Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Заява мотивується тим, що [PERSON] , [INFO] , мешканка: [ADDRESS] , 19.07.2019 р. о 17.45 год. доставлена повторно до психіатричного відділення № 1 психіатричною бригадою швидкої допомоги з дому за викликом співмешканця в зв`язку з неадекватною поведінкою: агресивна, висловлює погрози на адресу співмешканця, на зауваження не реагує, за собою не доглядає, не виконує рекомендацій акушер-гінеколога, відмовляється йти на контрольні огляди по вагітності, лікування вдома не приймає. 22.07.2019 р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Зроблено висновок, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. Супутній: Вагітність 8 місяців. У зв`язку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також те, що пацієнтка вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме до співмешканця та ненародженого немовля, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14. Тому просить суд госпіталізувати примусово її до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр заяву підтримала, додавши, що пацієнтка з 2000 року перебуває на обліку у диспансері, є інвалідом 2 групи, стан здоров`я не задовільний. [PERSON] власної думки не висловила. Прокурор вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 13, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешканка: [ADDRESS] , 19.07.2019р. о 17.45 доставлена повторно до психіатричного відділення № 1 психіатричною бригадою швидкої допомоги з дому за викликом співмешканця в зв`язку з неадекватною поведінкою: агресивна, висловлює погрози на адресу співмешканця, на зауваження не реагує, за собою не доглядає, не виконує рекомендацій акушер-гінеколога, відмовляється йти на контрольні огляди по вагітності, лікування вдома не приймає. 22.07.2019р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Зроблено висновок, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. Супутній: Вагітність 8 місяців. У зв`язку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також те, що пацієнтка вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме до співмешканця та ненародженого немовля, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Статтею 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. З огляду на встановлені факти, враховуючи Висновок комісії лікарів-психіатрів від 22.07.2019 р., відповідно до якого [PERSON] страждає тяжким психічним захворюванням, у зв`язку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також те, що пацієнтка вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме до співмешканця та ненародженого немовля, суд дійшов висновку, що вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved