Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява [PERSON], в обґрунтування якої зазначається, що за умовами п. п. 2, 3 Договору (Соглашения) від 17.06.2008, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач повинен був розмістити кошти позивача в сумі 25 850 дол. США в будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: м. Бровари, вул. Каширіна, 15, де йому повинна була належати площа в 23,50 кв.м. у вказаному житловому будинку. Отже, відповідно до умов даної угоди позивач виступав як інвестор. Право власності на житловий будинок за адресою: м. Бровари, вул. Каширіна, 15, зареєстровано за відповідачем. Позивач вважає, що вищезазначена угода укладена із порушенням вимог чинного законодавства, а саме суперечить ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України просить визнати недійсною Угоду (Соглашения) від 17.06.2008 року, укладену між сторонами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 17 червня 2008 року укладено Угоду №1706/08, де у п.1 зазначено, що даною угодою підтверджується інвестування грошових коштів інвестором ( [PERSON]В.) у розмірі 25 850 дол. США. Відповідно до п. п. 2, 3 виконавець ([PERSON]Д.), за згодою інвестора, розміщує його грошові кошти в будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: м. Бровари, вул. Каширіна, 15. Грошові кошти відповідають 23, 5 м. кв. частини жилого будинку. У пункті 6 Угоди зазначено, що ціллю інвестування грошових коштів інвестора в 23.50 м.кв. частини жилого будинку є подальше незалежне використання в комерційних цілях. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.04.2012 року власником житлового будинку за адресою: Київська обл., м. Бровари, вулиця Каширіна, будинок 15, є [PERSON]. Рішенням Броварської міської ради Київської області від 19.11.2013 №579 надано адреси приміщенням житлового будинку по вул. Каширіна, 15, власник громадянка [PERSON] Із технічного паспорта, виготовленого 12.11.2012 КП Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що за адресою: м. Бровари, вул. Каширіна, 15, розташований багатоквартирний житловий будинок. З огляду на викладені обставини вбачається, що між сторонами склались договірні правовідносини щодо інвестування позивачем коштів у будівництво житлового будинку, хоч і умови угоди є дещо неконкретизованими. Так, згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Разом з тим ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» ( в редакції, що діяла на час укладення угоди ) встановлює, що об'єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об'єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об'єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості. Отже, така інвестиційна діяльність, яка мала місце між сторонами, суперечить нормами вищезазначеного Закону, оскільки відповідачем залучені інвестиційні кошти від позивача, як фізичної особи, без створення будь-яких фондів чи випуску цільових облігацій. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ст. 4 ЦК України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). З огляду на викладене вбачається, що умови угоди, яка укладена між сторонами суперечить Закону України «Про інвестиційну діяльність» ( в редакції, що діяла на час укладення угоди ), що є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у звязку з їх обґрунтованістю та доведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved