Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що 05 листопада 2011 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину, тобто добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Дочка повністю перебуває на її утриманні. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Відповідач проживає окремо. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. [PERSON] , як їй відомо, має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. З цих підстав, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача адвокат Осадчий О.М. у судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав відзив, в якому зазначив про часткове визнання позовних вимог позивача. У судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки, але не погоджується щодо їх розміру, посилаючись на те, що на даний час не має постійної роботи, у нього є нова сім`я, яку він повинен забезпечувати матеріально, а також, звертаючи увагу на те, що протягом тривалого часу він один утримував дитину, добровільно надавав грошову допомогу на утримання дочки, коли вона проживала разом з позивачем, не відмовлявся і не відмовляється від надання матеріальної допомоги на витрати необхідні для утримання дитини, тому просив суд визначити розмір аліментів ј частина його заробітку а не 1/3, як того просить позивач. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради № 378 від 10.06.2019, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , 2012 року народження та сином [PERSON] , 2005 року народження. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому може надавати матеріальну допомогу малолітній дочці [PERSON] . Що стосується розміру аліментів, то в цій частині, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме в меншій частці, ніж заявлено нею, з урахуванням тих обставин, що відповідач не має постійної роботи, докази на підтвердження того, що він має таке матеріальне становище, яке б давало підстави для стягнення з нього саме такого розміру аліментів, як просить позивач, позивачем не надано та не підтверджено. Тому, з огляду на вищевказані обставини, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до повноліття дитини, з урахуванням вимог ч. 2 ст.182 СК України. Відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1921 грн , тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму складає 768 грн 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн на користь держави.

Outcome: partial