Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] з посиланням на те, що вона з відповідачем з 14 січня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки між ними через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільне життя не склалося. Можливості зберегти сім`ю та примирення між ними не можливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 16 вересня 2021 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 12). Ухвалою Ставищенського районного суду від 7 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] в частині залишення неповнолітнього сина проживати разом з нею - залишено без розгляду. В судове засіданні позивач не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують з 2020 року, просить справу розглядати без її участі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 30), направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, зазначивши, що шлюбні стосунки з позивачем не підтримують з 2020 року, примирення між ними неможливе, просить справу розглядати без його участі (а.с. 33). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 14 січня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 4 (а.с. 5). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до заяв позивача та відповідача (а. с. 17,18) сторони з\~2020\~року шлюбні\~стосунки не\~підтримують. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до\~уваги обставини\~життя подружжя,\~наведені в\~позовній заяві\~та заяві\~відповідача,\~ту обставину,\~що позивач\~позовні вимоги\~підтримала,\~а відповідач\~позовні вимоги\~визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність бажання відповідача примиритися та зберегти сім`ю і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved