Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що йому належить на праві особистої власності житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач не проживає в даному будинку понад рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, будинком не цікавиться. Також зазначив, що перешкод у користуванні будинком відповідачу ні він ні інші члени сім`ї йому не чинять. Будучи зареєстрованим у вказаному будинку, відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. 04.08.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача, [PERSON] , в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що [PERSON] є зятем позивача та з 2012 року зареєстрований у будинку останнього, але там не проживає, не сплачує комунальні платежі, його особистих речей у будинку немає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Судом вирішено справу розглянути у порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.03.1981 року, виданого виконавчим комітетом Шполянської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 19.02.1981 №2, належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 02.03.1981 Черкаським обласним бюро технічної інвентаризації Шполянська дільниця, в реєстрову книгу за №29 реєстровий №5587 (а.с.5). Із будинкової книги для реєстрації громадян у будинку [ADDRESS] , копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 27.12.1999 року Шполянським РВУМВС України в Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вказаною адресою з 18.05.2012 року (а.с.4,6а-12). Відповідно до підтвердження голови вуличного комітету вул. Некрасова, підпис якого стверджений секретарем Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 11.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає (а.с.6). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що вони є сусідами позивача. [PERSON] є зятем [PERSON] .. [PERSON] пояснила, що після весілля не бачила відповідача по [ADDRESS] , це понад 18 років. [PERSON] зазначила, що відповідач не проживає за адресою : [ADDRESS] багато років. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи зі змісту наведених норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, ураховуючи надані позивачем докази, які підтверджують, що відповідач не проживає у вказаному будинку тривалий час, а також те, що суду не надано доказів, які б вказували на те, що відповідач не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону або домовленістю з власником зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування житловим будинком, який належить позивачу, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Із відповідача, в порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України, відповідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, який сплачений позивачем відповідно квитанції № 53 від 27.07.2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved