Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності було задоволено повністю. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.09.2016 року заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 26 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільно набутого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просить суд виділити їй на праві власності об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якого становить 482820,00 гривень; виділити відповідачу на праві власності нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS], квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якого становить 476190,00 гривень, стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 08.10.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно: квартиру, житловий будинок, нежитлове приміщення та нежитлову будівлю, позивач бажає поділити спільне майно подружжя, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить виключити з позовної заяви вимогу про стягнення судових витрат. Відповідачем через канцелярію суду подано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 14.07.2015 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом (а.с. 13, 14). Згідно договору дарування квартири, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 17.03.2004 року за реєстром № 521, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках по 1/2 частці кожному квартира [ADDRESS] (а.с. 17-18, 38-41). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 29.01.2005 року за реєстром № 114, [PERSON] придбав нежитлову будівлю кафе за адресою: Луганська область, [ADDRESS] (а.с. 22-24, 26-29). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2005 року, виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, [PERSON] належить вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16, 34-37). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В. 17.06.2010 року за реєстром № 1727, [PERSON] придбала житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-21, 30-33). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Відповідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, відповідно до зазначених норм законодавства подружжя не має обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, що набуто у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, один з подружжя може довести, що майно було придбане ним до шлюбу або під час шлюбу за особисті кошти, успадковане або подаровано. Відповідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що нежитлова будівля кафе по [ADDRESS], вбудоване нежитлове приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS], житловий будинок зі службовими будівлями [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуте подружжям за час їх шлюбу. Стосовно квартири [ADDRESS], то суд дійшов висновку, що ця квартира належить сторонам на підставі спільної часткової власності по 1/2 частці кожному з подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 208). Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю про що подав відповідну заяву, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та поділити майно подружжя наступним чином: - відповідачу [PERSON] виділити у власність квартиру [ADDRESS] та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по [ADDRESS]; - позивачу [PERSON] виділити у власність житловий будинок зі службовими будівлями [ADDRESS] та нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS]. Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач подала заяву, в якій наполягає на залишенню судових витрат на ній.

Outcome: approved