Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON], якому належало право на земельну частку (пай) розміром 12,40 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області. 05.07.1999 року [PERSON] вчинив заповіт, згідно якого вищевказану земельну частку (пай) після своєї смерті заповів їй. Вона, так як проживала на момент смерті [PERSON] разом з ним, є такою, яка фактично прийняла спадщину. Але, оригінал правовстановлюючого документу у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) на даний час втрачено, залишилася тільки його копія. Вказані обставини позбавляють її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай). В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. На позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти визнання права власності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Факт смерті [PERSON] підтверджується відповідно копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №62 від 17.11.2003 року (а.с. 9). Згідно копії сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] є власником земельної частки (паю) розміром 12,40 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» с. Покровське Троїцького району Луганської області (а.с. 10). Згідно копії заповіту від 05.07.1999 року, посвідченого секретарем Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON] вказану земельну частку (пай) заповів [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли як під час дії Цивільного кодексу Української РСР, так і після набрання чинності Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Оскільки відносно [PERSON], за життя [PERSON], було вчинено заповіт, то з моменту відкриття спадщини вона має право на успадкування вищевказаного майна відповідно до положень ст. 524 ЦК УРСР як єдина спадкоємиця майна померлого за заповітом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, тому спадкове майно повинно належати позивачу. На підставі до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 524 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved