Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], вказавши, що він є власником земельної ділянки, загальною площею 4,3233 га з кадастровим номером 3523886000:02:000:0091, яка розташована на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Згідно із договором оренди землі від 15 серпня 2014 року б/н, зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2016 року, його земельна ділянка була передана в оренду відповідачу строком на 10 років. Позивач вважає, що відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2016 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою, зазначивши, що заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 8 021,25 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд: розірвати Договір оренди землі від 15 серпня 2014 року б/н, укладений між [PERSON] і ТОВ «Горизонт; зобовязати відповідача негайно передати позивачу земельну ділянку загальною площею 4,32 га., що розташована на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523886000:02:000:0091, в стані придатному для цільового використання; стягнути з ТОВ «Горизонт» заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 8021.25 гривень, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 2510,26 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 240,63 гривень, загальна сума 10772,14 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Горизонт» заперечив проти задоволення позову у зв'язку з його безпідставністю, подавши письмові заперечення, а також пояснивши, що ТОВ «Горизонт» зробив всі залежні від нього дії щодо виплати позивачу орендної плати шляхом направлення йому грошового переказу поштою, від отримання якого останній відмовився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 1161, серія ВТМ № 985102 від 06.11.2013 року позивач є власником земельної ділянки загальною площею 4,3233 га з кадастровим номером 3523886000:02:000:0091, яка розташована на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12296200 від 06.11.2013 року. 15 серпня 2014 року між [PERSON], як орендодавцем, та ТОВ «Горизонт», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки строком на десять років. Пунктом 11 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року. Відповідно до п.36 Договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок істотного невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові ВСУ від 12.12.2012 у справі №6-146цс12. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо виплати орендної плати тільки один раз за 2016 рік, а строк внесення чергового платежу орендної плати за 2017 рік, який спливає 31.12.2017, не настав. Отже, наявне разове порушення умов договору, що, відповідно, не вважається підставою в розумінні п.«д» ч.1 ст.141 ЗК для розірвання договору земельної ділянки. Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову як в частині розірвання спірного Договору оренди землі від 15 серпня 2014 року, так і в частині зобовязання відповідача передати позивачу земельну ділянку, що розташована на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523886000:02:000:0091, як похідної від вимоги про розірвання спірного договору. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті орендної плати, пені за несвоєчасне внесення орендної плати та 3% річних від простроченої суми заборгованості, то в цій частині суд частково задовольняє позовну вимогу, при цьому враховує наступне. Пунктом 9 вказаного Договору оренди землі встановлений розмір орендної плати 6762, 45 гривні, що становить 5% від нормативної оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації без урахування індексу інфляції (п.10 Договору). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14 Договору). Згідно п.40 Договору оренди землі визначено, що за неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 96 Земельного Кодексу України встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Згідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та п. 31 - «Орендар зобовязаний своєчасно вносити орендну плату». У відповідності зі ст.611 ЦК України за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач зобов'язаний сплатити неустойку. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що орендна плата згідно зазначеного вище договору оренди землі за 2016 рік, з урахуванням індексації становить 8021, 25 грн. З урахуванням оподаткування, сума орендної плати до виплати позивачу за 2016 рік становить 6457,11 грн., при цьому сплата податку згідно п.170.1.1 ч.170.1 ст.170 Податкового кодексу України покладена на орендаря (відповідача). Судом встановлено, що відповідач не виконав п.11 вказаного Договору оренди землі щодо виплати орендної плати за 2016 рік, а саме не виплатив орендну плату до 31 грудня 2016 року. Грошовий переказ поштою (орендна плата за 2016р.), від отримання якого відмовився позивач, згідно фіскального чеку здійснено позивачем 22.03.2017 року, тобто на 81 день після закінчення передбаченого договором строку для виплати орендної плати. Таким чином, невиконання договірного зобовязання тривало 81 день, у звязку з чим суд вважає, що відповідач, окрім сплати орендної плати за 2016 рік, повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 523,01 гривні (81 день * 0,1% * 6457,11грн.) та 3% річних від простроченого зобовязання, що становить 42, 99 гривні (6457,11грн. * 3% / 365 днів *81 день) Одночасно з зазначеним, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідач не виконав зобовязання до дня ухвалення рішення судом, тобто до 09.11.2017 року. Відповідно до ст.612 ч.4 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно до ст.613 ч.1 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. Згідно до ст.613 ч.4 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Стаття 614 ч.1 ЦК України визначає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини. З встановленого судом вбачається, що відповідач, направивши грошовий переказ поштою (орендну плату за 2016р.), від отримання якого відмовився позивач та підтвердив такі обставини у судовому засіданні, не зміг виконати свої зобовязання внаслідок відмови [PERSON] прийняти належне виконання, запропоноване відповідачем. З урахуванням наведеного, враховуючи вимоги ст.612-614 ЦК України, суд вважає, що відповідач довів належними доказами, що з 23.03.2017 року відсутні підстави для нарахування пені та 3% річних, оскільки зобов'язання не виконане внаслідок прострочення кредитора (позивача). Що стосується доводів представника відповідача з приводу того, що відповідач взагалі не порушив умови п.11 вказаного Договору оренди землі, оскільки позивач мав можливість самостійно прийти за місцем розташування відповідача протягом 2016 року та отримати орендну плату, то суд вважає їх непереконливими та такими, що не ґрунтуються на належних доказах. Так, згідно до ст.614 ЦК ч.ч.1,2 України: особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як зазначив у судовому засіданні позивач, він приходив у бухгалтерію за місцем розташування ТОВ «Горизонт» з метою отримати орендну плату за 2016 рік, проте йому було відмовлено. Представник відповідача заперечив такі обставини, проте не навів належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд згідно до ст.614 ч.ч.1,2 ЦК України вважає, що відповідач не довів, що не виконав зобовязання включно до 22.03.2017 року внаслідок прострочення кредитора (позивача), при цьому відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання. Враховуючи, що суд задовольнив позов частково (частково задоволено одну позовну вимогу), то відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial