Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Заступник прокурора Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, за участю третьої особи комунального закладу «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради. В позові зазначено, що на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області в 1,250 км на захід від околиці с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області розташований об'єкт культурної спадщини курганний могильник (охоронний № 3623), який був взятий на державний облік. Разом із цим, рішенням виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року надано у приватну власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 11,53 га, на якій розташована частина кургану, загальною площею 0,3621 га. В подальшому на підставі вказаного рішення 27 лютого 2002 року відповідачу [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637. Прокурор вважає зазначене рішення незаконними, оскільки воно було прийнято в порушення вимог ст.ст. 4, 33, 75 ЗК України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та з перевищенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень. Так, на переданій у власність відповідача [PERSON] земельній ділянці розташована частина кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення. Проте, у державному акті на право приватної власності на землю, виданому відповідачу [PERSON], вказана частина кургану не зазначена. Прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 11,53 га, в частині надання їй земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637, виданий 27 лютого 2002 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, площею 11,53 га, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га; витребувати у відповідача [PERSON] та зобов'язати її повернути земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, що розташована в межах території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 11,53 га, в частині надання їй земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, є незаконним та підлягає скасуванню, а тому й державний акт на право приватної власності на землю, на підставі вказаного рішення, повинен бути визнаний недійсним. В судове засідання представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за їх відсутності, жодних заперечень щодо заявлених вимог не зазначено. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала частково, в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 11,53 га, в частині надання земельної ділянки, площею 0,04027 га, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637, виданого 27 лютого 2002 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, площею 11,53 га, в частині права власності на земельну ділянку, площею 0,04027 га, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623). В іншій частині позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем безпідставно вказується, що курган № 4 має діаметр 90 м та площу 6358 кв. м, оскільки згідно паспорту старого зразка від 08 січня 1989 року курган № 4 має діаметр 30 м. Саме паспорт старого зразка на сьогодні є діючим, так як паспорт від 22 листопада 2006 року є проектом, а тому розмір кургану повинен визначатися з урахуванням даних в діючому паспорті. Так само й в інших документах є розбіжності щодо діаметра кургану. Крім того, зазначає, що новий проект паспорта не відповідає вимогам, встановленим відповідним Порядком внесення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Тому розрахунок площі частини кургану, розташованої на земельній ділянці відповідача, необхідно робити, виходячи із даних, зазначений в діючому паспорті старого зразка, тобто, на земельній ділянці відповідача розташовано частину кургану № 4 площею 0,04027 га. Крім того, заявлені вимоги щодо витребування у відповідача земельної ділянки є необґрунтованими та не конкретизованими, оскільки в разі, якщо буде скасовано державний акт на цю части ну земельної ділянки, то й припиниться права власності відповідача на цю земельну ділянку, а іншим чином повернути земельну ділянку під курганом у державну власність неможливо. В судовому засіданні представник третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно на переданій у власність відповідача [PERSON] земельній ділянці розташована частина кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення. Такі об'єкти беруться під охорону з моменту їх виявлення. Однак, зазначений курган протягом тривалого часу розорювався, внаслідок чого його площа збільшилася. З приводу розбіжностей діаметру кургану № 4 пояснив, що в акті технічного обстеження була допущена технічна помилка, і курган № 4 зазначений як курган № 2, тому жодних розбіжностей з іншими документами немає, діаметр кургану № 4 становив і становить 90 м. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 3 ЗК України (в редакції, яка діяла до 25 жовтня 2001 року, на момент виникнення правовідносин), власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 4 ЗК України (в редакції, яка діяла до 25 жовтня 2001 року, на момент виникнення правовідносин), не можуть передаватись у колективну та приватну власність: землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України (в редакції, яка діяла до 25 жовтня 2001 року, на момент виникнення правовідносин), вилучення особливо цінних продуктивних земель (чорноземи нееродовані несолонцюваті суглинкові на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньоглибокі; підзолисто-дернові суглинкові ґрунти; торфовища середньоглибокі і глибокі і глибокі осушені; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму; дернові глибокі ґрунти Закарпаття), земель сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів для несільськогосподарських потреб, крім випадків надання їх для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, а також земель дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів, заповідників, національних, дендрологічних та меморіальних парків, ботанічних садів, поховань і археологічних пам'яток не допускається. Відповідно до ст. 75 ЗК України (в редакції, яка діяла до 25 жовтня 2001 року, на момент виникнення правовідносин), до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Для забезпечення режиму історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів встановлюються охоронні зони з забороною на землях цих зон діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на забезпечення дотримання режиму земель історико-культурного призначення. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законодавством України. Відповідно до ст. 53 ЗК України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Відповідно до ст. 54 ЗК України, землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за видами об'єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов'язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647 (в редакції, чинній на момент видачі державного акту), державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року надано у приватну власність у відповідності до сертифікатів на право на земельну частку (пай) для сільськогосподарського використання земельні ділянки в розмірах і по угіддях згідно розробленої технічної документації, погодженої з всіма заінтересованими службами таким громадянам, в тому числі [PERSON], яка проживає в м. Запоріжжя, земельну ділянку, площею 11,53 га, в тому числі ріллі 11,43 га, відповідно до сертифікатів серії ЗП № 0094261, ЗП № 0094262. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637 від 27 лютого 2002 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 11,53 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 13 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини Єлисєєва, про що в книзі реєстрації шлюбів 13 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 38. Разом із цим, згідно паспорту пам'ятника археології, курганний могильник знаходиться за 1, 5 км на захід від с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області. Курганний могильник складається з чотирьох насипів; курган № 1 головний, південний в групі, висотою 1,5 м, діаметром 40 м; курган № 2 висотою 0,6 м, діаметром 32 м; курган № 3 висотою 0,4 м, діаметром 28 м; курган № 4 висотою 0,5 м, діаметром 30 м. Всі насипи розорюються. Взято під охорону відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87. Зазначений паспорт складений 08 січня 1989 року. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87, вирішено: затвердити додатковий список пам'ятників археології місцевого значення, які належать прийняти на державний облік, і розміри їх охоронних зон: для курганів 5 м від підніжжя, для поселень 20 м від їх меж. Вилучити з сівообороту площі, які знаходяться під пам'ятниками археології і зонами їх охорони. Виконкомам міських і районних Рад народних депутатів забезпечити охорону пам'ятників археології, дотримувати їх зон охорони, укладання охоронних зобов'язань з господарствами, на території яких вони розташовані. Згідно виписки з виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87, курганний могильник № 3623 утворився IV тис. до н.е. I пол. II тис. н.е., розташований в с. Плодородне Плодородненської сільської ради, в 1,5 км на захід від села. Складається з чотирьох земляних насипів висотою від 0,5 до 1,5 м, діаметром від 28 м до 40 м, охорону пам'ятника покладено на правління колгоспу ім. 50-річчя СССР. Згідно виписки з державного списку нерухомих пам'ятників археології, історії і монументального мистецтва станом на 01 січня 1993 року, курганний могильник під № 3623, який розташований в 1,5 км на захід від с. Плодородне Плодородненської сільської ради, взятий на облік за рішенням облвиконкому від 03 квітня 1991 року № 87. Згідно паспорту об'єкта культурної спадщини, курганна група знаходиться на території сільради с. Плодородне в 1,250 км на захід від околиці с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області, охоронний номер пам'ятки 3623. Координати курганів: курган № 1 WGS-84 47о10.065 С 35о16.936 В; курган № 2 WGS-84 47о09.755 С 35о16.891 В; курган № 3 WGS-84 47о09.826 С 35о16.778 В; курган № 4 WGS-84 47о09.885 С 35о16.703 В. Об'єкт узято на державний облік відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87. Кургани перебувають у державній власності. Курганна група складається з чотирьох круглих насипів, розташованих по лінії з південного заходу на північний схід на відстань 187 м з такими характеристиками: курган № 1 висота 1 м, діаметр 70 м; курган № 2 висота 0,35 м, діаметр 70 м; курган № 3 висота 0,4 м, діаметр 60 м; курган № 4 висота 0,6 м, діаметр 90 м. Протягом останнього часу насипи втратили верхній шар, що призвело до зменшення їхньої висоти та змінення форми. Технічний стан курганів незадовільний, всі насипи розорюються. Територія об'єкта: площа курганів курган № 1 3846 кв. м, курган № 2 3846 кв. м, курган № 3 2826 кв. м, курган № 4 6358 кв. м. Зазначений проект паспорту об'єкта культурної спадщини складений 22 листопада 2006 року. Згідно акту технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології від 01 жовтня 2013 року, курганний могильник (охоронний № 3623) розташований за 1,250 км на захід від околиці с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області. Курганний могильник складається з чотирьох курганів згідно паспорту. При проведенні обстеження оглянуто сучасний стан чотирьох курганів та встановлено наступне. Курган 2 (координати WGS-84 47о09885Пн 35о16703C). Висота 0,6 м, діаметр 90 м. За результатами візуального огляду, що підтверджується доданими фотографіями, встановлено: курган являє собою земляний насип округлої форми, з рівномірно пологими схилами. Поверхня насипу кургану піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання. Курган 4 (координати WGS-84 47о09755Пн 35о16891C). Висота 0,35 м, діаметр 70 м. За результатами візуального огляду, що підтверджується доданими фотографіями, встановлено: курган являє собою земляний насип округлої форми, з рівномірно пологими схилами. Поверхня насипу кургану піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання. Згідно звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології курганного могильника № 3623 курганів №№ 2, 3, 4, грошова оцінка об'єкту станом на 07 жовтня 2013 року з урахуванням Загальних положень та Обмежувальних умов становить: кургану № 02, площею 3846 кв. м 978314 гривень 50 копійок; кургану № 03, площею 2826 кв. м 977530 гривень 47 копійок; кургану № 04, площею 6358 кв. м 992085 гривень 28 копійок. Згідно повідомлення державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 15 жовтня 2013 року, відповідно до паспорту об'єкта культурної спадщини на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, в 1,250 км на захід від околиці с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області розташована курганна група № 3623, яка взята на облік відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87. Землі, на яких розташована вказана курганна група, належать до земель історико-культурного призначення. ДП «Михайлівський районний центр державного земельного кадастру» у 2001 році був виконаний технічний звіт по встановленню меж земельних паїв в натурі громадянам. Відповідно до графічних матеріалів, що містяться у звіті, земельні ділянки громадян [PERSON] та [PERSON] за угіддями складаються із ріллі та інших угідь. Зокрема, ділянка [PERSON] 12,14 га ріллі, 0,20 га інших угідь; ділянка [PERSON] 11,43 га ріллі, 0,10 га інших угідь. Фактично землі, що відображені у звіті як інші угіддя, є землями історико-культурного призначення, на яких розташовані кургани курганної групи № 3623. На підставі зазначеного звіту та рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 08 серпня 2001 року № 104 громадянам [PERSON] та [PERSON] 27 лютого 2002 року були видані державні акти на право приватної власності на землю, зареєстровані за № 771 та № 772 відповідно. Таким чином, рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 08 серпня 2001 року № 104 прийнято всупереч вимогам Земельного кодексу України та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно повідомлення КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» від 09 грудня 2013 року, курганний могильник № 3623 взято на державний облік рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів від 03 квітня 1991 року № 87. Рішенням встановлена також охоронна зона пам'яток 5 м від підніжжя курганів та визначено, що територія курганів і їх охоронних зон виведена із сівозміни. Згідно з пунктом 4 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 16 грудня 2004 року «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини», об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» 1978 року до вирішення питання про їх включення (не включення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15 січня 2014 року, у результаті перевірки встановлено, що згідно із паспортом об'єкта культурної спадщини на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області в 1250 м на захід від околиці с. Плодородне розташована курганна група № 3623, яка взята на облік відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів «Про упорядкування списку пам'яток археології місцевого значення та затвердження їх охоронних зон» від 03 квітня 1991 року № 87. Землі, на яких розташована вказана курганна група, належали до земель історико-культурного призначення. ДП «Михайлівський районний центр державного земельного кадастру» у 2001 році був виконаний технічний звіт по встановленню меж земельних паїв в натурі громадянам. Відповідно до графічних матеріалів, що містяться у звіті, земельні ділянки громадян [PERSON] та [PERSON] за угіддями складаються із ріллі та інших угідь. Зокрема, ділянка [PERSON] 12,14 га ріллі, 0,20 га інших угідь; ділянка [PERSON] 11,43 га ріллі, 0,10 га інших угідь. На підставі зазначеного звіту та рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 08 серпня 2001 року № 104 громадянам [PERSON] та [PERSON] 27 лютого 2002 року були видані державні акти на право приватної власності на землю. Фактично землі, що відображені у звіті як інші угіддя, є землями історико-культурного призначення, на яких розташовані кургани курганної групи № 3623. Запорізькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» виконані геодезичні роботи з метою визначення місця розташування в натурі (на місцевості) курганів № 2, 3, 4 курганної групи № 3623, за результатами яких складено топографічний план. Відповідно до вказаного плану частина кургану № 4, площею 0,3624 га, розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого за № 771. Таким чином, рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 08 серпня 2001 року № 104 прийнято всупереч вимогам Земельного кодексу України та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Так, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час прийняття відповідачем виконавчим комітетом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області рішення № 104 від 08 серпня 2001 року, земельна ділянка, на якій розміщено частину кургану № 4, не могла бути передана у приватну власність відповідача [PERSON], оскільки за змістом ст.ст. 4, 33, 75 ЗК України (в редакції, яка діяла до 25 жовтня 2001 року, на момент виникнення правовідносин) вбачається, що землі історико-культурного призначення не можуть передаватись у приватну власність. Аналогічні положення закріплені й в ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», яки так само діяв на час виникнення правовідносин, відповідно до яких усі пам'ятки археології є державною власністю. Однак, зазначені вимоги законодавства винесенні рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року та при передачі у власність спірної частини земельної ділянки дотримані не були, відповідачу [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 11,53 га, в тому числі ріллі 11,43 га, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення. В подальшому, на підставі вказаного вище рішення відповідачу [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637 від 27 лютого 2002 року, щодо земельної ділянки, площею 11,53 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому жодних вказівок або застережень щодо знаходження на цій земельній ділянці пам'ятки археології частини кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623) ані в оскаржуваному рішенні, ані у виданому на його підставі державному акті не зазначено, а жодних рішень щодо передачі у власність відповідачу саме земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), не приймалось в загалі. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), не було, а оспорюване рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року в цій частині є неправомірним, тому зазначене рішення в частині надання [PERSON] земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, повинно бути визнане незаконним та підлягає скасуванню. Також, з урахуванням того, відповідач [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, на підставі незаконного в цій частині рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року, а чинним законодавством чітко визначено момент визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, в даному випадку визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету (підстава отримання державного акту), тому виданий на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637 від 27 лютого 2002 року в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, є недійсним. При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на те, що є згідно паспорту старого зразка від 08 січня 1989 року курган № 4 має діаметр 30 м, згідно інших документів зазначено різний діаметр цього кургану, а кургани не здатні з часом збільшуватися в діаметрі, тому площа частини кургану, яку зазначає позивач, не може прийматись до уваги. Так, зазначені посилання представника відповідача є безпідставними і необґрунтованими, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, на належній відповідачу [PERSON] земельній ділянці розташовано пам'ятку археології частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), що не заперечувалось і самою представником відповідача в судовому засіданні. Згідно наявних в матеріалах справи проекту паспорту об'єкта культурної спадщини від 22 листопада 2006 року та акту технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології від 01 жовтня 2013 року було встановлено, що діаметр кургану № 4 становить 90 м, зазначені дані були отримані внаслідок проведення вимірювань та обстежень за допомогою сучасного обладнання. Також, кургани мають властивість збільшуватися в розмірах внаслідок їх розорювання, про їх постійне розорювання зазначено як в паспорті старого зразка від 08 січня 1989 року, так і в проекту паспорту від 22 листопада 2006 року, так і в акті технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології від 01 жовтня 2013 року. Крім того, безпідставними є й посилання на розбіжності в різних документах щодо діаметру кургану. Діаметр кургану № 4 встановлений в розмірі 90 м, а в акті технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології від 01 жовтня 2013 року внаслідок допущеної технічної помилки цей курган був вказаний під № 2, однак, при цьому всі координати та інші відомості щодо розташування курганів збігаються, тому жодних розбіжностей щодо визначеного діаметру кургану № 4 не вбачається. Так само судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на те, що новий проект паспорта не може бути врахований, так як він не відповідає вимогам, встановленим відповідним Порядком внесення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, наукові звіти не надані, технічної документації немає, оскільки такі посилання представника відповідача не мають жодного значення до вирішення справи, зазначені нею вимоги пред'являються саме до паспорта ,а не до його проекту. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи, до проекту паспорта поступово вносяться всі необхідні відомості, цей проект і є технічною документацією, а затвердження цієї документації згідно визначеного раніше плану заплановано на 2014 рік. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] [PERSON] в частині визначення площі земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4, то суд також не може прийняти їх до уваги, оскільки зазначені позивачем розрахунки площі земельної ділянки були здійснені на підставі проведеної 15 січня 2014 року геодезичної зйомки, згідно якої частина кургану № 4, площею 0,3624 га, розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності відповідача [PERSON]. На сьогоднішній день вимірювання, проведені за допомогою геодезичної зйомки, є найточнішими і жодних сумнівів щодо їх правильності не викликають. Самі по собі такі посилання представника відповідача є безпідставними, на їх підтвердження ані самою відповідачем, ані її представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, оскільки позивач в поданій ним позовній заяві зазначає площу земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), як 0,3621 га, тому суд приходить до висновку про необхідність прийняття за основу площі земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто 0,3621 га. Крім того, не підлягає задоволенню заявлені позовні вимоги в частині витребування у відповідача [PERSON] та зобов'язання її повернути земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, що розташована в межах території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Так, державний акт на право власності на земельну ділянку визнається недійсними на підставі судового рішення. Підстави для задоволення позову в частині витребування із володіння частини земельної ділянки відсутні, оскільки не доведено існування між сторонами спору щодо неповернення відповідачем [PERSON] частини земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, у порядку, визначеному земельним законодавством України. З такими вимогами до неї уповноважені на те державні органи не зверталися. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, в частині визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 104 від 08 серпня 2001 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 11,53 га, в частині надання [PERSON] земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га; а також визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 041637, виданого 27 лютого 2002 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, площею 11,53 га, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану № 4 курганного могильника (охоронний № 3623), площею 0,3621 га, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial