Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Шмуйлова І.М., звернулася до суду із заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловік - [PERSON] , помер [INFO] , після його смерті спадщину , у вигляді долі у спільній квартирі, прийняла заявник, як особа, яка постійно і на момент смерті чоловіка проживала з останнім за адресою: [ADDRESS] . Померлий чоловік заявника на початку серпня 2005 року поїхав на заробітки до м. Луганськ та там раптово помер, заявник його поховала. Заявник єдиний спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , який бажає прийняти спадщину, інші спадкоємці не бажають приймати спадщину. Заявник не установлений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем в тому числі і на момент його смерті. Проте коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом , їй було відмовлено. Тому заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою та просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві, яку надали суду, вимоги підтримали, просили справу розглядати за їх відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення вимог заперечень не мають. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з паспортних даних та копії свідоцтва про укладення шлюбу заявник [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Стаханов Луганської області Україна, 05 вересня 1995 року уклала шлюб з [PERSON] , який народився [INFO] у місті Антрацит Луганської області Україна (а.с. 4,5). Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с. 6) [PERSON] , помер [INFO] , у віці 47 років, у Ленінському районі міста Луганськ Україна. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1194 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Актом щодо встановлення факту спільного проживання від 02.09.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , з 1995 року по 2005 рік постійно мешкали і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . У 1995 році вони уклали шлюб, у серпні 2005 року [PERSON] поїхав до м. Луганськ на заробітки і там раптово помер (а.с.7). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Сєвєродонецького районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гребінюка О.В. від 18.10.2021 (а.с. 9-10) нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на ј частку житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нею не надано документів, які б підтверджували факт реєстрації місця проживання спадкодавця і спадкоємця на час відкриття спадщини за однією адресою. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право оформлення спадщини за законом після смерті її чоловіка. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання з чоловіком на день його смерті, а матеріалами справи доведений факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем, на час смерті останнього, суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved