overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

До суду з заявою звернувся [PERSON] мотивуючи її тим, що він, та [PERSON] (дівоче прізвище Слівінська) [PERSON] є родичами, а саме онуком та бабцею. [PERSON] є полькою за національністю. Народилася 06.01.1913 року в с. Шеревка, Городницького р-ну., Житомирської обл. Однак документи, що підтверджують нашу родинність, не збереглися з причин відсутності свідоцтва про народження моєї матері як в мене, так і в Державному архіві Київської області (копії документів додаються). Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин, оскільки його родина має польське коріння, в їхній сім'ї з покоління в покоління передавались традиції польського народу, дану традицію заявник продовжую у вихованні своїх дітей (саме вони є зацікавлені в даній справі). З прийняттям Закону «Про [PERSON]» у заявника виникла можливість реалізувати права, що надаються власнику [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин необхідне йому для оформлення «Карти Поляка» та його дітям. З метою поновлення актового запису про народження заявник звертався в органи РАЦС, але йому було відмовлено в задоволенні прохання з тих підстав, що актові записи про народження по с. Пісківка Бородянського району Київської області за 1935 рік на зберігання до Державного архіву Київської області не передавалися. А тому заявник просить суд задовольнити його заяву та Встановити факт, що [PERSON] [INFO] є онуком [PERSON] (дівоче прізвище Слівінська) [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав і викладене підтвердив. Зацікавлена особа: [PERSON], заяву підтримала. Зацікавлена особа: [PERSON], у своєму листі до суду просив справу слухати за його відсутності. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився 18 лютого 1970 року, що підтверджується копією паспорта та свідоцтвом про народження.(а.с.41,29) З свідоцтва про народження [PERSON] за 1936 рік вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є її рідними батькати(а.с.31) [PERSON] померла 22 жовтня 1991 року у віці 92 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 284954 (а.с.35) Свідки по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення про те, що [PERSON] (дівоче прізвище Слівінська) [PERSON]є рідною тіткою [PERSON] В свою чергу [PERSON] є онуком [PERSON]та племінником [PERSON] Вислухавши заявника та зацікавлену особу, свідчення свідкив [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що заява [PERSON]підлягає задоволенню, так як в суді було доведено, що [PERSON] [INFO] є онуком [PERSON] (дівоче прізвище Слівінська) [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

До суду з заявою звернувся [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши в позові, що він уклав шлюб 05.10.2004 року у виконкомі Вовчоцької сільської ради Немирівського району із [PERSON]. Після одруження дружина змінила своє дівоче прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». В цей же день Вовчоцькою сільською радою Немирівського району було видане свідоцтво про їхнє одруження [NUMBER] на підставі відповідного актового запису про одруження за № 3. В даному свідоцтві про одруження у графі «прізвище дружини» прізвище його дружини після одруження було записано як - «[PERSON]». [INFO], померла його дружина [PERSON] в с. Вовчок Немирівського району, про що було в цей же день виконкомом Вовчоцької сільської ради Немирівського району зроблено відповідний актовий запис за № 6, і відповідно, видане свідоцтво про її смерть [NUMBER]. У даному документі у графі «прізвище покійного» прізвище його дружини було записано як «[PERSON]». Вказаний факт, а саме зазначення в їхньому свідоцтві про одруження прізвища покійної дружини як «[PERSON]», а в її свідоцтві про смерть як «[PERSON]», зараз створює неабиякі перешкоди в оформленні спадкових прав після її смерті. Він звернувся до Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо можливого виправлення допущеної помилки, однак, йому було відмовлено в зв'язку із смертю покійної та рекомендовано звернутися до суду із даною заявою. Просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Вовчок Немирівського району Вінницької області, являється його дружиною. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримує та просить її задовольнити з мотивів викладених в ній. Будучи допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Вовчок Немирівського району Вінницької області, являється [PERSON], [INFO], дружиною. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення заявника та свідків, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Вовчок Немирівського району Вінницької області, являється [PERSON], [INFO], дружиною, що підтверджується свідченнями заявника та свідків [PERSON] та [PERSON] які в судовому засіданні підтвердили даний факт, а також заява підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортними даними ( а. с. 5-6 ), копією свідоцтва про одруження ( а. с. 7 ), копією свідоцтва про смерть ( а. с. 8 ), копією свідоцтва про право на спадщину за законом ( а. с. 9 ) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 10 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До суду з заявою звернувся [PERSON] про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 1993 року. Після розірвання шлюбу виїхав на роботу до Російської Федерації. Оскільки знаходився на території іншої держави, не отримав паспорта громадянина України. У 2013 році повернувся до України, здав паспорт громадянина СРСР для отримання паспорту громадянина України до Енергодарського міського відділу УДМС України в Запорізькій області. Після звернення до УМВС, йому стало відомо, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2005 року, його було визнано безвісно відсутнім. Просить суд скасувати зазначене рішення. У судове засідання не з'явився, надав заву про розгляд справи за його відсутності. Зацікавлена особо у судове засідання неодноразово не з'являлася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно. Вислухавши пояснення, дослідував матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Так суду, при подачі заяви не була надана копія рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2005 року. На чисельні запити до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та до Олександрійського районного суду Кіровоградської області були отримання відповіді, що питання про визнання [PERSON] безвісно відсутнім не розглядалось та такого рішення не існує (а.с.25, 52,69). Таким чином, дослідив надані документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не було ухвалене рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2005 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, та запис у формі № 1 [PERSON], про визнання його безвісно відсутнім не відповідає дійсності, а тому немає ніяких перешкод для видачі паспорту громадянина України. На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

До суду з заявою звернувся [PERSON], яка вказав, що з 1983 року та до 18 грудня 2013 року він проживав однією сім'єю як чоловік та дружина разом з [PERSON] [INFO] яка померла [INFO], у зв'язку з чим просить суд встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1983 року по день смерті [PERSON] [INFO]., так як вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, були пов'язані одним побутом, разом вели спільне господарство, як подружжя, мали взаємні права та обов'язки чоловіка та жінки, про те через хворобу [PERSON], та клопотами з приводу продажу квартири, купівлею будинку для поліпшення умов проживання, часу не вистачило для реєстрації відносин в орган РАЦСу. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в заяві підстави. Представник Одеської міської ради до суду не з'явився, заінтересована особа повідомлялась про час та місце розгляду справи, належним чином та своєчасно. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.03.2011р. на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 13, 14). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5). Спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 46). З початку 1980 років та по час смерті [PERSON] вона проживала однією сім'ю с заявником [PERSON] Факт постійного проживання заявника з [PERSON] не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини підтверджується довідкою ТС «Примор'є», поясненнями допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (деякі зі свідків взагалі висловили здивування з приводу того, що їм стало відомо під час розгляду справи про те, що шлюб між заявником [PERSON] не був зареєстрований офіційно, так як завжди вважали їх подружжям). Також цей факт крім викладеного вище підтверджується також наявністю у заявника оригіналами документів спадкодавця, документами про поховання [PERSON] (а.с. 10-12). За положеннями ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту відповідно до ст. 256 ЦПК України відноситься до компетенції суду. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO]., як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004р. (часу набрання чинності діючим Цивільним Кодексом України) по 18.12.2013р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду з заявою звернувся Єлизавтградківський психоневрологічний інтернат про визнання, [PERSON] [INFO] недієздатнм та встановлення на ним опіки. В судовому засіданні представник заявника, заявлені вимоги підтримав, суду пояснив, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, причиною його інвалідності є помірна розумова відсталість в стадії глибокої дезадаптації з емоційно-вольовим дефектом, що підтверджено висновком експертизи, у звязку з чим перебуває на обліку в [PERSON] психоневрологічному інтернаті, а тому потребує визнання недієздатним та встановлення над ним опіки. Представник третьої особи органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні підтримав представника заявника. Суд заслухавши учасників судового розгляду справи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що [PERSON] [INFO], який прибув з с. Цибулево Знамянського району Кіровоградської області, згідно путівки № 39 від 29.04.2014 року, перебуває на обліку в Єлизавтградківському психоневрологічному інтернаті (а.с. 12). Згідно витягу із акту огляду МСЕК до довідки [PERSON]. МСЕ № 043603 [PERSON] [INFO], дата огляду 22.10.2002 року має другу групу інвалідності, причина інвалідності інвалід з дитинства, безстроково (а.с. 13). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 161 від 01.04.2016 року [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки та емоцій. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки (а.с. 44-45). Таким чином в суді було встановлено, що [PERSON] психоневрологічний інтернат на законних підставах звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], недієздатним, перебуває на обліку в інтернаті, має 2 групу інвалідності, причина інвалідності інвалід з дитинства, безстроково, згідно висновку судово-психіатричного експерта страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки та емоцій. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними, потребує визнання його недієздатним та накладення опіки, а тому вимоги заявника базуються на законі і підлягають повному задоволенню. У відповідності з ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходився на лікуванні, але 09 вересня 2016 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. Представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що хворий [PERSON] відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, яка є джерелом інфекції соціально-небезпечної для осіб, що її оточують. Враховуючи думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 09 вересня 2016 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється бактеріовиділювачем, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.2). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходився на лікуванні, але 10 травня 2016 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. Представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 11 травня 2016 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється джерелом поширення збудника туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.2). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходився на лікуванні, але 10 травня 2016 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. Представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 12 травня 2016 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється джерелом поширення збудника туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.2). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходився на лікуванні, але 24 вересня 2015 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. В судовому засіданні представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що хворий [PERSON] відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, яка є джерелом інфекції соціально-небезпечної для осіб, що її оточують. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 25 вересня 2015 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється джерелом поширення збудника туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.5). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходився на лікуванні, але 30 березня 2016 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. В судовому засіданні представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що хворий [PERSON] відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, яка є джерелом інфекції соціально-небезпечної для осіб, що її оточують. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 30 березня 2016 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється джерелом поширення збудника туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.2). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

До суду з заявою звернувся обласний протитуберкульозний диспансер Житомирської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON], який знаходився на лікуванні у вищезазначеному медичному закладі, але 01 вересня 2015 року самовільно залишив відділення і не повернувся, а тому не завершив лікування, виділяє мікобактерії туберкульозу, хворіє заразною формою туберкульозу з бацило виділенням. Являється джерелом поширення збудника туберкульозу. В судовому засіданні представник обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що хворий [PERSON] відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, яка є джерелом інфекції соціально-небезпечної для осіб, що його оточують. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-фтизіатрів від 02 вересня 2015 року за яким [PERSON], відноситься до осіб, хворих на заразну форму туберкульозу, являється джерелом поширення збудника туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, в звязку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в порядку примусової госпіталізації (а.с.2). Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про боротьбу із захворюванням та туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного,

Outcome: approved