Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява представника [PERSON] - адвоката Бублик А.В. до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.10.2020 року, приблизно о 17 годині, по вул. Володимирська, біля будинку 17 в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] (належить на праві приватної власності [PERSON] ), під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-2107» д.н.з. [NUMBER] , з причепом «Палич» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Співробітниками патрульної поліції, що прибули на місце ДТП, були складені адміністративні протоколи про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв ( [PERSON] та [PERSON] ). постановою від 26.10.2020 року Києво-Святошинським судом Київської області по справі №369/13167/20 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Тією ж постановою суду [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, суд обмежився усним зауваженням та на цій підставі провадження у справі закрив. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ-2107», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу №АО/1924387 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія». За отриманням страхового відшкодування позивач звернувся до ТОВ «Міжнародна страхова компанія» та надав всі відповідні документи, який у свою чергу визначив розмір страхового відшкодування в сумі 12541,23 грн. на день звернення до суду ТДВ «Міжнародна страхова компанія» страхове відшкодування у вказаному розмірі позивачу не виплачено. За дорученням позивача ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» було проведено незалежне автотоварознавче дослідження пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Звіту №С21-7 від 08.02.2021 вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 25979,71 грн. водночас позивач заявляє вимоги до [PERSON] в сумі 13438,48 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), витрати на проведення автотоварознавчого в сумі 2500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. Позивач також просить стягнути з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» страхове відшкодування в сумі 12541,23 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3408,00 грн. Ухвалою від 27.07.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 23.11.2021 року було закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині стягнення з [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 13438,48 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2500,00 грн., моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.; судових витрат в пропорційному розмірі, у зв`язку з відмовою позивача від позову у вказаній частині. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д/н [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] (а.с.12). 11.10.2020 року о 17.00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», д/н [NUMBER] , по вул. Володимирська, 17 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, перед зміною напрямку руху, а саме: поворотом ліворуч, не переконався в безпечності здійснення маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER] , з причепом «Палич», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював обгін, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. В свою чергу, водій [PERSON] , 11.10.2020 року о 17.00 годині керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER] , з причепом «Палич», д/н [NUMBER] , по вул. Володимирська, 17 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, перед початком виконання маневру обгін, не переконався, що водій автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н [NUMBER] - [PERSON] , який рухався попереду по тій самій смузі руху, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2020 провадження у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрити на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Натомість цією постановою суду [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, на цій підставі провадження у справі було закрито. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до полісу №АО/1924387 в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія». Позивач звернувся до Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 11.10.2020 та заявою про страхове відшкодування, надав всі необхідні документи для прийняття страховою компанією рішення та виплати страхового відшкодування. Відповідно до листа ТДВ «Міжнародна страхова компанія» від 06.01.2021 вих.№79 адресованого позивачу, зазначається, що сума страхового відшкодування складає 12 541,23 грн. Одночасно, зазначається, що за відсутності обґрунтованих заперечень з визначення розміру страхового відшкодування направлених листом на адресу ТДВ «Міжнародна страхова компанія» розмір страхового відшкодування вважатиметься погодженим позивачем (а.с.32). Згідно із листом ТДВ «Міжнародна страхова компанія» від 13.01.2021 вих.№136 адресованого позивачу, подію, яка відбувась 11.10.2020 року визнано страховим випадком і визначено страхове відшкодування у розмірі 12 541, 23 грн., що буде сплачене на зазначені позивачем реквізити (а.с.33). Проте, страхове відшкодування в розмірі 12 541, 23 грн. не було виплачено. Спір між сторонами виник з приводу не виплати ТДВ «Міжнародна страхова компанія» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved