Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулося ПАТ «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» [PERSON], посилаючись на те, що 10.04.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт», що змінило назву на ТОВ «Асаль» укладено кредитний договір №1204-03. 26.04.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Асаль» укладено додаткову угоду №1до вказаного кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 1600 000,00 грн., пункт 2.1. доповнено предметом застави. 18.05.2012, 08.06.2012, 15.06.2012, 27.06.2012 та 09.07.2012 року між зазначеними юридичними особами укладено додаткові угоди відповідно за №№ 2, 3, 4, 5 та 6 до вищевказаного кредитного договору, згідно з якими внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4160 000,00 грн., пункт 2.1. по кожній додатковій угоді доповнено предметом застави. 03.08.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Асаль» укладено додаткову угоду № 8 до зазначеного кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4460 000,00 грн., пункт 2.1. доповнено предметом застави, п. 1.4. викладено в новій редакції щодо процентної ставки. 11.09.2012 року між даними товариствами укладено додаткову угоду №9 до вказаного договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4796 000,00 грн., пункт 2.1. доповнено предметом застави. 10.04.2013 року знову між цими юридичними особами укладено додаткову угоду №14 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.3. кредитного договору та змінено термін користування кредитом до 09.04.2014 року, пункт 2.1. доповнено предметом застави. 08.07.2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Асаль» укладено чергову додаткову угоду №26 до даного кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.3. кредитного договору та змінено термін користування кредитом до 10.09.2014 року. Кредит надано у розмірі 4 796 000,00 грн., термін користування ним до 10.09.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 23 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору №1204-03 від 10.04.2012 року між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON], відповідно, 10.04.2013 року та 30.09.2013 року укладені договори поруки. Позичальник протягом строку дії кредитного договору постійно допускає порушення виконання своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості. Боржників було повідомлено про необхідність негайного виконання своїх кредитних зобов'язань шляхом направлення письмових повідомлень-вимог: вих. №2856/5 від 25.08.2015 року; вих. №2864/9 від 26.08.2015 року; вих. №2888/5 від 27.08.2015 року, які задоволені не були. Внаслідок невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 27.08.2015 року заборгованість відповідачів становить 5162982,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3143\~779, 29 грн.; заборгованість про процентам - 573\~976, 60 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за кредитом - 107\~698, 78 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 1337527, 36 грн.. Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON], вказану заборгованість по кредитному договору у розмірі - 5162982,03 грн., з кожного. Позивач належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду по справі, в судове засідання його представник не зявився, до суду позивачем було направлено заяви з проханням розглядати справу у його відсутність з зазначенням, що позовні вимоги повністю підтримує (т. 1 а. с. 111, 230, т. 2 а. с. 220). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час судового розгляду по справі належним чином повідомлений. До суду надіслав письмові заперечення (т. 1 а. с. 178-181, т. 2 а. с. 223) та заяву про розгляд справи у його відсутність (т. 2 а. с. 224), позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що відповідно до п. 1 договору поруки відповідає перед кредитором (позивачем) в межах суми 654500 грн., згідно листа ПАТ «Енергобанк» від 21.01.2016 року №183/286 та квитанції №11 від 29.01.2016 року він погасив кредитну заборгованість на загальну суму 654500 гривень, виконавши свої фінансові зобовязання по даному договору поруки. Крім того, термін дії поруки чітко не було встановлено, основне зобовязання, зазначене в договорі поруки, повинно було бути припинене 09.04.2014 р. і, відповідно, повідомлення банку від 27.08.2015 р. про погашення заборгованості, надіслане йому з порушення строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідно до відомостей, вказаних позивачем в позові, він є громадянином [PERSON] Федерації, проживає в м. Москва, у звязку з чим судом тричі направлялись через органи юстиції України судові доручення компетентному суду [PERSON] Федерації 15.02.2016, 20.04.2016, 19.08.2016 (про вручення [PERSON] копії позову з додатками та повідомлення про судовий розгляд 31.03.2016 з резервною датою 20.04.2016, 20.07.2016 з резервною датою 19.08.2016, та 25.11.2016 з резервною датою 23.12.2016 (т. 1 а. с. 218-222, 228, 242; т. 2 а. с. 1-4, 6, 17; т. 2 а. с. 21-25). Оскільки вказані неодноразові доручення Ставищенського районного суду виконані не були, відповідач [PERSON] повідомлявся про час і місце судового засідання за вказаною в позові адресою телеграфним звязком, відповідно до зворотного повідомлення про вручення телеграми останній за вказаною в позові адресою відсутній (т. 2 а. с. 86, 96). Крім викладено, при вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у відсутність [PERSON] судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. З урахуванням викладено суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами у відсутність відповідача [PERSON], щодо якого судом вжито всі можливі заходи по повідомленню про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ „Асаль в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи вказане товариство повідомлене за адресою, вказаною в позові. Відповідно до довідок відділення поштового звязку рекомендований лист з судовою повісткою, направлений за вказаною у позові позивачем юридичною адресою, не було вручено ТОВ «Асаль» за закінченням терміну зберігання (вперше) та у звязку із відсутністю адресата (вдруге та втретє) (т. 1 а. с. 2, 236, т. 2 а. с. 16, 56). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ ТОВ „АСАЛЬ, вказаним в позові, зареєстровано іншу юридичну особу ТОВ „Старстоун, яке про час і місце розгляду справи також було повідомлене за адресою вказаною у даному Реєстрі. Проте, згідно довідки відділення поштового звязку ТОВ „Старстоун також не значиться за такою адресою (т. 2 а. с. 30-32, 33, 34, 89). За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК судові повістки-повідомлення направляються юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Докази, які б безпосередньо підтверджували зміну юридичної назви ТОВ «Фалкон Естейт» на ТОВ «Асаль», а в подальшому на ТОВ „Старстоун в матеріалах справи відсутні. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.04.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено кредитний договір №1204-03 (Т. 1 а. с. 10-15). 26.04.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 1600 000,00 грн. та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 16). 18.05.2012 між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 2 800 000.00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 17). 08.06.2012 між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 3 120 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 18). 15.06.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 3 520 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 19). 27.06.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 3 920 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 20-21). 09.07.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4160 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 22-23). 03.08.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №8 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4460 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави, п. 1.4. викладено в новій редакції щодо процентної ставки, яка збільшена і становить за користування кредитом 23 % річних (Т. 1 а. с. 24-25). 11.09.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №9 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.2. кредитного договору та збільшено розмір кредиту до 4796 000,00 грн., та пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 26-27). 10.04.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №14 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.3. кредитного договору та змінено термін користування кредитом - до 09.04.2014 року, пункт 2.1. доповнено предметом застави (Т. 1 а. с. 28-29). 08.07.2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Асаль» укладено додаткову угоду №26 до кредитного договору №1204-03 від 10.04.2012 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.3. кредитного договору та змінено термін користування кредитом до 10.09.2014 року (Т. 1 а. с. 30). В своїх додаткових поясненнях до позовної заяви позивач посилається на рішення Господарського суду м. Києва від 27.10.2015 року. Даним рішенням встановлено, що 10.04.2012 р. між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фалкон Естейт», що змінило назву на ТОВ „АСАЛЬ, укладено кредитний договір №1204-03. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 14.11.2015 р. (т. 2 а. с. 66-71) на користь ПАТ«Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію товариства стягнено заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 3143779, 29 гривень з ТОВ «Асаль». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вказано вище, відповідно до довідок відділення поштового звязку за вказаною у позові позивачем юридичною адресою ТОВ «Асаль» не значиться. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ ТОВ „АСАЛЬ, вказаним в позові, зареєстровано іншу юридичну особу ТОВ „Старстоун, яке про час і місце розгляду справи також було повідомлене належним чином за адресою вказаною у даному Реєстрі. Проте, згідно довідки відділення поштового звязку ТОВ „Старстоун також не значиться за такою адресою (т. 2 а. с. 30-32, 33, 34). Для забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору №1204-03 від 10.04.2012 року між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON], відповідно, 10.04.2013 року та 30.09.2013 року укладені два окремі договори поруки (т. 1 а. с. 31, 32-34). В кожному із цих договорів, а саме в п. 2 передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 5162982,03 грн., аналогічна позовна вимога передбачена і відносно [PERSON] У справі предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Згідно виписок по особовим рахункам, розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 27.08.2015 року кредитна заборгованість відповідачів становить - 5162982,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3143779,29 грн.; заборгованість про процентам - 573976, 60 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за кредитом - 107698,78 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 1337527, 36 грн. (т. 1 а. с. 8-9, 35-100, т. 2\~113-191). Позивачем на адресу ТОВ „Асаль та відповідачів [PERSON], [PERSON] було направлено відповідні повідомлення-вимоги №2856/5 від 25.08.2015 року, №2864/9 від 26.08.2015 року, №2888/5 від 27.08.2015 року про необхідність погашення вказаної заборгованості (т. 1 а. с. 101-106). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови,які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (справа № 6-701цс15). Як розяснено у п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. В п.1 договору поруки, укладеному 30.09.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (т. 1 а. с. 32-34) вказано, що поручитель відповідає перед кредитором грошовими коштами в сумі не більше ніж 654500 грн. за виконання боржником основного зобовязання, в т. ч. за порушення боржником будь-яких умов основного зобовязання. Пунктом 5 цього договору передбачено, що поручитель зобовязаний та має право у випадку виникнення простроченої заборгованості у боржника по основному зобовязанню в т. ч. по сплаті процентів, пені, штрафних санкцій, інших платежів, перерахувати суму коштів на дострокове виконання зобовязань боржника в розмірі не більше ніж 654500 грн.. З копій листа ПАТ «Енергобанк» від 21.01.2016 року №183/286 та квитанції №11 від 29.01.2016 року встановлено, що відповідач [PERSON] погасив кредитну заборгованість на загальну суму 654500 гривень (т. 1 а. с. 180-181), виконавши свої фінансові зобовязання по даному договору поруки. В п. 5 договору поруки, укладеному 10.04.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (т. 1 а. с. 31) зазначено, що поручитель зобовязаний у випадку непогашення боржником суми заборгованості за основним зобовязанням перерахувати суму заборгованості кредитору. В цей же день між позивачем та ТОВ «Фалкон Естейт» укладено додаткову угоду №14, в п. 1 якої передбачено подовження терміну користування кредитом до 09 квітня 2014 року, проте, докази про укладення цієї угоди до укладення договору поруки з [PERSON] в матеріалах справи відсутні (т. 1 а. с. 28-29). Крім того, після укладення вказаного договору поруки, як зазначено вище, 08.07.2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Асаль» укладено ще одну додаткову угоду №26 до вищевказаного кредитного договору, на яку посилається позивач в позові, відповідно до якої знову було внесено зміни до пункту 1.3. кредитного договору - змінено термін користування кредитом до 10.09.2014 року (т. 1 а. с. 30). Фактично вказаними додатковими угодами до кредитного договору було продовжено строк користування кредитом, тобто, збільшено період, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, і як наслідок збільшено обсяг відповідальності, в т. ч. поручителя. Проте, в договорі поруки, укладеному з [PERSON], не передбачена його згода як поручителя на будь-яке збільшення кредитором обсягу відповідальності поручителя. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України вважає вказану поруку припиненою з підстав збільшення кредитором обсягу відповідальності поручителя без його згоди. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] виконав свої зобовязання за договором поруки, а поруку [PERSON] суд вважає припиненою з підстав збільшення кредитором обсягу відповідальності поручителя без його згоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору від 10.04.2012 року №1204-03, а тому в задоволенні позовних вимог, слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed