Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

До суду звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1500.00 грн. на умовах, визначених договором, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань за даним договором кредиту та відповідно до його умов позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в загальному розмірі 6038,06 грн. за кредитним договором б/н від 25.12.2007 року та судові витрати, понесені банком. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій ПАТ КБ «ПриватБанк» просить проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить, застосувавши позовну давність, відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 25.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, визначених вказаним договором, із сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати відсотків, винагороди, і комісійних по ньому, що відповідає терміну дії платіжної картки. Дана обставина знайшла своє підтвердження заявою позичальника [PERSON] (а.с.12), копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 (а.с.22), витягом із статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.23). Згідно п.6.5. та п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приватбанк» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, по перевищенні платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.8.6. при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.13-18). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] порушив виконання умов даного кредитного договору, в зв'язку з чим 18 вересня 2008 року Збаразьким районним судом Тернопільської області було винесено судовий наказ про стягнення з останнього в користь позивача 1747 гривень 66 копійок заборгованості за договором. Дана обставина знайшла своє підтвердження копією судового наказу №2-Н-164/08р. від 18.09.2008 року (а.с.7). Крім того відповідач [PERSON] і після винесення судового наказу порушував виконання умов вищевказаного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість (за мінусом заборгованості, яка стягнута відповідно до вищевказаного наказу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.09.2007 року) на загальну суму 6038,06 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 25.12.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 31.07.2014р. (а.с.8-11). Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] останніх чотири роки не вносилися платежі в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором. Дана обставина знайшла своє підтвердження розрахунком заборгованості станом на 31.07.2014 року, який надано позивачем (а.с.8-11). Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачем в даному випадку пропущено строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права (позовна давність). А тому суд, враховуючи заяву відповідача, який просить застосувати позовну давність щодо позовних вимог, а саме вимог про стягнення заборгованості за даним договором у розмірі 6038,06 грн., вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову за спливом позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed