Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися. В обґрунтування позову позивачка вказує на те, що вона є донькою [PERSON] . Батько до її повноліття сплачував аліменти на її утримання в розмірі 1\\4. З 27.09.2020 року у зв`язку з її повноліттям, батько припинив сплачувати аліменти. З вересня 2020 року вона є студенткою вищого навчального закладу - Одеського національного морського університету. Навчаєтьсь на денній формі навчасння, не працює, утримувати себе не взмозі. Батько працює та спроможний сплачувати аліменти на її утримання. Позивачка посилається на ст.ст. 198, 199 СК України. В зв`язку з тим, що батько працює на ВП «Южно-Українська АЕС» майстром з ремонту. Просить суд стягнути з відповідача 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання заяви до досягнення нею 23-х років, за умови продовження нею навчання. (а.с. В судове засідання позивачка не з`явилася, а направила до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, а направив до суду заяву, в якій зазначав, що позицію викладену у відзиві підтримав, просить суд розглядати справу без його участі, за участю його представника. З урахуванням викладеного, зважаючи на обізнаність сторін про існування відповідного спору, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідач напрвив відзив, в якому зазначив, що ним в друге було укладено шлюб, від якого має двох неповнолітніх дітей. Позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати 1/10 частки від усіх його доходів (заробітку). (а.с. 25-35) Позивачка направила відповідь на відзив, в якому зазначила, що батько має достатній заробіток, для сплати аліментів у розмірі 1/4 частки доходу, адже до 2020 року він сплачував 1/4 частки і утримував двох неповнолітніх дітей та дружину. З того часу нічого не змінилося. (а.с. 48-50). 08.09.2021 року в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала частково, погодилася сплачувати 1/10 частки від усіх доходів (заробітку) відповідача, у зв`язку з тим, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх його доходів (заробітку) на утримання двох неповнолітніх дітей та 1/6 частки від усіх його доходів (заробітку) на утримання дружини. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовний запис №274 (а.с. 8). Відповідно до довідки №446 від 13.10.2020 року позивачка є студенткою першого курсу Одеського національного морського університету Навчально-науковий ступінь морського бізнесу, займається за контрактом (а.с. 10). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу Українирегулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. Однак суду надано докази, що унеможливлює задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває в іншому шлюбі з 2011 року з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.29). Також відповідач має на утримані двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З відповідача стягуються в примусовому порядку аліменти на неповнолітніх дітей відповідно до судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ( справа №486/2036/20 ) у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справа №486/2037/20 з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Згідно довідки про доходи від 21.09.2021 року, [PERSON] працює на ВП ЮУАЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» 4-11-31 за період із 01.03.2021 року по 31.08.2021 року склав 332 346,45 грн. Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та з огляду на викладене приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд враховує необхідність у матеріальній допомозі повнолітньої дитини, в тому числі і оплати на навчання, на транспорт, потреби у належному харчуванні та інше, то вважає за можливе стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 від усіх доходів щомісяця, починаючи із дати подання позову до закінчення дитиною навчання. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: partial