Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересовані особи - Державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Наталія Петрівна, [PERSON] , [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги заяви обґрунтовано наступним. Вона, [PERSON] є племінницею [PERSON] , померлого [INFO] . Померлий [PERSON] був рідним братом матері заявниці [PERSON] , померлої [INFO] . 3-ті особи [PERSON] та [PERSON] є рідними братами заявниці та племінниками померлому [PERSON] . Зазначає, що Родинні зв`язки заявниці із [PERSON] , як племінниці із рідним дядьком, підтверджуються наступними документами: -свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] , актовий запис № 17 від 12 березня 1956 року, видане ЗАГС Гайсинського району Вінницької області, за яким її матір`ю вписана « [PERSON] , українка»; -Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо дошлюбного прізвища за № 00020402021, за яким вбачається, що дошлюбне прізвище матері заявниці [PERSON] - « [PERSON] »; -свідоцтвом про народження спадкодавця [PERSON] , серії [NUMBER] видане 9 вересня 1950 року, ЗАГС Гайсинського району Вінницької області, за яким його матір`ю записана [PERSON] ; -Архівною довідкою від 29.05.2018 року № 07-1806/7 відповідно до якої вбачається, що матір заявниці народилася [INFO] , її батьками записано « [PERSON] , 26 років» « [PERSON] , 16 років». Однак, в даній довідці ім`я матері заявниці записано як « [PERSON] ». Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 11, видане Славнянською с/радою Линовецького району Вінницької області 18 листопада 1979 року, заявниця вийшла заміж та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємців першої та другої черги за померлим дядьком немає. Заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини законом до Гайсинської державної нотаріальної контори. 21 червня 2018 року була заведена спадкова справа за № 67/2018. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також звернулися із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак при оформленні спадщини нотаріус виявила розбіжності у документах, що засвідчують рідство між померлим спадкодавцем та спадкоємцями. Оригіналів документів, що засвідчують народження матері заявниці [PERSON] та одруження не збереглося. 29.05.2018 року Державний архів Вінницької області видав Архівну довідку, в якій зазначено ім`я матері заявниці « [PERSON] , дата народження: [INFO] року». Тому для підтвердження родинних відносин з померлою, заявниця змушена звернутись суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавець [PERSON] та померла матір заявниці [PERSON] були рідними братом та сестрою. [PERSON] народилася в 1927 році в с. Мелешків. Спадкодавець [PERSON] народився в 1939 році в п. Терськ К. АССР. В 1939 році родина переїхала з с. Мелешків до п. Терськ К. АССР, де і народився [PERSON] . Різниця між матір`ю заявниці і померлим дядьком (братом матері позивачки) була 10 років. Матір заявниці народилася у довоєнні роки, за часи другої світової війни документи були втрачені, відновити документи не було можливості. У зв`язку із цим існують розбіжності в інформації, що засвідчує рідство заявниці із спадкодавцем. Посилаючись на викладені обставини справи, заявниця просить суд: встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідною племінницею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у Вінницькій області, Гайсинського району с. Мелешків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження (а.а.15). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року забезпечено докази в цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Наталія Петрівна, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме - витребувано у Державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області Петух Наталії Петрівни належним чином завірену копію спадкової справи, відкритою після смерті [PERSON] , що помер [INFO] (а.с.23). На виконання вимог ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року, Державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Наталія Петрівна надіслала належним чином завірену копію спадкової справи №67/2018 після померлого [PERSON] (а.с.48-77). Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені в заяві та просили задовольнити в повному обсязі. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Наталія Петрівна у судове засідання не з`явилась, але попередньо надала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогамист.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Кіблицької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, [INFO] у віці 78 років помер [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав. З метою оформлення спадщини, заявник, як спадкоємець за законом,21.06.2018 року звернулася до Гайсинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила. Свої дії мотивувала тим, що не підтверджується факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, як племінниці та дядька. Оскільки, від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення у заявника прав на отримання спадщини, суд приходить до переконання про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку. Заявниця зазначає, що її мати та померлий дядько були рідними братом та сестрою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане ЗАГС Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки записано, зокрема, мати - [PERSON] (а.с.8). Згідно архівної довідки державного архіву Вінницької області від 29.05.2018 року №07-1806/7 - у книзі актових записів про народження громадян по сільській раді с. Мелешків Гайсинського району Вінницької області за 1927 рік є актовий запис №54 за 10 жовтня 1927 року про народження [INFO] року [PERSON] (так у документі). Батьки: [PERSON], 26 р. та [PERSON] , 16 р . Національність: українці (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 18 листопада 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №11. Після укладення шлюбу, присвоєні прізвища, зокрема - дружині «[PERSON]» (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № витягу: 00020402021, вбачається, що прізвище до державної реєстрації шлюбу матері заявниці - « [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] (а.с.11) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є, зокрема, мати - [PERSON] (а.с.9). У відповідності до Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 20 листопада 2018 року - з практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки документальної фіксації офіційних, розмовних, гіпокористичних і демінутивних варіантів особових імен у документах першої, і рідше, другої половини ХХ століття. В інших документах фіксувався офіційний варіант цього імені, що призводило до виникнення різних записів в документах однієї особи. З урахуванням зазначеного особові імена [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] запис мати [PERSON] ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про дружину [PERSON] ) та [PERSON] (архівна довідка з Державного архіву Вінницької області щодо актових записів про народження, запис [PERSON] [PERSON]) попри розбіжності в документах, наданих для експерти, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційному документі розмовного варіанта особового імені [PERSON]-[PERSON] і зумовлені особливостями адаптації та функціонування імені в мовному середовищі, де зроблено відповідний запис (а.с.81). Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] . Померлий [PERSON] та померла матір заявниці [PERSON] були рідними братом та сестрою. [PERSON] народилася в 1927 році в с. Мелешків. Спадкодавець [PERSON] народився в 1939 році в п. Терськ К. АССР. В 1939 році родина переїхала з с. Мелешків до п. Терськ К. АССР, де і народився [PERSON] . Матір заявниці народилася у довоєнні роки, за часи другої світової війни документи були втрачені, відновити документи не було можливості. У зв`язку із цим існують розбіжності в інформації, що засвідчує рідство заявниці із спадкодавцем. Допитана в якості свідка - [PERSON] , суду надала наступні показання. Вона є рідною тіткою заявниці - [PERSON] та рідною сестрою померлого [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] . Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що заявниця [PERSON] є рідною племінницею померлого [PERSON] . За розглядом справи на виконання положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявнику для виникнення у неї права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved