Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Заступник прокурора м. Івано-Франківська, діючи в інтересах держави - вищого художнього професійного училища №3 м. Івано-Франківська, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання ордеру на житло в гуртожитку недійсним, виселення та зобов'язання зняти з реєстрації. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] проживає в гуртожитку Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківська (далі - ВХПУ №3) по [ADDRESS] без належної правової підстави, оскільки не є учнем, студентом чи працівником даного училища, а термін дії договору найму житлових приміщень від 01.08.2012 закінчився ще 01.08.2013. Просив визнати ордер на житлову площу в гуртожитку від 23.10.2012, виданий [PERSON] недійсним, виселити [PERSON] із сім'єю із кімнати [NUMBER] вказаного гуртожитку без надання іншого приміщення та зняти [PERSON] із реєстраційного обліку, а також зобов'язати Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання по [ADDRESS]. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та вказала, що у зв'язку з безпідставним проживанням у гуртожитку осіб, які не є учнями чи викладачами даного навчального закладу, грубо порушено права учнів училища на житло, просила позов задовольнити. Представник позивача Маланюк О.В. суду пояснила, що є юристконсультом ВХПУ №3. Гуртожиток за адресою м. Івано-Франківськ, [ADDRESS] перебуває в оперативному управлінні ВХПУ №3. Згідно наказу директора від 01.08.2011 №69 [PERSON] вселений у гуртожиток, а 23.10.2012 йому видано ордер на житлову площу - [ADDRESS]. Також 01.08.2012 між директором училища і відповідачем укладено договір найму житлових приміщень - 2 кімнат площею 37,74 кв.м. на 3 членів сім'ї. Термін дії договору закінчився 01.08.2013, однак [PERSON] з сім'єю житлові приміщення не звільнили. Договір найму адміністрація ВХПУ №3 не має можливості продовжити, оскільки вказані приміщення необхідні для забезпечення учнів житлом. Просила позов задоволити. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Дутчак І.В. вказала, що при вирішенні позову слід, в першу чергу, виходити з інтересів дітей - учнів закладу, які на період їх навчання повинні бути забезпеченні належними умовами для проживання. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач просив винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, органу, якому надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник житловий спір. Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом установлено, що гуртожиток по [ADDRESS] є державною власністю, право оперативного управління майном належить ВХПУ №3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.11.2012 (а.с.25). У зв'язку з відсутністю власного помешкання, керівництво ДПА в Івано-Франківській області звернулося листом №766/10/27-014 від 16.06.2011 з проханням поселення в гуртожиток ВХПУ №3 працівника відділу внутрішньої безпеки при ДПА в області [PERSON] (а.с.11). Наказом №69 від 01.08.2011 директора ВХПУ№3 Буждигана Б.В. поселено в гуртожиток училища. (а.с.6). Відповідно до договору найму жилих приміщень в гуртожитку від 01.08.2012 ВХПУ №3 здає [PERSON] житлове приміщення гуртожитку розміром 37,74 кв.м., кімнати - 2, членів сім'ї - 3, на термін з 01.08.2012 до 01.08.2013. (а.с.5). В подальшому [PERSON] видано ордер на житлову площу в гуртожитку, згідно якого останній отримав право на займання житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS], кімната [NUMBER] розміром 37,74 кв.м. (а.с.7). За зверненням дирекції ВХПУ №3 (а.с.12) Буждиган Б.В. зареєстрований за місцем проживання [ADDRESS] (а.с.26). Після закінчення терміну дії договору, дирекцією ВХПУ №3 вживалися заходи щодо добровільного виселення [PERSON] з даної житлової площі (а.с.8-10), однак у добровільному порядку відповідач займане житло не звільнив. В той же час, відповідно до ст.127 Житлового кодексу України, п.2 Примірного положення про гуртожитки від 03.06.1986, гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ч.2 ст.128 Житлового кодексу України житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу колективної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Проживання в гуртожитку сторонніх осіб, розміщення інших організації забороняється. Проживання працівників навчального закладу здійснюється, як виняток, з дозволу керівника училища за погодженням з профспілковою організацією (п.1.6 Положення про учнівський гуртожиток ВХПУ №3). Як вбачається з наданих суду письмових пояснень голови профспілкового комітету училища Капустинського І.П., рішення профспілкового комітету про надання дозволу на поселення в гуртожиток чи реєстрацію місця проживання не приймались (а.с.21). Згідно акту Державної санітарно-епідеміологічної служби від 17.09.2013, у вказаному гуртожитку проживає 232 дитини - учні ВПХУ №3, спальні кімнати переповнені, площа на 1 особу становить 3 кв.м., тоді як відповідно до п.12 Примірного положення про гуртожитки, жила площа в гуртожитку повинна становити не менше 6 кв.м. (а.с.14-15). З довідки ВХПУ №3 від 27.09.2013 №01-15/138 вбачається, що згідно поданих заяв потребують поселення у гуртожиток 250 учнів (а.с.17), однак забезпечені житлом у гуртожитку тільки 232 учні (пояснення в.о. директора ВПХУ №3 Коростіль Н.Ж., а.с.18). Відповідно до ст.129, 59 ЖК України, на підставі рішення про надання житлової площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Таким чином, суд приходить до висновку, що вселення відповідача з сім'єю в жиле приміщення гуртожитку по [ADDRESS], здійснено безпідставно, в порушення вимог ст.ст.127, 128 ЖК України, п.2 Примірного положення про гуртожитки, п.1.6 Положення про учнівський гуртожиток ВХПУ №3. Проживання осіб, які не перебувають у трудових та навчальних відносинах з училищем, а також видача ордера на житлову площу [PERSON] суперечить вимогам закону та порушує право учнів на проживання у гуртожитку на період навчання, а тому ордер на жиле приміщення слід визнати недійсним. Оскільки термін дії договору найму жилих приміщень, укладений 01.08.2012 між [PERSON] та ВПХУ №3 закінчився 01.08.2013, адміністрацією училища попереджено [PERSON] про необхідність звільнення даного приміщення, правові підстави для подальшого проживання [PERSON] у гуртожитку ВХПУ №3 відсутні. За змістом ст.132 ЖК України, працівники, які не перебувають навчальних чи трудових відносинах з навчальним закладом, підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовної вимоги про виселення [PERSON] з сім'єю із кімнати [NUMBER] гуртожитку ВПХУ №3 м.Івано-Франківська із зняттям з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Так як позивачем відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України не наведено підстав та не надано доказів наявності зобов'язання саме Сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського МВ УМВСУ в області зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] та не надано жодних доказів про звернення та відмову Сектора щодо зняття з реєстрації, Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського МВ УМВСУ в області не ні стороною, ні третьою особою у справі, а тому у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського МВ УМВСУ в області слід відмовити. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 59, 127, 128, 129, 132 Житлового кодексу України,

Outcome: partial