Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] більше восьми років не проживає за вказаної адресою. В листопаді 2010 року відповідач залишив місце проживання з невідомих для позивача причин. Зв`язок з ним відсутній. У зв`язку з тим, що вона самостійно не може виписати відповідача з належного їй на праві власності житлового будинку, тому змушена звернутися до суду, так як реєстрація відповідача перешкоджає їй у реалізації своїх прав як власника майна на володіння, користування та розпорядження ним на власний розсуд, а також змушує її на понесення додаткових витрат по оплаті комунальних платежів. На цих підставах просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 05 березня 2020 року та 17 вересня 2020 року не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштовому відправленні адресат за адресою реєстрації відсутній, тому у відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Пояснила, що вона самостійно не може виписати відповідача, який є її братом, тому звернулася до суду. Факт реєстрації відповідача заважає реалізації прав позивача, в тому числі, на оформлення субсидії. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, місце проживання залишив з невідомих причин і де він проживає на даний час, позивачу не відомо. Відповідач десять років не бере участі по догляду за матір`ю, яка проживає у будинку, а також у витратах на утримання будинку. Один раз у 2010 році відповідач з`явився за місцем реєстрації, так як йому потрібно було поновити паспорт, проте з того часу не з`являється. При цьому, позивач не перешкоджає відповідачу проживати у будинку, у неї з відповідачем з приводу його проживання у будинку ніяких конфліктів не було. Просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, понесені нею при зверненні до суду. Свідок [PERSON] , яка була допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача, показала, що відповідача вона знає з народження, так як тридцять років проживає по сусідству з [PERSON] - матір`ю відповідача. Зокрема, свідок проживає в будинку [ADDRESS] . Відповідач раніше проживав з батьками, одружився, але потім розлучився. Близько десяти років свідок відповідача не бачила. При цьому, дочка [PERSON] - [PERSON] , постійно допомагала батькам, хоча у будинку не проживає. Свідок зазначила, що вона постійно відвідує [PERSON] , так як та хворіє, тому і знає, що відповідач у будинку не проживає і не з`являється. Свідок [PERSON] , яка була допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача, показала, що проживає по [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] , є сусідкою свідка і багато років проживає сама. Допомагає їй дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON] Сім`ю [PERSON] свідок знає добре, так як вони дружать. Де на даний час перебуває відповідач, свідку не відомо, але близько десяти років відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає. Навіть коли помер його батько, приблизно п`ять років тому, відповідач не з`явився на поховання. Про непроживання відповідача у будинку з матір`ю свідок знає, так як вони постійно ходять одна до одної. Суд, заслухавши позивача, показання свідків, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.05.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востриковою О.І., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю за вих. № 02-15/433 від 14.08.2019 року Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, наданою на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в будинку [ADDRESS] з листопада 2010 року. Зазначене підтверджується актом від 05.07.2019 року, за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідченим сільським головою с. Родниківка Уманського району Черкаської області. Факт непроживання відповідача за адресою реєстрації близько 10 років підтвердили і свідки, які були допитані у судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад 9 років, хоча йому не чинять перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи позицію позивача, суд не стягує на користь позивача з відповідача, понесені позивачем судові витрати. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України,

Outcome: approved