Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Прилуцької центральної районної лікарні про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 1147,56 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком №1-кп/742/178/19 (єдиний унікальний №742/1044/19) Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, за те, що 04.02.2019 року близько 16 год.00 хв. [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , ініціював сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , у перебіг якої втрутився [PERSON] , в свою чергу [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс [PERSON] не менше шести ударів руками в область голови та удар ногою в область лівої частини грудної клітки спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі правобічної субдуральної гематоми (скупчення крові під твердою мозковою оболонкою, загальним об`ємом 80 см?), забійної рани в лівій очній ділянці, синців в обох очних ділянках, численних саден обличчя, які відповідно до висновку СМЕ №43 від 25.03.2019 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Крім цього, потерпілому [PERSON] було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 8-го лівого ребра по задній пахвинній лінії, яке відповідно до висновку СМЕ №43 від 25.03.2019 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вирок набрав законної сили 24.06.2019 року. В результаті злочинних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, через які був госпіталізований до відділення анестезіології та інтенсивної терапії Прилуцької ЦРЛ в комі І-ІІ ст., де [INFO] останній помер від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до довідки, наданої Прилуцькою центральною районною лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON] склали 1147,56 гри, тому позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. У судове засідання представник Прилуцької місцевої прокуратури не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.41), а також не надав заперечень щодо суті позову. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копії вироку 1-кп/742/178/19 (єдиний унікальний №742/1044/19) Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, за те, що 04.02.2019 року близько 16 год.00 хв. [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , ініціював сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , у перебіг якої втрутився [PERSON] , в свою чергу [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс [PERSON] не менше шести ударів руками в область голови та удар ногою в область лівої частини грудної клітки спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі правобічної субдуральної гематоми (скупчення крові під твердою мозковою оболонкою, загальним об`ємом 80 см?), забійної рани в лівій очній ділянці, синців в обох очних ділянках, численних саден обличчя, які відповідно до висновку СМЕ №43 від 25.03.2019 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Крім цього, потерпілому [PERSON] було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 8-го лівого ребра по задній пахвинній лінії, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с.4-7), що також підтверджується копією висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» СМЕ №43 від 25.03.2019 року (а.с.12-15). Відповідно до копії ухвали Чернігівського апеляційного суду від 24.06.2019 року вирок Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2019 року залишено без змін (а.с.9-11), та вирок набрав законної сили 24.06.2019 року. Як вбачається з копії довідки №621 від 20.05.2019 року, наданої Прилуцькою центральною районною лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON] , [INFO] , який перебував на стаціонарному лікуванні у Прилуцькій ЦРЛ в період з 04.02.2019 року по 07.02.2019 року, склали 1147,56 грн (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки в результаті злочинних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який витратив 1147,56 грн на його лікування, а відповідач не надав заперечень проти позову, то саме така сума і повинна бути стягнута з відповідача на користь Прилуцької центральної районної лікарні на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На підставі наведеного та ст.166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» ,

Outcome: approved