Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням у розмірі 5198,95 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 18 травня 2017 року [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Крім цього, даним вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що у листопаді 2014 року обвинувачена [PERSON] шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 1500 грн. підробила довідку № 41 від 18 березня 2015 року про доходи її співмешканця, та внесла у його трудову книжку неправдиві відомості про те, що такий з 01 серпня 2014 року працює вантажником у приватному підприємстві «Титан-2005» та отримує заробітну плату, хоча такий ніде не працював, після чого 16 березня 2015 року з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману подала зазначені документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації. Внаслідок таких дій [PERSON] у період з 01 березня по 31 липня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї у розмірі 5198,95 грн., чим спричинила державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на вказану суму. Оскільки на даний час кошти відповідачкою не повернуті, а цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судове засідання представник Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи по суті подала заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Прокурор Левкулич В.І. у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] також не зявилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2017 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на підставі ст. ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки, а саме: періодично зявлятиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Вказаним вироком встановлено, що у листопаді 2014 року [PERSON] з метою незаконного отримання нею з державного бюджету України грошових коштів в сумі 5198,95 грн., як соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, попередньо умовила та підкупила за винагороду в розмірі 1500 грн.00 коп. невстановлену досудовим слідством особу на імя Світлана, яка виготовила їй підроблені документи, а саме довідку про доходи №41 від 18 березня 2015 року, згідно якої її співмешканець [PERSON] з 01 серпня 2014 року нібито працевлаштований вантажником в приватному підприємстві «Титан-2005», та внесла завідомо неправдиві відомості до його трудової книжки серії АФ №366244, згідно яких її співмешканець [PERSON] також нібито працевлаштований вантажником в приватному підприємстві «Титан-2005» з 01 серпня 2014 року. Після чого, 16 березня 205 року [PERSON] умисно, з метою використання підробленого документа, діючи з корисливою метою, використала вищезазначені завідомо підроблені документи шляхом подання таких до Управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА з метою нарахування та виплати їй соціальної допомоги. Разом з цим, [PERSON], усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою на імя Світлана, використовуючи вищезазначені завідомо підроблені документи, в порушення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року, в період з 01 березня 2015 року по 31 липня 2015 року отримала з державного бюджету України грошові кошти в сумі 5198,95 грн., як соціальна допомога малозабезпеченій сім'ї, внаслідок чого спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації матеріальну шкоду на зазначену суму (а. с. 7-10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Отже, з врахуванням вищенаведеного та того, що вимоги позовної заяви визнані сторонами і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, тому суд приходить до висновку, що такі слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнала, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 881 грн. (1 762 грн. - 50%), підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved