Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам, що були стягнуті на утримання сина [PERSON] у розмірі 34166 гривень 36 копійок та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що згідно виконавчого листа №2-160 від 13 серпня 1998 року [PERSON] сплачував на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини доходів щомісячно. Проте, відповідач свої аліментні зобовязання виконував не у повному обсязі, а з 2012 року взагалі припинив виплати. Тому за цей час виникла заборгованість, яка складає 34166 гривень 36 копійок. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, просить справу розглядати за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог. У письмових запереченнях на позовну заяву відповідач вказує, що дійсно за ним рахується заборгованість, оскільки він не мав змоги сплачувати аліменти у повному обсязі. Стягнення заборгованості проводиться державним виконавцем і не потребує повторного судового рішення, оскільки заборгованість нарахована і від обовязку її сплати його ніхто не звільняв. Також вказує, що до липня 2016 року він сплачував позивачу по 100 гривень, а з липня 2016 року сплачує по 200 гривень, що підтверджується квитанціями з поштового відділення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/. Відповідно до довідки-розрахунку від 01 квітня 2016 року, виданої відділом державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, заборгованість по аліментах за виконавчим листом №2-610 від 13.08.1998, виданого Добровеличківським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? ч.д. щомісячно на дитину: сина [PERSON] [INFO] станом на 02 вересня 2015 року становить 34166 гривень 36 копійок /а.с.5/ Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з частиною 1 статті 187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями статті 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» і згідно з частиною 9 цієї статті суд вирішує питання щодо заборгованості лише у разі спору про її розмір. Тобто за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень указаного Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Таким чином, заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed