Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся із вище вказаним позовом до суду в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих прав не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Ст. 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності. Правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Крім того, згідно висновку даного Європейським судом з прав людини у рішенні від 02.11.2004 в справі «Тригубенко проти України» «… правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54). За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення до суду з вимогою про визнання недійсними (незаконними) рішень сільської ради, державних актів на право власності, договору купівлі-продажу та витребування спірної земельної ділянки із володіння [PERSON] є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель водного фонду та безоплатної передачі у власність громадянам земель водного фонду, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органу місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю водного фонду, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності. Вирішення спору про право власності на спірну земельну ділянку безпосередньо стосується інтересів її власника - держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації. Заступником прокурора області проведено перевірку у Рибальчеській сільській раді, на підставі постанови від 18.09.2014 в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів з питань законності надання у власність громадянам земельних ділянок, в ході якої встановлені численні грубі порушення вимог природоохоронного законодавства. За результатами перевірки слідчими СВ Голопристанського РВ УМВС України у Херсонській області 30.09.2014 до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відповідні відомості за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість). В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] займаючи посаду Рибальчеського сільського голови, будучи наділеним владними повноваженнями, через неналежне виконання своїх службових обов'язків вчинив службову недбалість, що призвело до незаконної передачі у власність земельних ділянок. Під час судового розслідування вину обвинуваченого доведено, проте у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, ухвалою Голопристанського районного суду від 28.01.2016 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності В ході проведеного досудового розслідування було з'ясовано, що рішенням шостої сесії п'ятого скликання Рибальчеської сільської ради Голопристанського району № 66 від 25.09.2006 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» передано у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку надано для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га у [ADDRESS] На підставі вказаного рішення Голопристанським районним відділом земельних ресурсів видано 20.12.2007 року [PERSON] державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, що розташована по [ADDRESS] Позивач вважає вказане рішення сільради, яким передано земельну ділянку у приватну власність [PERSON], прийнятим із порушенням вимог земельного законодавства, у зв'язку із чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Так, повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначено ст.12 Земельного кодексу України. Відповідно до редакції вказаної статті, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин визначено ст.17 Земельного кодексу України. Так, п. «а» ч.1 ст.17 Земельного кодексу України передбачено, що місцеві державні адміністрації розпоряджаються землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Земельна ділянка, передана Рибальчеською сільською радою у власність [PERSON] розташована за межами населеного пункту с. Виноградне Рибальчеської сільської ради. Дані обставини підтверджуються листом Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області № 04/12/618/626 від 23.03.2015; листом відділу Держземагентства № 01-10/2402 від 12.09.2014; листом Держгеокадастру № 10-2111-0.2-300/2-16 від 10.02.2016, листом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 10-21-0.101-4927/2-16 від 16.02.2016 та згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру. Крім того, надання спірної земельної ділянки у власність відбулось з порушенням вимог чинного земельного та водного законодавства, зокрема ст. 60 Земельного Кодексу, ст. 88 ст. 90 Водного Кодексу. Встановлено, що спірна земельна ділянка, яка передана [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства, розташована на відстані менше ніж 2 кілометри (крайні точки розташовані на відстані 135,87 м і 146,71 м) від урізу води Дніпровсько - Бузького лиману, що підтверджується графічними матеріалами із плану земель Рибальчеської сільської ради, витягом з кадастрової карти та листом Приморського управління водного господарства, тобто розташована у прибережній захисній смузі Дніпровсько - Бузького лиману акваторії Чорного моря. Водночас під час відведення спірної земельної ділянки у власність не враховано розташування земельної ділянки у прибережній захисній смузі Дніпровсько - Бузького лиману, що обумовлює особливі вимоги (обмеження) до умов її передачі особам та подальшого використання. Земельні ділянки прибережних захисних смуг заборонено передавати у приватну власність громадянам, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Всупереч чинному законодавству, [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою, а не проект відведення земельної ділянки у власність, як того вимагало законодавство. Внаслідок чого, відбулося відчуження спірної земельної ділянки державної власності на користь особи взагалі без погодження з природоохоронними органами. Відсутність належного погодження з природоохоронним органом та відсутність у землевпорядній документації врахування відповідно до ст. 60 ЗК України розмірів і меж прибережної захисної смуги Дніпровського лиману акваторії Чорного моря унеможливлює відведення такої земельної ділянки. Таким чином, враховуючи, що внаслідок оформлення спірного державного акту, земельна ділянка незаконно була передана у власність для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право власності на земельну ділянку слід визнати недійсним. Так як державний акт на право власності на спірну земельну ділянку було видано на ім'я [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства, через те, що останнім набуто право власності на земельну ділянку, яка незаконно вибула із власності держави, то, враховуючи положення ч.1 ст. 155 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підлягає визнанню недійсним державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області, виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований 20.12.2007 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА-002386-010772100129. 21.04.2008 згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом, [PERSON] відчужив спірну земельну ділянку на користь [PERSON], який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 1202. ПП «Земпроект» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, після затвердження якої відділом земельних ресурсів у Голопристанському районі видано державний акт серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER] на ім'я [PERSON]. У зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку, площею 0,50 га, виданий [PERSON] з порушенням вимог земельного та водного законодавства, останній не мав правових підстав розпоряджатись спірною земельною ділянкою. В результаті чого, договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки слід визнати недійсним, як і державний акт серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий на підставі оспорюваного правочину. Вимоги про витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] до державної власності узгоджуються з приписами ст. 388 ЦК України і не протирічать прецедентній практиці Європейського суду з прав людини по застосуванню статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки земельна ділянка, передана, зокрема, у власність [PERSON] рішенням Рибальчеської сільської ради від 25.09.2006 № 66, вибула з володіння держави, як власника, незаконно та поза її волею, внаслідок винесення органом місцевого самоврядування незаконного рішення та у подальшому відчужена на користь іншої особи, тому вона може бути витребувана у [PERSON], яка набула на неї права власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2008, який в силу своєї правової природи є відплатним договором. Позивач просить визнати незаконним (недійсним) рішення шостої сесії п'ятого скликання Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 66 від 25.09.2006 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га в [ADDRESS] Визнати недійсним державний акт на право власності Серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER], виданий 20.12.2007 на ім'я [PERSON], яку надано для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА 002386-010772100129. Визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом 21.04.2008 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 1202. Визнати недійсним державний акт на право власності Серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER], виданий 31.03.2009 на ім'я [PERSON], для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом 21.04.2008 за № 1202, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА 011114-010972100020. Витребувати у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER] вартістю 526 098 (п'ятсот двадцять шість тисяч дев'яносто вісім) грн., яка знаходиться в [ADDRESS] Голопристанського району Херсонської області. Вирішити питання щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат. Представник позивача - Херсонської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, проте надав до суду клопотання про підтримання заявленого позову. На момент розгляду справи в суді Херсонська обласна державна адміністрація не має інформації стосовно будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Просить розглянути позов у відсутності представника Херсонської обласної державної адміністрації. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача Рибальчеської сільської ради - сільський голова [PERSON] позовні вимоги не визнали та надали свої заперечення, в яких вважають даний позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки пропущено строк позовної давності для звернення із вказаним позовом. Так, відповідно до листа начальник відділу Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області на адресу заступника прокурора Херсонської області повідомляє, що у 2008 р. ОВС УДСБЕЗ УМВС України в Херсонській області було вилучено Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Відповідно до протоколу виїмки від 19.03.2012 р. старшим лейтенантом міліції Голопристанського РВ УМВС Чепуровим В.О. була вилучена карта-схема встановлення меж Рибальчеської сільської ради. Таким чином, загальний строк позовної давності було пропущено. Розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації від 20.06.2003 р. № 309 «Про затвердження індексно-кадастрових планів», затверджено індексно кадастрові плани с. Виноградне. Даним розпорядженням фактично розмежовані землі, що знаходяться в межах населених пунктів і землі за межами населених пунктів. Вважають, що на момент виділення спірної земельної ділянки сільською радо не були перевищені повноваження, оскільки земельна ділянка згідно існуючої документації знаходилась в межах населеного пункту. Промили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акту на право власності на землю як правовстановлюючого документу вказаною нормою не передбачено, а тому позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є безпідставними та задоволенню не підлягають. Особу може бути позбавлено її власності і лише в інтересах суспільства, на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18 вересня 2013 року № 6-92 цс13). Позивачем в даній справі не доведена не правова (протизаконна) поведінка відповідачів [PERSON] та [PERSON] при набутті права власності на спірну земельну ділянку. [PERSON] продав належну йому земельну ділянку на законних правових підставах. Договір нотаріально посвідчений та був відплатним, не набувався [PERSON] в сумнівній ситуації. Під час укладення договору було дотримано всі вимоги ст. 203 ЦК України. Крім того, при зверненні з позовом позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки оскаржене рішення сільської ради винесено 25.09.2006 р., з вказаного часу минуло більше ніж 10 років, в той час як прокурором не зазначено причини не звернення до суду в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 256 ЦК України. Територіальні органи державної влади, у тому числі структурні підрозділи Херсонської обласної державної адміністрації, здійснили погодження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Таким чином, держава як позивач та Херсонська обласна державна адміністрація могли та повинні були знати про оскаржене рішення сільради в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 256 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із позовом. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням шостої сесії п'ятого скликання Рибальчеської сільської ради Голопристанського району № 66 від 25.09.2006 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», передано у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га у [ADDRESS] На підставі вказаного рішення Голопристанським районним відділом земельних ресурсів [PERSON], 20.12.2007 року видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, що розташована по [ADDRESS] Однак, вказане рішення сільради, яким передано земельну ділянку у приватну власність [PERSON], прийнято із порушенням вимог земельного законодавства, у зв'язку із чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Згідно із вимогами ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначено ст.12 Земельного кодексу України. Відповідно до редакції вказаної статті, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно із ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. В порушення вказаної норми, Рибальчеською сільською радою Голопристанського району, яка не є органом, уповноваженим розпоряджатися землями, які розташовані поза межами населеного пункту, до яких належить і спірна земельна ділянка, прийнято рішення щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON]. Та обставина, що земельна ділянка, передана Рибальчеською сільською радою у власність [PERSON] розташована за межами населеного пункту с. Виноградне Рибальчеської сільської ради. Дані обставини підтверджуються листом Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області № 04/12/618/626 від 23.03.2015; листом відділу Держземагентства № 01-10/2402 від 12.09.2014; листом Держгеокадастру № 10-2111-0.2-300/2-16 від 10.02.2016, листом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 10-21-0.101-4927/2-16 від 16.02.2016 та згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру. Рішенням Голопристанської районної ради народних депутатів № 94 від 28.03.1992 затверджено матеріали інвентаризації земель та затверджено площі адміністративно - територіальних одиниць, згідно яких спірна земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту. Згідно п. д ч. 1 ст. 10 Земельного кодексу України (редакція від 11.01.2015 у ЗК відсутня) до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить зокрема внесення до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад пропозицій щодо встановлення і зміни меж районів, міст, селищ, сіл. Пунктом ж ч. 1 ст. 8 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин на території області належить зокрема встановлення та зміна меж сіл, селищ. Так, відповідно до листа Херсонської обласної ради за № 421/221-01-16/59 від 16.02.2016 року межі Рибальчеської сільської ради Голопристанського району, радою не встановлювались та не затверджувались. У 2006 році ПП «Земпроект» розроблено проект землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів Рибальчеської сільської ради Голопристанського району (розширення меж), згідно яких на території Рибальчеської сільської ради обліковуються землі населених пунктів: с. Рибальче - 207,8672 га, с. Забарено - 60,7953 га, с. Виноградне - 48,6701 га. Проте зазначений проект не був погоджений, що підтверджується листом архівного відділу Голопристанської райдержадміністрації № 01-13/2 від 05.02.2016. Відповідно до листа державного підприємства «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01-05/243 в архіві підприємства зберігається технічна документація по встановленню меж населених пунктів Рибальчеської сільської ради народних депутатів Голопристанського району, виготовлена у 1992 році, проте рішення про її затвердження до матеріалів не входить. Згідно з матеріалами інвентаризації земель Рибальчеської сільської ради Голопристанського району, затвердженими рішенням Голопристанської районної ради народних депутатів № 94 від 28.03.1992 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель району» спірна земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту. Також, частиною 1 ст. 60 Земельного кодексу України (в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 88 Водного кодексу України. Згідно з ч. 5 ст. 88 Водного кодексу України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Частиною 1 ст.90 Водного кодексу України передбачено, що прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально - оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Норма ч. 4 статті 59 Земельного кодексу свідчить про те, що земельні ділянки прибережних захисних смуг заборонено передавати у приватну власність громадянам, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Спірна земельна ділянка, яка передана [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства, розташована на відстані менше ніж 2 кілометри (крайні точки розташовані на відстані 135,87 м і 146,71 м) від урізу води Дніпровсько - Бузького лиману, що підтверджується графічними матеріалами із плану земель Рибальчеської сільської ради, витягом з кадастрової карти та листом Приморського управління водного господарства, тобто розташована у прибережній захисній смузі Дніпровсько - Бузького лиману акваторії Чорного моря. Водночас під час відведення спірної земельної ділянки у власність не враховано розташування земельної ділянки у прибережній захисній смузі Дніпровсько - Бузького лиману, що обумовлює особливі вимоги (обмеження) до умов її передачі особам та подальшого використання. Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 22.05.2003) визначено, що у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004 (чинної на час прийняття оскаржуваного рішення) зазначено, що проект відведення земельної ділянки розробляється у разі надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості). Порядком погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Мінприроди від 05.11.2004 № 434, зокрема п. 2.9 також передбачено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення, надання цих земельних ділянок, нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабміну № 486 від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності у них» із урахуванням конкретної ситуації. Всупереч чинному законодавству, [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою, а не проект відведення земельної ділянки у власність, як того вимагало законодавство, внаслідок чого відбулося відчуження спірної земельної ділянки державної власності на користь особи без погодження з природоохоронними органами. Оскільки державний акт на право власності на спірну земельну ділянку було видано на ім'я [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства, через те, що останнім набуто право власності на земельну ділянку, яка незаконно вибула із власності держави, то, враховуючи положення ч.1 ст. 155 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підлягає визнанню недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області, виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований 20.12.2007 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА-002386-010772100129. [PERSON] 21.04.2008 згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом, відчужив спірну земельну ділянку на користь [PERSON], який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 1202. ПП «Земпроект» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, після затвердження якої відділом земельних ресурсів у Голопристанському районі видано державний акт серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер [NUMBER] на ім'я [PERSON]. У зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку площею 0,50 га, виданий [PERSON] з порушенням вимог земельного та водного законодавства, останній не мав правових підстав розпоряджатись спірною земельною ділянкою. В результаті чого, договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки слід визнати недійсним, як і державний акт серія [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий на підставі оспорюваного правочину. Вимоги про витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] до державної власності узгоджуються з приписами ст. 388 ЦК України і не протирічать прецедентній практиці Європейського суду з прав людини по застосуванню статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки земельна ділянка, передана, зокрема, у власність [PERSON] рішенням Рибальчеської сільської ради від 25.09.2006 № 66, вибула з володіння держави, як власника, незаконно та поза її волею, внаслідок винесення органом місцевого самоврядування незаконного рішення та у подальшому відчужена на користь іншої особи, тому вона може бути витребувана у [PERSON], яка набула на неї права власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2008, який в силу своєї правової природи є відплатним договором. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090 цс 15, у відповідності до якої норма ст. 388 ЦК України може застосуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужено третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. На думку суду, строк позовної давності для звернення із позовом позивачем не пропущено, оскільки як ним повідомлено, про допущені вище порушення вимог закону позивач дізнався в результаті проведеної перевірки Рибальчеської сільради на підставі постанови від 18.09.2014 в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів з питань законності надання у власність громадянам земельних ділянок, в ході якої встановлені численні порушення вимог природоохоронного законодавства. За результатами перевірки слідчими СВ Голопристанського РВ УМВС України у Херсонській області 30.09.2014 до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відповідні відомості за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість). Як слідує з повідомлення представника Херсонської обласної державної адміністрації (а.с. 135), про виявленні порушення вимог земельного та водного законодавства їм стало відомо після ініціювання позову прокурором. Що стосується вилучення у 2008 році ОВС УДСБЕЗ УМВС України в Херсонській області Книгі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, то вказаний документ вилучався не органами прокуратури, а органами внутрішніх справ. Крім того, з Книги реєстрації державних актів не можливо виявити визначенні порушення. Таким чином, з огляду на вище наведене позовні вимоги піддягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів у пропорційному відношенні

Outcome: approved