Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

До суду з заявою про встановлення факту до національності „болгарин звернувся заявник, який вказав, що при реєстрації його народження було невірно зазначено національність батька, який за національністю є болгарин. Встановлення цього факту йому потрібно для здійснення особистих немайнових прав вирішення в майбутньому питання щодо працевлаштування в Республіці Болгарія. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини; в останнє судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з заявою про розгляд заяви у відсутність їх представника та про відсутність заперечень проти заяви. До суду представник Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області не зявився, заінтересована особа була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки представника суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, допитавши свідків та вивчивши матеріли справи, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON], згідно засвідченої копії його свідоцтва про народження, за національністю є болгарин (а.с. 31). Вказані обставини також підтверджені поясненнями допитаних свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. У відповідності до ст.3 Закону України „Про національні меншини в Україні до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, про що зазначено у ст. 11 вказаного закону. Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для реалізації його немайнових прав щодо працевлаштування тощо. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заявника до болгарської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, свідчить про збереження ним своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved