Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 07.12.2015 р. хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару. Пояснив, що просить встановити строк до 6 (шести) місяців, оскільки цього часу буде достатньо для надання медичної допомоги. Представник пояснив, що якщо визначити менший строк, то може виникнути потреба у його продовженні в судовому порядку, в той же час [PERSON] може бути виписаний за результатами обстеження за рішенням комісії лікарів-психіатрів у будь-який час до спливу строку, встановленого судом. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, безпричинно кричить, нецензурно висловлюється, погрожує фізичною розправою. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 07.12.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 7903, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів спадковість обтяжена психічними захворюваннями, батько [PERSON] страждає психічним захворюванням, неодноразово знаходився на лікуванні в Київській психіатричній лікарні; [PERSON] 21.12-22.12 2008 року знаходився на лікуванні з діагнозом: розлад адаптації, короткочасна депресивна реакція, був виписаний за наполяганням матерів, згоди на лікування не дав. З того часу не працював, знаходився вдома, дивився телевізор або грав в комп'ютерні ігри. Погано спав, став дратівливим, не слухався матір, став їй погрожувати. В день поступлення звернувся до матер із запитаннями: «хто така бабуся, хто така тітка, чи вони йому рідні?», став напруженим, злобним, агресивним, вдарив матір. При поступленні 17.09.2012 року в 1 відділення був тривожним, напруженим, неадекватно посміхався, підозріло дивився на оточуючих, заявляв, що мама не його мама, що вона в зговорі з сусідами, згоду на лікування не надавав, були направлені документи в суд стосовно невідкладної госпіталізації. За наполяганням родичів 25.09.2012 року був переведений в 6відділення. Знаходився на лікуванні з 17.09.2012 року по 09.10.2012 року, виписаний з діагнозом параноїдна шизофренія, епізодичний тип перебігу з наротаючим дефектом. Після виписки вдома нічим не займався, підтримуючую терапію не приймав, час проводив у себе в кімнаті за комп'ютерними іграми, друзів не мав. Зі слів матері періодично виходив з двору, оглядав машини довкола, записував їхні дані. В зв'язку з тим, що хворий часто знаходився в мережі інтернет, заходив на сайт УМВС, де була надана інформація та номер телефону, за яким можна звертатись при виявленні підозрілих людей. 28.06.2014 року хворий зателефонував для того, щоб повідомити інформацію про невідомого підозрілого чоловіка, але зв'язок постійно обривався. Міліція прибула в оселю хворого лише 29.06.2014 року. Працівники міліції викликали швидку допомогу, та у супроводі матері та вітчима хворий повторно поступав на лікування в ХОПЛ №1, документи було направлено в Ярмолинецький районний суд, засідання відбулось 03.07.2014 року, за клопотанням адвоката був відпущений із зали суду. Мати і пацієнт зобов'язувались проходити лікування у Вінницькій псхоневрологічній лікарні, але від лікування відмовились. До районного психіатра сам пацієнт не ходив, вдома нічим не займався, відмовлявся від прийому ліків, закривався у ванній кімнаті і кричав без причини, вночі погано спав, дуже часто нецензурно висловлювався в адресу матері та бабусі, погрожував фізичною розправою, вдарив бабусю ногою в бедро, мати вдарив ногою в живіт, після чого в неї утворився в ділянці живота пухлиноподібний отвір. В зв'язку з неадекватною поведінкою 07.12.2015 року була викликана швидка допомога і в супроводі міліції та матері доставлений на лікування в ХОПЛ №1. Відповідно до заяви мати [PERSON] просить головного лікаря госпіталізувати її сина [PERSON] в зв'язку з наявністю у нього психічних розладів, які полягають у тому, що він не виходить з дому, вдома нічим не займається, відмовляється від прийому психотропних ліків; закрився у ванній кімнаті і кричав без причини; не спить дуже часто, нецензурно висловлюється, погрожує їй та бабусі фізичною розправою, вдарив ногою бабусю в бедро, її вдарив ногою в живіт, після чого утворилась пухлина у животі. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд вважає, що лікування [PERSON] можливе лише в стаціонарних умовах, оскільки встановлено у нього тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, зокрема його рідних. При цьому суд виходить з інтересів самого хворого, який потребує медичної допомоги, бере до уваги, що останній систематично відмовляється від лікування. Суд, з урахуванням пояснень [PERSON], вважає, що достатньо встановити термін до 3 місяців. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: partial