Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Заступник прокурора Орджонікідзевського району м.Харкова в інтересах недієздатного [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що також діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], треті особи : Служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, Орджонікідзевський РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого володіння, усунення перешкод у здійсненні права власника шляхом виселення, просить: визнати недійсними договір купівлі - продажу від 09.11.2006, укладений між [PERSON] і [PERSON], та договір купівлі - продажу від 22.12.2006, укладений між [PERSON] та [PERSON], та повернути сторони в первісний стан; витребувати квартиру [ADDRESS] з володіння [PERSON] та повернути її у володіння [PERSON]; усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з усіма проживаючими з ними особами зі спірної квартири. Позов обґрунтований тими обставинами, що спірна квартира [ADDRESS] належала [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1994, реєстраційний №7-94-34508. Після смерті [PERSON] та [PERSON], [PERSON] залишився єдиним їх спадкоємцем. Заявник зазначає, що Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2006 задоволено позов [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору позики від 10.02.2005, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2006 визнано право власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] в порядку наслідування по закону після смерті його брата [PERSON] та смерті його матері [PERSON]. Визнано письмовий договір позики під заставу кв. [ADDRESS], укладений 10.03.2005 між [PERSON] та [PERSON] дійсним і визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі - продажу від 09.11.2006 право власності на спірну квартиру від [PERSON] перейшло до [PERSON], яка в подальшому продала її [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 22.12.2006. Заявник зазначає, що згідно інформації КП «Жилкомсервіс» на цей час в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Заявник зауважує, що прокуратурою району в ході перевірки, що проводилась за зверненням директора КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» Коваленка В.В., було встановлено, що договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON], в силу ст. 220 ЦК України, є нікчемним, бо 10.03.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який містив умови договору застави нерухомого майна, проте, зазначений правочин не був нотаріально посвідчений. Заявником наголошено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2012 заяву прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова, подану в інтересах недієздатного [PERSON], про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2006 та від 26.06.2006 задоволено, вказані рішення суду скасовані; Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики під заставу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру залишено без розгляду. Заявник, посилаючись на ті обставини, що з 11.11.2001 та по теперішній час [PERSON] перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3», у зв'язку зі стійким хронічним психічним розладом з формі шизофренії (в подальшому його було визнано недієздатним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2007), ввважає, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON] не з його волі та зазначене дає підстави для витребування спірної квартири у його добросовісного набувача, нині яким є [PERSON] Заявник вважає, що нікчемність відчужувального правочину (договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON]), на підставі якого власник здійснив відчуження свого майна, виключає підставу для переходу права власності до набувача майна ([PERSON]) за правочином із такими вадами, що позбавляє його права на відчуження, та робить неправомочним відчужувачем, у разі подальшого відчуження майна третій особі ([PERSON] та [PERSON]). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник, представник співвідповідача [PERSON] заперечували проти позову , вважали, що позов безпідставний, необґрунтований, відсутні правові підстави для його задоволення, крім того позов є приховуванням кримінально карних дій щодо протиправного заволодіння чужим майном та обставини, викладені представником позивача повинні встановлюватися у кримінальному провадженні. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 22.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 7580, що підтверджується довідкою № 46183 від 14.12.2012 р., виданою КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» , проти чого й не заперечує представник позивача. Згідно відповіді № 25620207-05 від 02.11.2012 року КП «Жилкомсервіс», наданої на ім'я заступника прокурора Орджонікідзевського району м.Харкова Дмитренко Р., [PERSON], [INFO], що проживав за адресою : [ADDRESS], був зареєстрований з 20.04.1990 року, знятий з реєстрації 24.01.2007 року за рішенням суду від 20.12.2006 року ( справа 2-55032006), зазначена квартира приватизована, продана; на цей час за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 20.11.2008 року по теперішній час, дочка - [PERSON], [INFO] з 14.02.2007 року по теперішній час, зять - [PERSON], [INFO] з 29.11.2008 року по теперішній час, онук - [PERSON], [INFO] з 16.02.2010 року по теперішній час, онук - [PERSON], [INFO] з 06.07.2010 року по теперішній час. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена не тільки одною з сторін правочину, а і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 того ж Кодексу. У відповідності зі ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно п. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено за наданими прокурором та засвідченими фотокопіями документів, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстраційний № 4426, право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до [PERSON]. На час цього продажу продавцю [PERSON] належало право приватної власності на зазначену квартиру на підставі додаткового рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.06.2006 року, справа № 2-30210604, зареєстрованого КП «ХМБТІ» 11.07.2006 року та записано в книгу 1 за № П-5447, реєстраційний номер 15347044, про що зазначено п. 1.3 розділу 1 Договору з посиланням на Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 11186129 від 11.07.2006 року. На підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстраційний № 7580, право власності на квартиру [ADDRESS] від належного продавця -власника [PERSON] перейшло до [PERSON]. Допустимих та належних доказів на підтвердження обставин, що можуть бути правовою підставою для визнання зазначених правочинів недійсними суду позивачем, його представником, не надано. Так, продавці за договорами на час продажу були власниками майна; доказів того, що правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними позивачем суду не надано; підстав, передбачених ст. 203 ЦК України не встановлено. Посилання представника позивача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2012, якою заяву прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова, подану в інтересах недієздатного [PERSON], про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2006 та від 26.06.2006 задоволено, вказані рішення суду скасовані; на Ухвалу Київського районного суду м. Харкова, якою від 24.04.2012 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики під заставу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру залишено без розгляду; на фотокопію рішення ( без оригіналу) Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2007 року про визнання [PERSON], [INFO] недієздатним, не дають суду підстав вважати доведеними вимоги представника позивача щодо визнання вищезазначених договорів купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (від 09.11.2006 р. 22.12.2006 р.), недійсними. Суду не наведено наявність правових підстав, передбачених ЦК України, для визнання оспорюваних правочинів недійсними. У зв'язку з недоведеністю представником позивача вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними, судом не можуть бути задоволені похідні вимоги позивача щодо витребування квартири [ADDRESS] з володіння [PERSON] та повернення її у володіння [PERSON] та про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з усіма проживаючими з ними особами зі спірної квартири.

Outcome: dismissed