Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Заявник [PERSON] , Заінтересована особа - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою, в якій просить суд: встановити факт народження [INFO] дитини жіночої статі - [PERSON] в окрузі Шаржа Непалу Об`єднаних Арабських Еміратів, [INFO] дитини жіночої статі - [PERSON] в окрузі Шаржа Непалу Об`єднаних Арабських Еміратів від батьків: мати - [PERSON] , [INFO] , громадянки України, батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина Непалу, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народження. Інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в України. На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного має видати свідоцтво про народження. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу. Проте у випадку народження дитини на тимчасово окупованій території виконати цей обов`язок неможливо. Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для притягнення них до адміністративної відповідальності, встановленої законом. Отже, встановлення факту народження дитини в судовому порядку необхідне для її подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог законодавства України. Однак, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану наразі неможливо, у зв`язку із відсутністю необхідного для такої дії медичного свідоцтва про народження, яке закладом, охорони здоров`я, де приймалися пологи, не видане, а його отримання на даний час неможливе. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак надала до суду заяву згідно з якою заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зауважень та заперечень по справі не мають, позов підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з наступних причин. Заявниця, [PERSON] , є матір`ю двох дітей - [PERSON] , яка народилась [INFO] в окрузі Шаржа Непалу Об`єднаних Арабських Еміратів в лікарні Зулеха, м. Шаржа, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 20.12.2010 року, реєстрація: 12052/2010, яке видане Відділом превентивної медицини Управління профілактичної медицини - Медична Зона Шаржа та [PERSON] , яка народилась [INFO] в лікарні «Зулеха» м.Шарджа, Об`єднані Арабські Емірати ,що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.08.2013 року, реєстрація № SJ/N/5489/2013, яке видано Медичним районом Шарджі, Департаментом профілактичної медицини. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.1995 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 2110. У зв`язку з тим, що доньки заявниці народились в Непалі Об`єднаних Арабських Еміратів, на сьогодні отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дітей є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт народження дітей підтверджується Свідоцтвами про народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини, оскільки згідно п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Заявниця є матір`ю дітей та являється громадянкою України, що підтверджується відповідною копією паспорту громадянина України. Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України , рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява [PERSON] повністю обґрунтована, її вимоги знайшли своє доведення, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Згідно статті ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі відмови у позові - покладаються на позивача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору також не підлягають задоволенню. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: approved