Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~\~Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, в якому зазначив, що 01.09.2009 року відповідача було зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету та було укладено Типову угоду від 01.09.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою. Згідно укладеної угоди, відповідач [PERSON] проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 роки за місцем направлення, а у разі відмови їхати за призначенням, тобто відшкодувати вартість навчання. У 2016 році [PERSON] отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа» здобувши кваліфікацію лікаря та одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки, однак, закінчивши навчання в інтернатурі у 2018 році до міста за направленням Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області не приступила. Необхідний термін роботи не відпрацювала, що свідчить про відмову відпрацювати три роки молодшим спеціалістом в державній медичній установі. Згідно розрахунку витрати державного бюджету з підготовки [PERSON] за державним замовленням, у зв`язку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі, становить 77 476 грн. 03 коп. і складаються з суми фактичних витрат на навчання 8\~311 грн. 03 коп., та стипендії 69\~165 грн. 00 коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь збитки, (витрати державного бюджету), з її підготовки за державним замовленням у сумі 77 476 грн. 03 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 16.06.2020 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача адвокат Кадуліна І.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судові засідання, призначені на 19.08.2020 року та 12.10.2020 року не з`явилась. Згідно інформації, яка надійшла з Департаменту реєстраційних послуг Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради у відповідь на запит суду щодо підтвердження місця реєстрації відповідача, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації місця проживання 26.08.2010 року, а тому викликалась в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, судова повістка про виклик до суду надсилалася відповідачу за останнім відомим місцем її проживання та повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Іншої адреси відповідач суду не повідомляла. Отже, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, однак причини неявки суду не повідомила, у визначений строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим, у відповідності до ст.ст.\~279, 280,\~281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.2009 року [PERSON] , [INFO] , було зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету. 01.09.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Типову угоду № 2010097 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до умов якої [PERSON] зобов`язалась проходити навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 роки за місцем направлення, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. У 2016 році [PERSON] отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа» здобувши кваліфікацію лікаря, що підтверджується копією диплома спеціаліста серії [NUMBER] . Одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки, отримала направлення на роботу в державному секторі економіки, однак, закінчивши навчання в інтернатурі у 2018 році до міста за направленням Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області не приступила без поважних причин. Необхідний термін роботи не відпрацювала, що свідчить про відмову відпрацювати три роки молодшим спеціалістом в державній медичній установі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно до вимог п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частина 1\~ст. 509 ЦК України\~наголошує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пункт 4 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 614 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про вищу освіту», громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних вищих навчальних закладах на конкурсній основі в межах стандартів вищої освіти, якщо певний освітньо-кваліфікаційний рівень громадянин здобуває вперше. \~ \~ \~ \~Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року № 77/96\~визначено: \~ \~ \~ \~п. 2: особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки; у разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого\~наказом МОЗ України від 25.12.1997 року, № 367, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.1998 року за № 246/2686, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Пунктом 9\~Постанови КМУ № 992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням»\~та\~наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367\~«Про затвердження порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», передбачені поважні причини, які дають підстави не прибути за місцем призначення. Однак такі причини під час розгляду справи судом не встановлені. Судом встановлено, що відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у Запорізькому державному медичному університеті, за місцем направлення на роботу до Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області, не прибула. Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та Типової угоди від 01.09.2010 року в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто вона порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання. Згідно розрахунку витрати державного бюджету з підготовки [PERSON] за державним замовленням, у зв`язку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі, становить 77 476 грн. 03 коп. і складаються з суми фактичних витрат на навчання 8\~311 грн. 03 коп., стипендії 69\~165 грн. 00 коп. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що [PERSON] відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань, що передбачає правові наслідки, та на час розгляду справи судом сума збитків у розмірі 77\~476 грн. 03 коп. відповідачем не відшкодована, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з [PERSON] на користь позивача вказану вище суму збитків (витрати державного бюджету). Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь Запорізького державного медичного університету судові витрати в розмірі 2 102 грн. 00 коп., оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved