Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася Тульчинська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] у зв'язку з складними матеріально-побутовими умовами сім'ї, малолітня [PERSON], згідно розпорядження голови Тульчинської РДА від [INFO], влаштована до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки на строк 6 місяців, згодом іншими розпорядження вказаний строк продовжувався неодноразово. Відповідач не створила належних умов для проживання дитини. З метою покращення матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] щодо неї установлювався соціальний супровід, який не дав результатів. За місцем проживання відповідач характеризується негативно. У 2009 році [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], і доньки [PERSON], [INFO], за неналежне виконання батьківських обов'язків. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому звернувся до суду з даним позовом, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представники третіх осіб висловили думку, щодо задоволення позову. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницької області (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 00016048612 від 26.11.2015, відомості про [PERSON], як про батька вилучено з актового запису про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 8 - 10, 12), зазначені обставини також підтверджуються рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області № 148/1299/14-ц від 10.07.2014 (а.с. 11). Відповідно до розпорядження Тульчинської РДА № 344р від 09.10.2014, малолітня [PERSON], перебуває у Тульчинському обласному спеціалізованому будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки на державному утриманні (а.с. 13), вказані обставини також підтверджуються рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Тульчинської РДА за № 12 від 27.04.2016, № 9 від 26.10.2016, розпорядженнями Тульчинської РДА за № 121 від 08.05.2015, № 354 від 19.11.2015 № 343р від 05.11.2014 (а.с. 13 - 18). Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини за № 8 від 25.12.2015, припинено соціальний супровід сім'ї [PERSON] у зв'язку з невиконанням умов договору про здійснення соціального супроводу № 37 від 02.06.2014 (а.с. 32). У відповідності до довідки-характеристики № 2501 від 06.12.2016, виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] за місце проживання характеризується негативно та є безробітною (а.с. 21), згідно іншої довідки № 2311 від 09.11.2016, виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, у [PERSON] відсутні житло, майно, земельні ділянки, майнові паї та пасовища (а.с. 20). Дитина [PERSON] з 12.11.2013 перебуває у будинку дитини, за цей час мати навідувала її 18 разів, востаннє 24.02.2016, що підтверджується довідкою № 594 від 22.11.2016 (а.с. 24), а згідно довідок № 13 від 06.01.2017, № 212 від 18.04.2017, виданих Тульчинським обласним спеціалізованим будинком дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки, у 2017 році відповідач навідувала дочку 01.01.2017 (а.с. 25). Крім того, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області за № 2-1166/2009 від 23.09.2009, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], і доньки [PERSON], [INFO], а також стягнуто аліменти на їх утримання (а.с. 26). Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами . Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, оскільки на протязі тривалого часу не вжила будь-яких заходів щодо забезпечення належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і повернення її у сім'ю. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача у дохід держави судові витрати по сплаті судового збору - 1280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved