Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в Селидівський міський суд Донецької області із заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому, правовстановлюючого документу «Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН», яка розташована на території Селидівської міської ради та в якому його прізвище ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що на підставі договору дарування земельної ділянки серії ААК №047192 від 28.11.1997 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3179 йому належить земельна ділянка, розташована на території [ADDRESS] . 02.12.1997 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, який містить помилку в його прізвищі. Вказана розбіжність позбавляє заявника можливості належним чином реалізувати права щодо свого майна, а тому останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує, покликаючись на обставини викладені в заяві та просить такі задовольнити. Заінтересована особа Міжміське управління у м. Селидовому та Новогродівці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області подало заяву в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, оскільки проти задоволення заявлених заявником вимог не заперечує. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученої копії паспорту заявника, що 19 травня 2015 року, на ім`я [PERSON] , Селидівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області видано паспорт серії [NUMBER] /арк. справи 4/. Разом з тим, з долученого до матеріалів справи договору дарування земельної ділянки серії ААК №047192, зареєстрованого за № 3179 виданого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори від 28 листопада 1997 року, встановлено, що [PERSON] прийняв земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] . /арк. справи 3/. Проте, згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії ДН заявнику 02.12.1997 виданий відповідний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] , на прізвище « [PERSON] /арк. справи 2/. Таким чином, предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючих документів на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики з розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України,громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у «Державному акті на право приватної власності на землю серії ДН», виданому на підставі розпорядження голови Селидівської міської Ради від 02 грудня 1997 року, яке посвідчує його право на земельну ділянку площею 0,0994 гектари, яка розташована на території [ADDRESS] , - допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Так, правильність написання прізвища заявника як « [PERSON] » повністю підтверджується долученими до позову завіреними копіями письмових доказів, які сумніву в своїй достовірності в суду не викликають /арк. справи 3-4/. Встановлення факту належності [PERSON] , «Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН», виданого на підставі розпорядження голови Селидівської міської Ради від 02 грудня 1997 року, яке посвідчує його право на земельну ділянку площею 0,0994 гектари, яка розташована на території [ADDRESS] , має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючому документі та паспорті, позбавляє його можливості юридично розпоряджатися своїм майном, а відтак суд вважає заяву заявника підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved