Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], яка померла 24.12.2016 р., а саме на земельну ділянку площею 3,56 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7422487900:08:010:0152, що розташована на території Рибинської сільської ради; земельну ділянку площею 0,18 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7422487900:08:015:0152, що розташована на території Рибинської сільської ради; земельну ділянку площею 0,12 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7422487900:08:007:0152, що розташована на території Рибинської сільської ради та на майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на суму 2 823,00 грн. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки оригінали документів на земельні ділянки було втрачено. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом по справі встановлено, що позивач по справі [PERSON], народилася 22 лютого 1960 року в с. Рибинськ Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживає в [INFO], що підтверджується її паспортом НК 196434, виданиМ Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 31.10.1996 р. За життя сестра позивачки [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті заповідає [PERSON]. 24 грудня 2016 року [PERSON] у віці 62 років померла, про що Виконавчим комітетом Ведельцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 27 та видано свідоцтво про смерть (серія 1-ЕЛ № 292742). За життя покійна успадкувала земельні ділянки (колишня земельна частка (пай)), власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 248383, до якого увійшли земельні ділянки загальною площею 3,86 га, а саме: земельна ділянка площею 3,56 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 51 272,62 грн; земельна ділянка площею 0,18 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 1 245,89 грн; земельна ділянка площею 0,12 га, пасовища, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 803,93 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Також сестра позивачки мала майновий пай у пайовому фонді КСП «Колос» с. Рибинськ Корюківського району Чернігівської області реорганізованого в ПСП «Колос» на суму 2 823 грн 00 коп., що складає 0,17 % загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України позивачка подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушини Л,М., про що їй видали Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46830396 від 21.02.2017. Позивачка звернулась до нотаріуса де надала докази прийняття нею спадщини після смерті сестри, але через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно, які встрачено, нотаріус відмовив в оформленні спадщини, тому для вирішення даного спірного питання позивачка змушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійною сестрою документів на земельні ділянки позивачка звернулася з заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію (1018/0-0.201-1000/147-17 від 21.08.2017) та надали копію архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку, що був успадкований покійною від [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна покійної сестри і має право успадкувати земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельні ділянки, позивач прийняла спадщину після сестри, оскільки у встановлений законом строк звернулась із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельні ділянки. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved