Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про стягнення недоплат по втраченому внаслідок травмування заробітку. Просить стягнути з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь недоплачені суми у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме, втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, одноразово, за період з 01.01.2007 року по 01.06.2020 року, у розмірі 208405,57 грн. Стягувати з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь 3306,10 грн. щомісячно у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, починаючи з 01.07.2020 року і безстроково. Зобов`язати ДП «Корюківське лісове господарство» проводити перерахунок розміру щомісячних виплат втраченого внаслідок втрати професійної працездатності заробітку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати. Стягнути з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь витрати на професійну правничу допомогу по даній справі згідно квитанцій. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, зараз проживає і є зареєстрованою в [ADDRESS] , що підтверджується її паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 22 листопада 2000 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. 27 серпня 1986 року, близько 9 години, на вулиці Індустріальній м. Корюківка вона була травмована трактором Т-25, який належав відповідачу Корюківському держлісгоспу (ДП «Корюківське лісове господарство») та яким керував працівник відповідача - [PERSON] , внаслідок травмувань вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.10.1986 року тракторист відповідача [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, був засуджений за ч.2 ст.215 КК УРСР. До травмування позивач працювала бухгалтером Корюківського РАПО і отримувала заробітну плату, після травмування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона стала інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою Сер.МСЕ-№208593 за 1995 рік. Відповідач у добровільному порядку відшкодував їй втрачений заробіток після дорожньо-транспортної пригоди за певний період. Згідно висновку судово-медичної експертизи №996 від 23.12.1994 року, внаслідок отриманої в серпні 1986 року травми процент стійкої втрати працездатності у неї становив 60%. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.05.1995 року за позовом [PERSON] з відповідача на її користь були стягнуті одноразова грошова сума за три роки непрацездатності у відшкодування шкоди завданої її здоров`ю та періодичні платежі до наступного експертного огляду. Відповідач виплатив їй одноразове відшкодування стягнуте на підставі судового рішення і до березня 2003 року виплачував їй перераховані суми втраченого заробітку на підставі наданих нею документів, а потім ці виплати відповідач припинив. Висновком №272 від 24.10.2003 року судово-медичної експертної комісії, було підтверджено ушкодження її здоров`я внаслідок отриманої нею в 1986 році травми, їй був встановлений відсоток стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 70%. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.11.2003 року за позовом [PERSON] з відповідача на її користь було стягнуто: недоплати у відшкодування шкоди здоров`ю одноразово за період з 21.07.2000 року по 24.10.2003 року; 95,08 грн. щомісяця у відшкодування шкоди здоров`ю, починаючи з 24 жовтня 2003 року і безстроково та зобов`язано відповідача проводити їй відповідний перерахунок відшкодування шкоди здоров`ю у випадку зміни розміру заробітної плати чи отримуваної нею пенсії при наданні відповідних документів. З часу постановлення рішення суду розмір середньої заробітної плати на посаді, яку вона займала на час травмування, значно зріс, але відповідач продовжує щомісяця виплачувати їй 95,08 грн. щомісяця у відшкодування шкоди здоров`ю, перерахунок цих виплат відповідач не проводить. Для перерахунку розміру відшкодування шкоди здоров`ю позивач звернулась до Корюківської районної державної адміністрації з проханням надати їй довідку про розмір середньомісячної заробітної плати за 2017-2019 роки спеціаліста 1 категорії, оскільки працюючи на час травмування бухгалтером Корюківського РАПО вона була саме спеціалістом такої категорії. Корюківська районна державна адміністрація видала їй довідку №04-18/199 від 05.12.2019 року про розмір середньомісячної заробітної плати спеціаліста районної державної адміністрації (9 ранг, стаж державної служби 2 роки 6%), яку позивач надала відповідачу, але відповідач ДП «Корюківське лісове господарство» не взяло до уваги дану довідку з тієї причини, що у довідці не вказано, що спеціаліст 1 категорії дорівнює спеціалісту 9 рангу. Листом №01-19/226 від 13.02.2020 року Корюківська районна державна адміністрація просила визнати недійсною вищевказану довідку, а наступним листом №04-18/49 від 03.03.2020 року проінформувала позивачку, що Корюківська районна державна адміністрація не може надати їй довідку про розмір середньомісячної заробітної плати за 2017-2019 роки спеціаліста 1 категорії, оскільки не можливо визначити співвідношення колишній посад, які існували в Корюківському районному агропромисловому об`єднанні до посад у структурі райдержадміністрації на час запитуваної інформації. 10 березня 2020 року позивач звернулась до відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» із повторною заявою, у якій просила відповідача, у зв`язку з відкликанням райдержадміністрацією довідки про середньомісячну заробітну плату спеціаліста 9 рангу, здійснити їй перерахунок розміру відшкодування шкоди здоров`ю відповідно до нормативних актів, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Але відповідач такого перерахунку також не здійснив, тому за захистом своїх порушених прав вона звернулась до суду з даним позовом для стягнення з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» недоплати у відшкодування шкоди здоров`ю одноразово за період з 01.01.2007 року по 01.06.2020 року. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Така особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, за вказаних у вироку обставин Корюківський держлісгосп, правонаступником якого є відповідач ДП «Корюківське лісове господарство», повинен відшкодовувати шкоду позивачу, яка завдана його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Відповідно до ст.1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка на момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Відповідно до ст.1208 Цивільного кодексу України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.11.2003 року з відповідача Корюківський держлісгосп (зараз ДП «Корюківське лісове господарство») на користь [PERSON] стягнуто 95,08 грн. щомісяця у відшкодування шкоди здоров`ю, починаючи з 24 жовтня 2003 року і безстроково та зобов`язано відповідача проводити їй відповідний перерахунок відшкодування шкоди здоров`ю у випадку зміни розміру заробітної плати чи отримуваної нею пенсії при наданні відповідних документів. З часу постановлення судового рішення розмір щомісячного відшкодування позивачу шкоди здоров`ю не змінювався і становить на даний час 95,08 грн., які відповідач їй щомісячно виплачує та перераховує. \~ \~ \~ \~Як зазначено вище, [PERSON] на момент отримання травми працювала, а отже і відшкодування потрібно проводити виходячи із втраченого середньомісячного заробітку відповідно до займаної посади. Разом з тим, з 2017 року посади спеціаліста першої категорії до якої відносилась посада позивачки у структурі районної державної адміністрації не існує, а тому визначити співвідношення посад які існували в Корюківському районному агропромисловому комплексі до існуючих посад у структурі держрайадміністрації не має можливості. Таким чином позивачка позбавлена можливості надати відповідну довідку щодо розміру середньомісячного заробітку на відповідній посаді. Оскільки дані суперечності усунути неможливо, на переконання суду відповідні виплати необхідно проводити виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та зобов?язанням відповідача в подальшому проводити перерахунки розміру щомісячних виплат у разі зміни розміру мінімальної плати, що не буде суперечити ст. ст. 1195, 1208 ЦК України. Разом з тим, вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь недоплачені суми в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, одноразово, за період з 01.01.2007 року по 01.03.2020 року задоволенню не підлягають, оскільки з заявою про здійснення відповідних перерахунків [PERSON] звернулась до ДП «Корюківське лісове господарство» у березні 2020 року, а отже стягненню підлягають суми за березень-червень 2020 року включно. Таким чином, розмір недоплат відповідачем втраченого заробітку у розмірі 70 відсотків мінімальної заробітної плати за період з 01.03.2020 по 30.06.2020 року становить 12\~844,08 грн. (18\~892 (4723Х4) - 13\~224,4 (70 відсотків від 18\~892) - 380,32 (95,08Х4) = 12\~844,08) В іншій частині позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства та є обґрунтованими. Відповідно до\~п.2,\~п.6\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору,\~тому судовий\~збір необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial