Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської Ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що мати останнього пиячить, не пускає його додому, ніде не працює, не приділяє уваги, не займається вихованням та утриманням сина, який влаштований для проживання до дитячого реабілітаційного центру «Добрий Самарянин». Сам [PERSON] висловив бажання щодо позбавлення батьківських прав його матері. Внаслідок зазначеного, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, підготовкою до самостійного життя, не займається його вихованням та не цікавиться його здоров'ям, тому позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Необхідно також стягнути з відповідача аліменти на користь закладу чи особи на утримання дитини в розмірі ? частки всіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, що обумовлено вимогами закону про матеріальне утримання батьками своїх дітей. Представник позивача у судовому засіданні, за наведеними обставинами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволені. Відповідач [PERSON] на початку судового засідання позов не визнала, не навівши обґрунтованих заперечень щодо позовних вимог, але після того, як [PERSON] підтвердив своє бажання щодо позбавлення її батьківських прав, позов визнала. Представник третьої особи: Маріупольського професійного ліцею будівництва в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, оскільки вжиті ліцеєм заходи, щодо виконання [PERSON] обов'язків відносно сина [PERSON], позитивних результатів не дали, вона продовжує не виховувати сина та матеріально його утримувати, не має бажання змінити ситуацію. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що у матері [PERSON] умов для його проживання не має, покинув житло матері в травні 2015 року, вона зловживає спиртними напоями, вітчим б'є його та матір, , на теперішній час із-за матері не може отримати паспорт, тому погоджується з тим, що матір треба позбавити батьківських прав. Прокурор прокуратури Жовтневого району м.Маріуполя Баглікова Н.О. не заперечувала проти задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши надані докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлені наступні обставини. Матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 12.06.1998 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області серії [NUMBER], актовий запис №504 (а.с.4). Висновком органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації від 13.10.2015 року вважається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] враховуючи наступне. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], який не проживає тривалий час в сім'ї. [PERSON] більш року із-за матері не може отримати паспорт громадя\-нина України. Крім того вона пиячить, ніде не працює, не приділяє уваги та не займається вихованням та утриманням сина [PERSON] За даними Жовтневого районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] постійно залишає місце проживання у зв'язку з тим, що мати [PERSON] не пускає його до дому. Сам [PERSON] висловив бажання щодо позбавлення батьківських прав його матері. На підставі ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст.166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п.п. 15,26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, таке ставлення відповідача є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. З урахуванням вказаного суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь дитячого закладу чи особи, якій буде передана дитина під піклування, виховання аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], починаючи з 21.10.2015 року і до повноліття дитини. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі, саме 1/8 частини, судом врахований вік неповнолітнього, отримання ним стипендії та знаходження на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial