Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого зазначено, що 25 серпня 2008 року до [PERSON] звернулася [PERSON] з проханням позичити їй грошові кошти в сумі 30 000 грн., у наслідок чого 25 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості, згідно якої [PERSON] позичила [PERSON] вказану грошову суму, про що було вчинено відповідну розписку. Вказані грошові кошти [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] до 05 вересня 2008 року. Однак, як вказує [PERSON], [PERSON] у встановлений термін грошові кошти не повернула. Попри це, у [PERSON] з [PERSON] у подальшому склалися добрі стосунки ,у наслідок чого у квітні 2009 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням позичити їй ще грошових коштів, однак у зв'язку з тим, що у [PERSON] не було коштів для розрахунку за минулий борг, остання запропонувала [PERSON] отримувати замість неї орендну плату за договором оренди земельної ділянки, якої вона є власником. Далі, 07 квітня 2009 року сторони уклали ще один договір позики, згідно якого [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 грн. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом в м. Сватове Луганської області [PERSON] Згідно вказаного договору позики, [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] дану грошову суму до 07 квітня 2011 року, однак вказане зобов'язання не виконала. [PERSON] вказує, що з 2008 року отримувала замість [PERSON] орендну плату за належну останній земельну ділянку на загальну суму 10 763 грн. 04 коп. Однак, вказана сума не покриває боргу [PERSON] [PERSON] просить стягнути з [PERSON] стягнути борг у сумі 49236 грн. 96 коп. Також, [PERSON] вважає, що зазначеними діями [PERSON] їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює на суму 5000 грн. та також просить стягнути з [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики № 723647, зареєстрований за № 455, в якому зазначено, що позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON] 30 000 грн., які зобов'язується повернути [PERSON] в строк до 07 квітня 2011 року. При цьому, приватним нотаріусом [PERSON] у договорі було зроблено виправлення, яким сторони даного договору було змінено з позикодавця на позичальника без участі сторін даного договору. Вказана вище дія не засвідчена підписами сторін. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] вважає дані виправлення незаконними, такими, що порушують принцип свободи договору, а тому просить суд визнати недійсним зазначений договір позики від 07 квітня 2009 року. [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягають. [PERSON] та її представник [PERSON] були викликані у судове засідання 11 червня 2014 року, 25 червня 2014 року, 11 липня 2014 року, 26 серпня 2014 року та 04 вересня 2014 року, однак останні у судові засідання не з'являються, про причини своїх неявок суд не повідомляли. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд може залишити позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Оскільки [PERSON] та її представник [PERSON] про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, однак останні після проведення попереднього судового засідання у судове засідання для розгляду справи на виклики суду не з'являються, про причини своєї неявки не повідомили, так як заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики залишити без розгляду. Таким чином, суд не розглядає по суті позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вивчивши зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 626 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі. Так, 07 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики № 723647, зареєстрований за № 455, в якому зазначено, що позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON] 30 000 грн., які зобов'язується повернути [PERSON] в строк до 07 квітня 2011 року. При цьому, приватним нотаріусом [PERSON] у договорі було зроблено виправлення, яким сторони даного договору було змінено з позикодавця на позичальника без участі сторін даного договору. Вказана вище дія не засвідчена підписами сторін. Згідно п. 6.13 Наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформленого документу, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа, тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому, всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Таким чином, вищезазначені Правила передбачають внесення дописок чи виправлень лише у документи, що не потребують підпису особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Договір позики не є таким документом, оскільки потребує підписів осіб, які звернулися за нотаріальним посвідченням цього договору, а тому дописки чи внесення до нього вносити не можна. Суд, вивчивши спірний договір позики, встановив, що при внесенні виправлень до договору позики було порушено вищевказану норму, крім цього відсутній посвідчувальний напис, підпис та печатка нотаріуса, не зазначено дату вчинення виправлення у договорі. Аналізуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що вказані виправлення нотаріуса у договорі позики є незаконними, а саме такими, що суперечать п. 6.13 Наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства», ст. 628 ЦК України, а тому порушують принцип свободи договору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а його позовні вимоги щодо визнання договору позики недійсним ґрунтуються на підставах недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд дійшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved