Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 01 травня 2012 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина, мати позивачки [PERSON], яка була зареєстрована та проживала з померлим за однією адресою, проте юридично свої спадкові права остання не оформила. 19 травня 2015 року померла помела й мати позивачки [PERSON], яка залишила відносно позивачки заповіт, посвідчений 23 жовтня 1995 року, відповідно до якого позивачка спадкує квартиру [ADDRESS]. 24 травня 2016 року позивачка звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно у вигляді вищезазначеної квартири. Таким чином, позивачка не має змоги оформити спадщину нотаріально. Представник позивачки просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Сєвєродонецька міська рада Луганської області свого представника у судове засідання не направила. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 333734 [PERSON] помер 01 травня 2012 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 471818 [PERSON] померла 19 травня 2015 року (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 038595 позивачка є дочкою [PERSON], прізвище останньої та позивачки було змінено у наслідок укладення відповідних шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 274390 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД № 403571 (а.с.6-8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 червня 1994 року [PERSON] та [PERSON] належить у рівних долях квартира [ADDRESS] (а.с.13). Також було надано технічну документацію на житло та домову книгу, згідно з якою на момент смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] проживала разом з останнім (а.с.14-15, 17-18). [PERSON] вчинила відносно позивачки заповіт від 23 жовтня 1995 року, який позивачці після своєї смерті заповіла квартиру [ADDRESS] (а.с.12). 24 травня 2016 року позивачка звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно у вигляді вищезазначеної квартири (а.с.16). Згідно ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. При цьому, ст. 1277 ЦК України врегульовано питання визнання спадщини відумерлою в разі не прийняття її спадкоємцями за законом чи за заповітом. Виходячи із системного аналізу ст. 1277 ЦК України та ст.ст. 1, 10, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інтереси територіальних громад міста представляє міська рада за місцем відкриття спадщини, яка і може бути належним відповідачем по такій справі. Отже, Сєвєродонецька міська рада Луганської області може бути відповідачем по такій справі у разі делегування їй Луганською міською радою повноважень з питань відумерлості спадщини. Матеріали справи не містять доказів тому, що Луганською міською радою було делеговано Сєвєродонецькій міській раді Луганської області повноваження з питань відумерлості спадщини, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, з огляду на те, що позов було предявлено до неналежного відповідача по справі, оскільки клопотань про заміну відповідача з неналежного на належного у процесі розгляду справи по суті до суду не надходило, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається представник позивачки як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed