Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Заступник Уманської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] та фермерського господарства «Калаур» про визнання наказів недійсними, визнання недійсними договорів оренди та суборенди землі, її повернення. В обґрунтування свої позовних вимог вказав, що Уманською місцевою прокуратурою з метою встановлення порушень земельного законодавства при наданні у користування фермерським господарствам земельних ділянок та детального вивчення даних он-лайн ресурсу - Публічної кадастрової карти, моніторингу Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності поза конкурентними засадами. [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління Держземагентства у Черкаській області щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства в адмінмежах Житницької сільської ради Жашківського району на земельні ділянки площами: 9,0683 га, 11,2302 га, 74,0200 га. Відповідно до наданих документів Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду: -наказом від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000285 на земельну ділянку розміром 9,0683 га; -наказом від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000287 на земельну ділянку розміром 11,2302 га; -наказом від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000286 на земельну ділянку розміром 74,0200 га. У подальшому, наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 30.08.2013р. № ЧК/7120987700:02:001/00000684 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 9,0683 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0515). Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 30.08.2013р. № ЧК/7120987700:02:001/00000685 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 11,2302 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0524). Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 30.08.2013р. № ЧК/7120987700:02:001/00000686 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 74,0200 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0525). 30.08.2013р. між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та [PERSON] укладено договір оренди землі загальною площею 94,3185 га, які за цільовим призначенням відносяться до земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля, за видом використання для ведення фермерського господарства та розташовані за межами населеного пункту в адміністративних межах Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області. Договір укладено терміном на 20 років. Кадастрові номери земельних ділянок: 1) 7120982000:02:001:0515, площа 9,0683 га; 2) 7120982000:02:001:0524, площа 11,2302 га; 3) 7120982000:02:001:0525, площа 74,0200 га. В подальшому, відповідно до інформації приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], 07.07.2015р. між [PERSON] та фермерським господарством «Калаур» на спірні земельні ділянки укладено договір суборенди землі № 2, який зареєстровано того ж дня. Накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду № ЧК/7120982000:02:001:00000684 від 30.08.2013, № ЧК/7120982000:02:001/00000685 від 30.08.2013р., № ЧК/7120982000:02:001/00000686 від 30.08.2013р. прийняті з порушенням законодавства України, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Термін «єдиний земельний масив» введений до законодавства України Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», однак, його зміст чітко не визначений. Разом з цим, вказаний Закон передбачає виділення земельних часток паїв у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Другий вид єдиного земельного масиву - це одна земельна ділянка, яка передається у спільну власність групі власників земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок земель» земельний масив - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та сільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загальногокористування, полезахисними лісовимисмугами та іншими захисними насадженнями, водними обєктами тощо). Оскільки, зазначені земельні ділянки не межують між собою та не мають необхідної сукупності ознак для визнання їх єдиним масивом, вони не могли бути надані фізичній особі в оренду без застосування земельних торгів; відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Проте, земельні ділянки, надані в оренду[PERSON] для ведення фермерського господарства, відповідно до викопіювання земельних ділянок та даних Публічної кадастрової карти України розташовані не єдиним масивом, а віддалених одне від одного місцях, не межують між собою та не мають необхідної сукупності ознак для визнання їх єдиним масивом, вони не могли і бути надані фізичній особі в оренду без застосування земельних торгіввідповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Таким чином, оспорювані накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області прийняті з порушенням зазначених вище правових норм. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному начальному закладі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 03.02.2016р. у справі № 6-2902цс15, до правовідносин, що склалися, застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведеення фермерського господарства, згідно із ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», як спеціального по відношенню до ст. 123 Земельного кодексу України. За змістом ст. ст. 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам,зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянкиз урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками перевірки, орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися у дійсності волевиявленню заявника, наявності у нього бажання створити фермерське господарство спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними субєктами у користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою - без проведення земельних торгів. Отже, на підставі наведеного, у Головного управління Держземагентства у Черкаській області не було правових підстав приймати накази про затвердження документації із землеустрою та надання спірних земельної ділянки в оренду, а тому такі рішення органу державної влади підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки порушують норми Закону України «Про фермерське господарство». Укладені, на підставі зазначених вище наказів Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, договори оренди та суборенди спірної землі підлягають визнанню недійсними з огляду на наступне. Постановою Верховного Суду України від 04.11.2014р. у справі №3-157гс14 висловлено правову позицію про застосування ч. 1 ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство», відповідно до якої після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Згідно з витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фермерське господарство «Калаур» (ЄДРПОУ 38060354) зареєстровано 28.02.2012р., засновником якого зазначено [PERSON]. Фермерське господарство [PERSON] не створювалось. Тобто, після укладення договорів оренди земельних ділянок, [PERSON] не створив фермерського господарства, не приступив до використання земельних ділянок, самостійно земельні ділянки не обробляв, а передав їх у суборенду ФГ «Калаур» та зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право суборенди. Вбачається, що [PERSON] отримав земельні ділянки, як громадянин для ведення фермерського господарства та передав їх в суборенду ФГ «Калаур» з метою уникнення проведення земельних торгів, чим порушив ст. 134 Земельного кодексу України. Так, договір, укладений на підставі правового акту органу державної влади, відповідно до ст. 648 Цивільного кодексу України має відповідати цьому акту. Крім того, ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і у порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Також, ст. 16 вказаного Закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону. При цьому, порушення вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», відповідно до ст. 15 цього закону є підставою для визнання недійсним такого договору. Таким чином, укладання договору оренди державних земель є похідним від правового акту, на підставі якого він укладається. Отже, відповідачі по справі допустили порушення вимог закону під час прийняття спірних наказів та укладення спірних договорів оренди та суборенди землі. Наведені норми з урахуванням обставин справи, відповідно до ст.ст. 203, 216 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України дають підстави для визнання договорів недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України. З вказаних вище підстав заступник прокурора звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконними і скасувати накази Головного управління Держземагентства про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду від 30.08.2013р.; визнати недійсним договір оренди земельних ділянок, укладений 30.08.2013р. між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та [PERSON]; визнати недійсним договір суборенди земельних ділянок, укладений 07.07.2015р. між ФГ «Калаур» та [PERSON]; судові витрати у справі покласти на відповідачів солідарно. Представник позивача прокурор Жашківського відділення Уманської місцевої прокуратури [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення «УКРПОШТИ» та оголошення, розміщені в газеті «Урядовий курєр» та на веб-сайті суду. В судовому засіданні представник співвідповідача ФГ «Калаур» - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 26.04.2017р., - просив застосувати строк позовної давності та з цієї підстави відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено наступні обставини. Установлено, що [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління Держземагентства у Черкаській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Наказом від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000285 Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Житницької сільської ради Жашківського району, орієнтовною площею 9,0683 га, за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. На підставі наказу від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000287 [PERSON] Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Житницької сільської ради Жашківського району, орієнтовною площею 11,2302 га, за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Згідно наказу від 15.07.2013 № ЧК/7120982000:02:001/00000286 Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Житницької сільської ради Жашківського району, орієнтовною площею 74,0200 га, за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. На підставі вказаних вище наказів Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області наказом від 30.08.2013 № ЧК/7120987700:02:001/00000684 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 9,0683 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0515). Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 30.08.2013 № ЧК/7120987700:02:001/00000685 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 11,2302 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0524). Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 30.08.2013 № ЧК/7120987700:02:001/00000686 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку, площею 74,0200 га (кадастровий номер 7120982000:02:001:0525). 30 серпня 2013 року між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та [PERSON] укладено договір оренди землі, обєктом якого є земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташовані в адміністративних межах Житницької сільської ради Жашківського району, загальною площею 94,3185 га, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером 7120982000:02:001:0524 площею 11,2302 га; земельна ділянка з кадастровим номером 7120982000:02:001:0525 площею 74,0200 га; земельна ділянка з кадастровим номером 7120982000:02:001:0515 площею 9,0683 га. Договір оренди землі укладено на двадцять років. 07 липня 2015 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Калаур» на ті ж самі земельні ділянки укладено та зареєстровано в реєстрі за №4225 договір суборенди №2, термін дії якого до 15 грудня 2033 року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ході судового розгляду представник співвідповідача ФГ «Калаур» - [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, строк позовної давності щодо визнання недійсними наказів Головного управління Держземагентства про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду і договору оренди землі датованих 30.08.2013р., які є предметом позову, сплив 30.08.2016р.. Заступник Уманської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, звернувся до суду з позовом 15.12.2016р., тобто, вже після спливу строку позовної давності. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, з огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність застосування позовної давності. Ч.4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. П.2 ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» чітко визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. А тому, враховуючи визначену законом процедуру укладення договору оренди, а також приймаючи до уваги посилання самого позивача на вищевказану норму Закону у своєму позові, суд вважає, що укладання договорів оренди та суборенди державних земель є похідним від правового акту, на підставі якого він укладається, в даному випадку наказів, на підставі яких укладалися договори оренди землі. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази та приймаючи до уваги заяву представника співвідповідача ФГ «Калаур» - [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити заступнику Уманської місцевої прокуратури в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed