Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

До суду з позовом звернулись [PERSON] та [PERSON] в якому просили визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що знаходиться по [ADDRESS] у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1, а, загальною площею 51,1 кв.м., житлова площа 22,4 кв.м., літня кухня - Б,б, сарай - В, сарай з погребом - Г, огорожа -№1, огорожа - №2, ворота - №3, хвіртка - №4, колодязь - №5, в розмірі ? частини вказаного домоволодіння та визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,40 гектарів, для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства -0,25 га, що розташована на території с.Лютенька, Лютенської сільської ради, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що знаходиться по [ADDRESS] у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею 51,1 кв. м., житлова площа 22,4 кв.м., літня кухня - Б,б, сарай - В, сарай з погребом - Г, огорожа -№1, огорожа - №2, ворота - №3, хвіртка - №4, колодязь - №5, в розмірі ? частини вказаного домоволодіння та визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,40 гектарів, для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га, що розташована на території с. Лютенька, Лютенської сільської ради, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON], який проживав один за адресою [ADDRESS]. Після їх смерті залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS], яке було збудовано починаючи з 1957 року та земельна ділянка площею 0,40 га, що належала [PERSON]. Інвентаризація домоволодіння не проводилася в зв'язку з чим правовстановлюючі документи відсутні. Державний акт на земельну ділянку відсутній, втрачений. Згідно заповіту [PERSON] залишив розпорядження, відповідно до якого належний йому будинок, що знаходиться в [ADDRESS] і все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом належатиме йому на день смерті заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до приватного нотаріуса Антонової Т.В. із відповідними заявами про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння та земельну ділянку у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, запропонувавши звернутися до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно. У судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій зазначив, що Лютенська сільська рада не заперечує проти позовних вимог позивачів та просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради. Третя особа приватний нотаріус ГРНО Антонова Т.В. в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду лист в якому просила справу розглядати без її участі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з довідкою від 14.08.2015 р. № 02-46/2089 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, домоволодіння в [ADDRESS] згідно по господарської книги № 11 особового рахунку [NUMBER] станом на 01.07.1990 р. відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року в рівних долях є Голова двору [PERSON], 1936 р.н., помер - [INFO], члени двору - [PERSON], 1929 р.н. - дружина, померла [INFO] Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві сумісної власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 29.05.1997 р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №44, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14.11.2006р. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до довідки від 14.08.2015 р. № 02-46/2091 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області згідно облікових даних сільської ради [PERSON] 1929 р.н. була зареєстрована на день смерті [INFO] в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані та проживали [PERSON], 1936 р.н. - чоловік. Інших зареєстрованих станом на [INFO] за адресою в [ADDRESS] не значилось. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори №625 від 07.10.2015р. після померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа №295/2000 заведена на підставі фактичного прийняття. 19.04.2000 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців та про майно на яке видане свідоцтво про право на спадщину відсутні. 01.06.2007р. на ім'я [PERSON] видавалось свідоцтво про право на спадщину немайновий пай. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем [PERSON], прийняв спадщину після смерті своєї дружини, у тому числі і ? частину зазначеного колгоспного двору, та в результаті набув права власності на все домоволодіння по [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON], про що 17.07.2014 р. складено відповідний актовий запис № 40, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17.07.2014р. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно заповіту [PERSON], що було посвідчено 14.04.2004р. секретарем Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області Редзюк О.А., [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження за яким, належний йому будинок, що знаходиться в [ADDRESS] і все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом належатиме йому на день смерті він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки від 14.08.2015 р. № 02-46/2090 виданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області згідно облікових даних сільської ради [PERSON] 1936 р.н. був зареєстрований на день смерті [INFO] в [ADDRESS]. На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав один. Інших зареєстрованих станом [INFO] за адресою в [ADDRESS] не значилося. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа приватного нотаріуса ГРНО Полтавської області Антонової Т.В. від 02.10.2015 р. №410, нею 28.08.2014 р. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] З заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON] 13.02.2015р. нею були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я спадкоємців які прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON] Видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] та належали [PERSON] який помер [INFO] неможливо в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON] прийняв спадщину та набув права власності на все майно зазначеного колгоспного двору, то суд приходить до висновку, що домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], який помер [INFO] Відповідно до технічного паспорту від 21.11.2014р. який було виготовлено КП «Контур» за замовленням [PERSON] та [PERSON], домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] складається з житлового будинку - літ.А-1, а, загальною площею - 51,1 кв.м., житлова площа - 22,4 кв.м., літньої кухні - Б,б, сараю - В, сараю з погребом - Г, огорожі -№1, огорожі - №2, воріт - №3, хвіртки - №4, колодязь - №5. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 09.01.1998 р., що знаходиться в матеріалах справи, на підставі рішення виконавчого комітету Лютенської сільської ради народних депутатів №6 від 28.01.1997 р. [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Лютенька Лютенської сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №75. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі від 20.08.2015 р. № 39-28-0.4-697/21-15, [PERSON] (помер [INFO]) дійсно отримано державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку - 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га серії [NUMBER], який видавався на підставі рішення виконавчого комітету Лютенської сільської ради № 6 від 29.01.1997 р. Площа земельної ділянки становить 0,40 га. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право приватної власності на землю за № 75 від 09.01.1998 р. по Лютенській сільській раді Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. ст. 125,126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 09.01.1998 р. належала на праві приватної власності земельна ділянка для обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га, загальною площею 0,40 га, яка розташована на території с. Лютенька Лютенської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вищевказана земельна ділянка площею 0,40 га (для обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,25 га), що розташована на території с. Лютенька Лютенської сільської ради є спадковим майном після смерті [PERSON] який помер [INFO] Таким чином, судом встановлено, що домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] та вищезазначена земельна ділянка входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, оскільки після [PERSON], який помер [INFO] окрім позивачів [PERSON] та [PERSON] не було встановлено інших спадкоємців, то частки позивачів у зазначеному спадковому майні, є рівними та складають по 1/2 частці кожному. З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що у спадкоємців [PERSON] та [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на майно вищевказаного домоволодіння та вищезазначеної земельною ділянки, що унеможливлює отримати свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, а також враховуючи той факт, що відповідач позовні вимоги визнав, і це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання на позивачами права власності на вищевказане майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved