Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до голови Берестівської сільської ради Ващишиної Світлани Олександрівни з позовом про поновлення на роботі. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що головою Берестівської сільської ради було видано розпорядження №24 від 16.04.2015 року про скорочення чисельності працівників по сільській раді відповідно до якого позивачку [PERSON] спеціаліста другої категорії землевпорядника сільської ради було звільнено з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає таке звільнення з роботи безпідставним, необгрунтованим і незаконним. Також 22.07.2015 року від представника позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій він просив також стягнути з відповідачки на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Зазначає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням її законних трудових прав, які остання просить захистити в судовому порядку. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що звільнення [PERSON] є незаконним у зв'язку з тим, що відбулося без згоди профспілки. Просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка Ващишина С.С. та представник відповідачки Крестинська Л.А. в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та пояснили, що згідно повідомлення реєстраційної служби Володимирецького РУЮ Рівненської області на території Берестівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області не було легалізовано жодних профспілкових організацій, та звільнення позивачки з роботи відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважають позов необгрунтованим і безпідставним та просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тому позивач, має право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами, на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом достовірно встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що [PERSON] працювала на посаді спеціаліста другої категорії землевпорядника Берестівської сільської ради Володимирецького району. Рішенням виконкому Берестівської сільської ради Володимирецького району №509 від 23.01.2015 року про чисельність та структуру виконавчого апарату сільської ради, затвердження штатних розписів по установах сільської ради та зміни до них, яким було затверджено структуру та чисельність виконавчого апарату сільської ради в кількості 5.25 штатних одиниць. Розпорядженням голови Берестівської сільської ради Володимирецького району №9б від 23.01.2015 року було внесено зміни в штатний розпис Берестівської сільської ради. Згідно додатку до розпорядження голови Берестівської сільської ради Володимирецького району №9 б від 23.01.2015 року [PERSON] була попереджена про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників. Згідно розпорядженням голови Берестівської сільської ради Володимирецького району №24 від 16.04.2015 року про скорочення чисельності працівників по сільській раді, було звільнено [PERSON] спеціаліста ІІ категорії землевпорядника Берестівської сільської ради Володимирецького району у зв'язку зі скороченням штату працівників з 17.04.2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку : змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; Згідно ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. В силу п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України - працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України - суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Також в своїй позовній заяві позивачка та її представник вказують на те, що [PERSON] входила до складу первинної профспілкової організації та її звільнення мало бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації членом якої є працівник. Як вбачається із листа реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області №73/01-1215/10 від 24.07.2015 року, наданого на адвокатський запит, що на території Берестівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області не було легалізовано жодних профспілкових організацій, профбюро, профгруп, із статусом самостійної профспілкової організації, статусом первинної ланки всеукраїнської чи іншої профспілки. Виходячи з вище викладеного [PERSON] було законно звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 237-1 відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від його додаткових зусиль для організації свого життя. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачкою та її представником не наведено достатніх підстав для обґрунтування заподіяння та визначення розміру моральної шкоди, завданої при звільненні [PERSON] із займаної посади. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що відповідача правомірно звільнила позивачку з роботи з підстав передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, без допущення порушень процедури при такому звільнені передбаченої чинним законодавством, а позивачкою та її представником, в свою чергу, не доведено підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованістю заявлених вимог.

Outcome: dismissed