Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

До суду звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1667171,35 грн., з яких: 1529515,00 грн. - сума основного боргу, 137656,35 грн. - 3% річних за користування грошима В подальшому, позивачкою до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача 3001655,39 грн., з яких: 2683200,00 грн. - сума основного боргу, 318455,39 грн. - 3% річних за користування грошима. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано.Крім того, 16.10.2009 р. Приморським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі № 2-10529/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. Відповідно до положень вказаної мирової угоди, [PERSON] зобов'язався до 01 вересня 2010 року виплатити [PERSON] 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, передати [PERSON] предмети домашнього побуту на загальну суму 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.; [PERSON] в свою чергу відмовилась на користь [PERSON] від прав на спільне майно подружжя у вигляді 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] земельної ділянки загальною площею 0,0447 га за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] легкового автомобілю марки «Лексус 350», 2007 р.в., р/н [NUMBER]. [PERSON] у встановлений строк не виконав свої зобов'язання за вказаною мировою угодою, у зв'язку з чим 10.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., р/н № 1249, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався до 01.06.2011 року виплатити [PERSON] 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя. У встановлені зазначеним договором строки [PERSON] свої зобов'язання не виконав, відмовився від прийнятих на себе зобов'язань, що і стало приводом для звернення до суду. До суду з`явився представник позивачки, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій заперечив проти позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім того, 16.10.2009 р. Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.) була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі №2-10529/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя (а.с. 7-8). Відповідно до положень вказаної мирової угоди, зокрема, виділено [PERSON] 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 01 вересня 2010 року, як компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 (тридцять тисяч) грн: спальний гарнітур «Мобила» республіки Молдова, рік випуску 1994, з натурального дерева, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостворчатої шафи, трюмо із дзеркалом і пуфика - всього 6 предметів, вартість - 2000,00 грн.; столовий гарнітур, виробництва республіка Румунія, рік випуску 1997, з натурального дубу, який складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни - всього 6 предметів, вартість -3450,00 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, рік випуску 2008, вартість -4000,00 грн., холодильник «PHILIPS», білого кольору, рік випуску-1995, вартість 1700,00 грн.; кольоровий плазмовий телевізор «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 6800,00 грн.; домашній кінотеатр «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 3500,00 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверима, рік випуску 2006, вартість 500,00 грн.; кольоровий телевізор «LG», рік випуску 2004 вартість 1000,00 грн.; тостер «PHILIPS», рік випуску 1994 вартість 100,00 грн.; праска «Ellenberg», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; фен «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; кухонний посуд - всього 120 предметів на суму 500,00 грн.; телефонний апарат «Sony», рік випуску 2004, вартість 250,00 грн.; швацька машина «GANOME MUEXCEL», рік випуску 2002, вартість 1000,00 грн.; вищеперераховане майно може бути отримане [PERSON] у будь-якій час; виділено [PERSON]: 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та огорожею №1-3 (свідоцтво про право власності на домоволодіння [NUMBER] від 19.04.2002 року), які знаходяться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] земельну ділянку загальною площею 0,0447 га (державний акт на право власності на землю від 20.11.2001 року), яка розташована за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] легковий автомобіль марки «Лексус ES 350», тип - легковий седан, синього кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційни номер [NUMBER], інші предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 грн. 10.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., р/н № 1249 (а.с. 9), у якому зазначається, що сторони уклали між собою Мирову угоду про розподіл подружнього майна 07 жовтня 2009 року, ухвалену судом Приморського району міста Одеси 16 жовтня 2009 року, згідно якої після розподілу майна подружжя: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в місті Одесі, [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою місто Одеса, [ADDRESS]; легковий автомобіль марки «Лексус.ЕS 350», державний реєстраційний номер [NUMBER]; борг по отриманим кредитам на загальну суму 154385, 50 (сто п'ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят п'ять гривень 50 копійок) гривень та 286 870, 10 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят доларів США 10 центів) доларів США; предмети домашнього побуту на загальну вартість 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень, що переходять до [PERSON], а 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 1 вересня 2010 року, як компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на суму 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень переходять до [PERSON]. Також в договорі зазначено, що сторони домовились внести зміни до вищевказаної Мирової угоди, а саме: [PERSON] зобов`язаний виплатити готівкою [PERSON] грошові кошти у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США до 01 червня 2011 року, [PERSON] зобов'язується знятись з реєстраційного обліку за адресою: місто Одеса, [ADDRESS] на протязі 10 днів, після отримання грошових коштів. З моменту отримання 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, що буде підтверджено нотаріально посвідченим договором про розрахунок [PERSON] втрачає право власності на спільне сумісне майно, а саме на: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в місті Одесі, [ADDRESS], земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою місто Одеса, [ADDRESS]; легковий автомобіль марки «Лексус ЕS 350», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Враховуючи викладене, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою припиняють спір. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Тобто, зазначеною нормою визначено, що суд може (а не зобов`язаний) за клопотанням сторін постановити ухвалу про визнання мирової угоди. У вищевказаній ухвалі від 16.10.2009 р. по справі №2-10529/09, постановленій Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.), про визнання мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладено її умови і зазначено про закриття провадження у справі, а також викладено порядок оскарження цієї ухвали. Тобто, у даному випадку визнання судом мирової угоди з одночасним закриттям провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо визнання мирової угоди і щодо закриття провадження. Відповідно до ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення. Суд вважає, що неможливо змінити, розірвати мирову угоду, не заперечивши проти висновків суду про її визнання. Таким чином, виходячи зі змісту договору від 10.09.2010 року, сторони внесли зміни до мирової угоди, визнаної ухвалою суду, а нотаріус посвідчила вказаний договір, що є неприпустимим, оскільки по суті зміни внесено до судового рішення. Слід зазначити, що вказана правова позиція щодо неприпустимості таких дій підтримується і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 30.06.2015 по цивільній справі №6-20534ск15; ухвала від 26.08.2014 по цивільній справі №6-32393ск14, ухвала від 10.04.2013 по цивільній справі №6-5283св13 та ін.), постановою Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р.). Суд не може взяти до уваги посилання представника позивачки на те, що відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 року, мирова угода, яка затверджена судом, вважається зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні і це є підставою для задоволення позову, оскільки у вказаному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ це зазначено не в сенсі того, що до судових рішень зміни можуть вноситись нотаріусами або іншими особами. У даному випадку ВССУ дійсно зазначає, що мирова угода, затверджена судом, може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, а тому, якщо боржник належним чином не виконав умови мирової угоди щодо погашення заборгованості у встановлений строк, виникають підстави для нарахування на суму основного боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, а стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за стягненням вказаних сум. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Також судом встановлено, що 11 березня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.) була постановлена ухвала по справі № 6-266/13 про визнання виконавчого листа по справі №2-10529/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 130000,00 доларів США, що еквівалентно 1037400,00 грн., таким, що не підлягає виконанню (а.с. 28), яка ухвалою апеляційного суду Одеської області 15.05.2013 року залишена без змін (а.с. 31-32). Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2013 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року по справі про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі № 2-10529/09 та питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 29-30). 17 лютого 2014 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Погрібний С.О.) ухвалено рішення по справі №2/10529/09 (а.с. 63-68), відповідно до якого: позов [PERSON] - задоволено частково; здійснено поділ спільного майна колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 2/3 (дві третіх) частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126,8 кв.м.; визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки «LEXUS ES 350», кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]; визнано [PERSON] такою, яка втратила право користування житловими приміщеннями в домоволодінні, розташованому за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]; встановлено порядок виконання цього рішення, визначивши, що це рішення є підставою для відповідного уповноваженого органу державної влади негайно з набранням цим рішенням законної сили для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS]; позов [PERSON] - задоволено частково; визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки, площею 0,0298 га, розташованої за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], обраховуючи її розмір від загальної площі цієї ділянки розміром в 0,0894 га; роз'яснено це рішення суду, вказавши, що площі земельних ділянок, що належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], підлягають зменшенню на 1/3 частину відповідно, та складатимуть після набрання чинності цим рішення по 0,0298 га в кожного; позов [PERSON] до [PERSON] про виділення зі спільного майна подружжя частини предметів домашнього побуту - задоволено; визнано за [PERSON] право власності на такі предмети домашнього побуту: спальний меблевий гарнітур «Мобила», виробництва Республіки Молдова, 1994 року випуску, з натуральної деревини, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостулкової шафи, трюмо із дзеркалом і пуфа, що разом складається з 6 предметів, вартість в 2000,0 грн.; столовий гарнітур, виробництва Республіка Румунія, 1997 року випуску, з натуральної деревини дубу, що складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни, разом з шести предметів, вартість в 8 450,0 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, 2008 року випуску, вартість в 4 000,0 грн.; холодильник «PHILIPS», білого кольору, 1995 року випуску, вартість 1 700,0 грн.; кольоровий плазмовий телевізор марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартість 6 800,0 грн.; пристрій домашній кінотеатр марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 3 500,0 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверцятами, 2006 рік випуску, вартістю 500,0 грн.; кольоровий телевізор марки «LG», 2004 року випуску, вартістю 1 000,0 грн.; тостер «PHILIPS», 1994 року випуску, вартістю 100,0 грн.; праска «Ellenberg», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; фен «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; кухонний посуд, разом в кількості 120 предметів на загальну суму 500,0 грн.; телефонний апарат «Sony», 2004 року випуску, вартістю 250 грн.; швацька машина марки «GANOME MUEXCEL», 2002 року випуску, вартістю 1 000,0 грн., зобов'язавши [PERSON] передати ці предмети [PERSON]; у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна - відмовлено в повному обсязі, у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Таким чином, ухвалу суду про затвердження мирової угоди скасовано, питання поділу майна подружжя, у тому числі щодо стягнення з відповідача компенсації за частку у спільному майні, яку по суті і просить стягнути позивачка в рамках справи № 522/10724/14-ц, вирішено в іншому судовому процесі (справа №2/10529/09). При цьому, як вбачається з автоматизованої системи діловодства суду «Д-3», станом на теперішній час вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-10529/09 від 17.04.2014 року переглядається судом апеляційної інстанції. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3001655,39 грн. не можуть бути задоволені. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed