Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Миколаївської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 16 березня 2013 року померла її мати - [PERSON], про що 18 березня 2013 року видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №503937. Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ЯЖ №840908, виданим Миколаївським відділом РАГС Петропавлівського району, Дніпропетровської області від 25 липня 1955 року. 14 жовтня 1978 року позивач вийшла заміж й змінила прізвище з Миронової на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії ІІ-ЕЖ №289056 від 14 жовтня 1978 року. Померлою [PERSON] 10 липня 1989 року було складено заповіт, складений у виконкомі Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, згідно з яким спадкоємцями всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є [PERSON] та її брат, [PERSON]. 09 листопада 2004 року брат позивачки [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 537084 від 10 листопада 2004 року, внаслідок чого вона стала єдиною спадкоємицею. На підставі заповіту 04 вересня 2014 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 19/50 частин житлового будинку № 20, що знаходиться в с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, вул. Самарна, № 20 та належав померлій [PERSON]. Водночас у свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло позивачці в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, що належала померлій. Це пов'язано з тим, що померла [PERSON] у 2006 році на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 515-р-06 від 31 жовтня 2006 року «Про передачу земельних ділянок громадянам та видачу їм державних актів на право власності на землю на території Миколаївської сільської ради» отримала у власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на територій Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області (за межами населеного пункту). Однак, за час свого життя померла не здійснила державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і не виготовила на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку, що стало причиною не прийняття позивачкою, вказаної земельної ділянки, в порядку спадкування. Позивачка вказує, що її право, як спадкоємця за заповітом порушене і тому вона змушена звернутися до суду, на підставі ст.ст. 1216,1218,1225,1261 ЦК України прохає суд задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері - [PERSON] Через те, що мати не оформила належним чином право приватної власності на передану їй у власність земельну ділянку розміром 06 га розташовану на території Миколаївської сільської ради, вона не може нотаріально прийняти спадщину і змушена звернутися до суду. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви, прохають справу слухати в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши Позивачку, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ЯЖ №840908, виданим Миколаївським відділом РАГС Петропавлівського району, Дніпропетровської області від 25 липня 1955 року. Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ЯЖ №840908, виданим Миколаївським відділом РАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області від 25 липня 1955 року. Померлою [PERSON] 10 липня 1989 року було складено заповіт у виконкомі Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, згідно з яким спадкоємцями всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є [PERSON] та її братові, [PERSON]. 09 листопада 2004 року брат позивачки [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 537084 від 10 листопада 2004 року, внаслідок чого вона стала єдиною спадкоємицею. Родинні відносини з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження Позивачки та її свідоцтвом про шлюб. На підставі заповіту 04 вересня 2014 року, Позивачка прийняла частину спадщини після померлої матері як спадкоємець за заповітом, що підтверджується свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.09.2014 року серії НАВ № 979331, виданим приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу . У 2006 році на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 515-р-06 від 31 жовтня 2006 року «Про передачу земельних ділянок громадянам та видачу їм державних актів на право власності на землю на території Миколаївської сільської ради» [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на територій Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), що підтверджується наданою копією вказаного розпорядження та списку - додатку до постанови в якому значиться прізвище, померлої 16.04.2013 року, [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. І ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Від спадщини позивач не відмовляється. Судом встановлено, що Позивачка являється спадкоємцем за заповітом всього майна померлої матері, що складається з житлового будинку, а також земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровської області (за межами населеного пункту). Отже суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved