Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Карначівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після померлого [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області [PERSON], а саме на ? частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS], який належав [PERSON], мотивуючи це тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], а також тим, що після відкриття спадщини вона зверталася до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, однак у зв'язку із тим, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є колгоспним двором, їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Карначівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після померлого [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області [PERSON], а саме на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що дане будинковолодіння належало по ? частині його покійним бабі і дідові. Після смерті [INFO] діда - [PERSON] спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав, його баба [PERSON], яка померла [INFO]. За свого життя покійна баба склала заповіт, яким заповіла все своє майно своєму синові і його батькові [PERSON], який фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті фактично проживав разом з нею. За свого життя його батько [PERSON] заповів йому все своє майно. Після смерті [INFO] [PERSON] він фактично прийняв спадщину, оскільки на момент його смерті був неповнолітнім. Після відкриття спадщини він звертався до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, однак у зв'язку із відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, йому було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій. Незважаючи на те, що його покійний дід [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], позивач вважає, що вона не прийняла спадщину та пропустила строк позовної давності, оскільки відсутні будь-які відомості про те, що [PERSON] у встановлений законом строк вступила в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала і просила суд його задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила суд відмовити за його недоведеністю. Представники відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - [PERSON]., адвокат Мінько В. П. в судовому засіданні зустрічний позов підтримали і просили суд його задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, представники пояснили, що на момент смерті [PERSON], а саме [INFO], його дружина [PERSON] знаходилася на пенсії, тобто була непрацездатною особою, а тому мала право на обов'язкову частку в спадщині, а саме на дві третини того, що б належало їй у випадку спадкування по закону. У випадку відмови в застосуванні строку позовної давності представники просять суд врахувати дану обставину при визначені частки їх довірителя в спадковому майні. Представник відповідача - Карначівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак, будучи присутньою на попередніх судових засіданнях, первісний позов [PERSON] не визнавала, просила суд в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов [PERSON] визнала і не заперечувала щодо його задоволення. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - адвокат Старцун М. І., відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, з'ясував наступні обставини. [PERSON] помер [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 червня 1996 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого 30 січня 1991 року, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], на праві особистої власності. Відповідно до довідки №144, виданої 22.05.2012 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, з 30.01.1991 року по 15.04.1991 року членом колгоспного двору [PERSON], який знаходиться в [ADDRESS], була його дружина [PERSON], [INFO] та більше ніхто не являвся членом колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року. Згідно довідки №169, виданої 24.07.2012 року комунальним підприємством «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», інвентарна вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], становить 38287,00 грн.. Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку спірне будинковолодіння належало на праві власності в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки №403, виданої 14.12.2011 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], який помер [INFO], разом з ним в житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована і проживала дружина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії заповіту від 31.05.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] ? житлового будинку, ? надвірних будівель і все належне йому майно, з чого б воно не складалося. Згідно повідомлення Лановецької державної нотаріальної контори від 01.03.2012 року №229/01-16, спадкоємцем померлого [PERSON], який помер [INFO], є [PERSON], яка 11 червня 1996 року подала заяву про прийняття спадщини (спадкова справа №86 від 11.06.1996 року), інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видані. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2012 року №228/01-16, державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [PERSON], оскільки житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] є колгоспним двором та відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме ? частку житлового будинку. Згідно ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.535 ЦК України (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно роз'яснень, які наявні в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Як вбачається з матеріалів справи на момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] знаходилася на пенсії, тобто була непрацездатною, а тому мала право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті чоловіка. Крім неї спадкоємцем за законом першої черги також був син спадкодавця [PERSON], який також враховується при визначенні [PERSON] розміру обов'язкової частки в спадщині. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] подала в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном, що стверджується матеріалами справи. [PERSON] померла [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.05.1998 року. Згідно довідки №404, виданої 14.12.2011 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], померлої [INFO], в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS], був зареєстрований та проживав її син [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії заповіту від 27.08.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] ? житлового будинку, ? надвірних будівель і все належне їй майно, з чого б воно не складалося. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що стверджується матеріалами справи. [PERSON] помер [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07.06.2007 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області. Згідно довідки №190, виданої 23.07.2012 року Карначівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], померлого [INFO], в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS], ніхто не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до копії заповіту від 24.05.2007 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом він буде мати право, заповів своєму синові [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] в м.Радивилів Рівненської області і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, та копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 30.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2013 року №76/02-31 приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки ним не подано відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 1223 ЦК України (2003 року) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1236 ЦК України (2003 року) заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент його смерті був неповнолітнім і у встановлений законом спосіб не відмовився від прийняття спадщини, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області [PERSON] право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а тому її позов підлягає до часткового задоволення. Задовільняючи позов [PERSON] частково, суд виходив з того, що дружина спадкодавця [PERSON] мала право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті чоловіка (1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), яку прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи вищенаведене, суд, також приходить до висновку про необхідність визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] в с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області [PERSON] право власності на 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а тому його позов підлягає до часткового задоволення. Задовільняючи позов частково, суд виходив з того, що чинним законодавством не передбачено строків для подання заяви про видачу свідоцтва на спадкове майно, а лише передбачено строки для подання заяви про прийняття спадщини, які [PERSON] було дотримано. Даний висновок суду також знайшов своє підтвердження в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які у встановлений строк вчинили передбачені законом дії по прийняттю спадщини, не обмежена певним строком давності. Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 04.07.2013 року було відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь держави 229 гривень 40 копійок судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial