Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем ПСП «Агрофірма Привілля», з іншої сторони, було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване в с. Привілля Троїцького району Луганської області, вулиця Ювілейна, б. № 9[ADDRESS], яке складається: А1 житловий будинок; Ж гараж; Ё літня кухня; Е сарай; Г ? - сарай; Д навіс; ПГ2 погріб; 3 ? , 4, 5 - огорожа. [PERSON] було перераховано відповідачу домовлену суму за відчуження вказаного нерухомого майна у розмірі 70\~000 гривень, що підтверджується банківською квитанцією № 21 від 08 липня 2016 року. При цьому, 07 липня 2016 року, між позивачем та відповідачем було вчинено договір купівлі-продажу № 186 вказаного нерухомого майна. Відповідач фактично передав позивачу у власність дане нерухоме майно, що підтверджується актом приймання-передачі від 07 липня 2016 року. Однак, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач відмовляються від цього, мотивуючи свою відмову браком часту та коштів для цього. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач до суду не зявився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без участі їх представника. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно між [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем ПСП «Агрофірма Привілля», з іншої сторони, було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване в с. Привілля Троїцького району Луганської області, вулиця Ювілейна, б. № 9[ADDRESS], яке складається: А1 житловий будинок; Ж гараж; Ё літня кухня; Е сарай; Г ? - сарай; Д навіс; ПГ2 погріб; 3 ? , 4, 5 - огорожа. [PERSON] було перераховано відповідачу домовлену суму за відчуження вказаного нерухомого майна у розмірі 70\~000 гривень, що підтверджується банківською квитанцією № 21 від 08 липня 2016 року. При цьому, 07 липня 2016 року, між позивачем та відповідачем було вчинено договір купівлі-продажу № 186 вказаного нерухомого майна. Відповідач фактично передав позивачу у власність дане нерухоме майно, що підтверджується актом приймання-передачі від 07 липня 2016 року (а.с.7-14). При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved