Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

До суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 15.09.2017 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підставі якого він надав відповідачу 1 472 250,00 грн, що станом на дату отримання позики становило 56 278,70 доларів США. Позичені кошти, але не менше ніж 56 278,70 доларів США, відповідач зобов?язався повернути до 31.12.2017 р. та сплатити за користування коштами 1,58% від позичених коштів за кожен місяць користування ними. У зазначений строк відповідач позичені кошти не повернув, проценти за користування ними не сплатив, тому загальна сума заборгованості становить 2 007 265,65 грн. Просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 2 007 265,65 грн., з яких сума основного боргу 1 472 250,00 грн., проценти за користування 535 015,65 грн., а також судові витрати в розмірі 9 701,05 грн. В судове засідання позивач та його представник не з?явились, до суду від представника позивача надійшла заява про слухання справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання неодноразово не з?являвся, подавав заяви про відкладення судових засідань, але докази поважності неявки суду не надавав. В судове засідання 02.07.2021 р. він знову не з?явився, подав заяву про відкладення судового засідання через перебування у відрядженні. Суд вважає таку неявку без поважних причин, тому що відповідачем не надано доказів про направлення його у відрядження. Враховуючи попередню процесуальну поведінку відповідача, суд вважає, що він зловживає своїми процесуальними правами, умисно не з?являється в судові засідання з метою затягнути розгляд справи. Тому суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено Договір позики від 15.09.2017 р. (а.с. 7-8), згідно пунктів 1.1, 2.1, 2.2 і 3.1 якого сторони домовились, що позикодавець передає позичальнику грошові кошти в сумі 1 472 250,00 грн., що станом на дату отримання позики становить 56 278,70 доларів США, а позичальник зобов?язується повернути їх до 31.12.2017 р., та сплатити проценти за користування коштами 1,58% за кожен місяць користування ними. Згідно з п. 4.1 Договору позичальник повинен повернути позичені кошти в розмірі 1 472 250,00 грн., але не менше ніж 56 278,70 доларів США. 15.09.2017 р. [PERSON] на виконання умов вказаного вище договору отримав від [PERSON] 1 472 250,00 грн., які зобов?язався повернути до 31.12.2017 р., про що написав розписку (а.с. 9). Однак, до цього часу позичені кошти та відсотки за їх користування [PERSON] не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин та нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість перед позивачем по Договору позики від 15.09.2017 р. в розмірі 2 007 265,65 грн., яка складається із розміру позичених коштів в сумі 1 472 250,00 грн. та процентів за користування позикою за 23 місяці (як просить позивач) в сумі 535 015,65 грн. Враховуючи наведене, суд стягує зазначену суму з відповідача на користь позивача, задовольняючи позов в повному обсязі. В зв`язку із задоволенням позову суд стягує також із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 9 701,05 грн., які складаються із судового збору та витрат на поштові відправлення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved