Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Заявник [PERSON] , 12 квітня 2021 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581, однак допущена помилка в ньому, а саме, не вірно зазначено по батькові заявника. З врахуванням наведеного, заявник просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581 видане на « [PERSON] » належать - [PERSON] . Ухвалою судді від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З дослідженої судом копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Горохівським РВ УМВС України у Волинській області 05 грудня 1996 року, встановлено, що заявником є [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Перемиль, Горохівського району Волинської області (а.с.7). Як вбачається з копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581, даний акт виданий на ім`я [PERSON] . (а.с.11). Відповідно до довідки №219 від 26 березня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Берестечківської міської ради Волинської області, земельна ділянка площею 1,44 га для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акта ІІІ-ВЛ №003581, належить [PERSON] . (а.с.8). Досліджені судом докази вказують на належність Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581 [PERSON] , однак наявність розбіжності в написанні по батькові заявника як « [PERSON] » в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581 зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в написанні по батькові позбавляє її можливості розпоряджатися вищенаведеної земельної ділянки. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003581 є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі наведеного та

Outcome: approved