Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До суду звернулася [PERSON], яка діє в інтересах: [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, спричиненої злочином. В обґрунтування позову зазначила, що 02 грудня 2014 року, приблизно о 11 годині 30 хвилині, відповідач [PERSON], керував автомобілем Меrsedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER], а саме рухався по автошляху Харків Сімферополь з м. Мелітополь у напрямку м.Василівка де на 370 км вказаної а/д не врахував стан дорожнього покриття, допустив ковзання керованого ним автомобіля та не впоравшись з керуванням автомобіля, після чого змінив напрямок руху вправо з виїздом за межі проїзної частини на узбіччя та в кювет, де контактував із землею та допустив перекидання автомобіля. Внаслідок зазначеної ДТП позивач [PERSON], який перебував в салоні автомобіля, отримав тілесні ушкодження, які були кваліфіковані як тяжкі. Внаслідок отриманих травм позивач [PERSON] став інвалідом першої групи. За скоєне порушення ПДР відносно відповідача було розглянуто кримінальне провадження, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, яке передбачене ст.286 ч.2 КК України, йому призначене покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі вимог ст.75 КК України його звільнено від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік. Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов позивачем не заявлявся. Діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, а саме в результаті ДТП позивач тривалий час проходив лікування в лікувальних закладах, за його власні кошти провадилися діагностичні дослідження, придбалися ліки, інші матеріали тощо, вартість зазначених ліків та досліджень становить 41 619 грн.. Крім того позивач [PERSON] вважає, що йому діями відповідача також спричинено моральну шкоду, яку позивач обґрунтовує тим, що внаслідок вищеозначеного ДТП він переніс стійкий розлад здоровя. Він став інвалідом 1-ї групи, в подальшому йому необхідно додавати зусиль для нормального життя, для спілкування із своїми близькими, для заняття звичайними повсякденними речами та активним способом життя. На теперішній час у позивача постійно існує тривога щодо його подальшого здоровя оскільки і досі позивач постійно відчуває дискомфорт внаслідок завданих йому травм. Моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює у 50\~000 гривень. Представник позивача по справі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю та позивача по справі [PERSON], на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, рекомендованим листом, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутністю від нього не надходило. До Мелітопольського міськрайонного суду повернувся конверт з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 02 грудня 2014 року, приблизно о 11 годині 30 хвилині, відповідач [PERSON] Шевкетович, керував автомобілем Меrsedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER], а саме рухався по автошляху Харків - Сімферополь з м. Мелітополь у напрямку м.Василівка де на 370 км вказаної а/д не врахував стан дорожнього покриття, допустив ковзання керованого ним автомобіля та не впоравшись з керуванням автомобіля, після чого змінив напрямок руху вправо з виїздом за межі проїзної частини на узбіччя та в кювет, де контактував із землею та допустив перекидання автомобіля. Внаслідок зазначеної ДТП позивач [PERSON], який перебував в салоні автомобіля, отримав тілесні ушкодження, які були кваліфіковані як тяжкі. Внаслідок отриманих травм позивач [PERSON] став інвалідом першої групи, про що свідчать копія пенсійного посвідчення, та довідка МСЕК, (а.с.11,12). За скоєне порушення ПДР відносно [PERSON] було розглянуто кримінальне провадження, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, яке передбачене ст.286 ч.2 КК України, йому призначене покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі вимог ст.75 КК України його звільнено від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, про що свідчить його копія, (а.с.6-8). Відповідно до копії ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2015 року, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області [PERSON] залишена без задоволення, а вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року, яким [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України без змін, (а.с.9-10) Вирок набрав законної сили. Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов позивачем [PERSON] не заявлявся. Діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, а саме в результаті ДТП позивач тривалий час проходив лікування в лікувальних закладах, за його власні кошти проводилися діагностичні дослідження, придбалися ліки, вартість зазначених ліків та досліджень становить 41 619 грн., про що свідчать безліч копій квитанцій, товарних чеків, (а.с.13-18). Відповідно до ч.4\~ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи передбачене статтею 1168 ЦК України. Згідно із ч. ч. 2, 5ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 1177 ,1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заподіяння шкоди позивачу протиправними діями відповідача підтверджено вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року та документальними доказами, наданими позивачем до позову в обґрунтування розміру завданої шкоди. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок матеріальної шкоди, завданий злочинними діями відповідача у розмірі 41 619 гривень 00 копійок. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 гривень суд зазначає наступне. В силу\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і ця моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступенем вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Вина відповідача [PERSON] у завданні матеріальної шкоди позивачу доведена вироком суду. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неправомірну поведінку останнього. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача та дійшов висновку, що внаслідок даного злочину, позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені її нормальні життєві стосунки, він став інвалідом, заподіяні психологічні страждання, повязані з вирішенням питання відшкодування завданої шкоди, що призвело до суттєвих змін у її життєдіяльності. Сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень відповідає обсягу моральних страждань позивача, а тому приходить до висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»,\~\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 616 гривень 19 копійок.

Outcome: approved