Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області 09.02.2017 звернувся [PERSON] з позовом до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що 11.04.2016 померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. У січні 2017 року позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, де зясувалося, що строк для прийняття спадщини він пропустив, а також те, що після смерті матері відкрито спадкову справу у звязку з наявністю заповіту на імя іншої особи. На думку [PERSON] строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки він важко пережив смерть матері, хворів та на протязі тривалого часу перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 11.04.2016. Позивач у судовому засіданні надав пояснення, згідно яких він не прийняв спадщину, оскільки перебував у лікарні, а також йому не було відомо про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини, що і є основною причиною несвоєчасного звернення у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надійшло письмове повідомлення до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області у якому вказано, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 369081 від 02.02.2017, виданого Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 11.04.2016 померла [PERSON] (а.с. 6). У відповідності до копії свідоцтва про народження серії І-АМ № 356499 від 02.02.2017, виданого Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, позивач є сином [PERSON], померлої 11.04.2016 (а.с. 7). Згідно довідки № 315 від 03.02.2017, виданої виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] (а.с. 8). Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На думку суду, позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини з неповажних причин, оскільки підставою пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує незнання про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини, хворобу та скрутне матеріальне становище, однак незнання норм законодавства не може вважатися поважною причиною для пропуску строку визначеного для прийняття спадщини, крім того, суд критично ставиться до посилання позивача на скрутне матеріальне становище і хворобу, оскільки зазначені обставини не підтверджуються нічим крім тверджень позивача, а також суду не надано будь-яких доказів, що зазначені обставини створювали обєктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. На підставі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що підтверджують поважність причин через, які пропущено строк для прийняття спадщини, у звязку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed