що пропустивши строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не може прийняти спадщину після смерті матері та отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно на своє ім'я, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Від позивача до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 580) площею 3,7300 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки (пай № 579) площею 3,715 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житлового будинку № 53 по вул. Гагаріна в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-КИ № 563086 виданого 10.04.2014 року, копією свідоцтва про народження серії V-УР № 0230985, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 316298 виданого 28.12.1985 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 102032 виданого 19.03.2002 року, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 923438 виданого 24.06.2009 року, копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 252 від 03.02.1989 року. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є донькою померлої. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказавши, що вона пропустила строк на прийняття спадщини передбачений ст. 1270 ЦК України і для одержання спадщини необхідно згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України надати рішення суду з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 09.11.2015 року вих. № 336/01-16. У вказаному листі нотаріус також зазначила, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № інформаційної довідки: 42049284 від 09.11.2015 року спадкова справа після померлої не заводилася. Передбачений законодавством шестимісячний строк на прийняття спадщини позивач пропустила через те, що в свідоцтві про право приватної власності на будівлю № 252 від 03.02.1989 року не було вказано за ким зареєстровано на праві приватної власності домоволодіння № 53 по вул. Гагаріна 53 в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Так, у вказаному свідоцтві було вказано, що запис в реєстрову книгу № 20-252 про реєстрацію домоволодіння зроблено 03.02.1989 року, проте не вказано за ким саме зареєстроване право власності на дане домоволодіння. Для внесення даних про власника будинку в свідоцтво позивач зверталася в [PERSON] сільську раду та КП Павлоградське МБТІ. На її звернення в КП Павлоградське МБТІ лише в листопаді 2015 року здійснили запис в свідоцтво, що право власності на домоволодіння № 53 по вул. Гагаріна в с. Дмитрівка зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] і вказали дописаному вірити. Після цього позивач одразу звернулася до нотаріуса, проте вже пропустила строк для прийняття спадщини. Вказані обставини не спростовані відповідачем [PERSON] сільською радою, яка позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк з поважної причини і має право на його продовження. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved