Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми позики. Вказаний позов обґрунтований тим, що 14 січня 2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передала [PERSON] позику в розмірі 30 000 грн. з терміном повернення до 14.01.2015 року. Проте, відповідач у встановлений термін позику не повернув, чим порушив умови договору. На неодноразові звернення позивача про повернення суми позики, відповідач не реагував. На підставі наведеного. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму позики в розмірі 30 000 грн., проценти за користування позикою, що на день складення позову становлять 3216,57 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання , які станом на 03.02.2015 року становлять 7470,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги збільшили, в обґрунтування вказали, що позов був складений 03.02.2015 року, без врахування інфляції за січень та лютий 2015 року, так як індексу інфляції на той час щ не було опубліковано. Крім того, в позові проценти були обраховані станом на 03.02.2015 року включно, з того часу на момент розгляду справи минуло 50 днів , що збільшує розмір процентів. Підлягає збільшенню й сума трьох відсотків річних відповідно до вимог статті 625 ЦК України, оскільки кошти позивачу досі не повернуто. З огляду на наведене, позивач збільшує позовні вимоги на 4275, 01 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 450,13 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн. Відповідач в судовому засіданні показав, що позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача суми позики в розмірі 30 000,00 грн. визнає та не заперечує проти їх задоволення. Проте, заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] процентів за користування коштами позивача, збитків від інфляції, 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що в розписці про отримання суми позики не обумовлювалось, що кошти надаються [PERSON] під відсотки, з врахуванням інфляції та відсотків за прострочення погашення суми позики.. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 14 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачу позику в розмірі 30 000,00 грн., який в свою чергу зобов'язався повернути вказані кошти в строк до 14 січня 2015 року /а.с. 10/. [PERSON] надала, а [PERSON] прийняв позику в розмірі 30 000,00 грн., що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою та показами сторін, наданими в судовому засіданні. Проте, [PERSON] договір у встановлений термін виконано не було, чим порушено взятий на себе обов'язок, передбачений статтею 149 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Договір позви укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Відповідно до статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідна позиція висловлена й в Постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року. Таким чином, відповідач зобов'язаний повернути позивачу відсотки від суми позики на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування [PERSON] грошовими коштами до дня їх повернення, оскільки в договорі розмір відсотків не був встановлений. Облікова ставка, встановлена НБУ з 13.08.2013 року - 6,5%, з 17.07.2014 року - 12,5%, з 13.11.2014 року - 14%, з 06.02.20155 року - 19,5 %, з 04.03.2015 року 0 30% річних. Таким чином, проценти від суми позики, станом на 25.03.2015 року становлять - 4 158, 08 грн. (з 14.01.2014 року по 15.04.2014 року - 91 день, 30 000,00 грн. *6,5% =1950 грн.: 365 днів = 7,81 грн. в день *92 дні = 718,36 грн.; з 17.07.2014 року по 13.11.2014 року - 104 дні, 30 000,00 грн. * 12,5% = 3750, 00 грн.: 365 днів = 10,27 грн. в день * 104 дні = 1068, 49 грн.; з 13.11.2014 року до 03.02.2015 року - 82 дні, 30 000,000 грн. * 14% = 4200,00 грн.: 365 днів =11,51 грн. * 82 дні = 943,56 грн. ; з 04.02.2015 року по 06.02.2015 року - 2 дні, 30 000,00 грн. * 14% = 4200,00 грн. : 365 днів = 11,51 грн. * 2 дні = 23,02 грн.; з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року - 25 днів, 30 000,00 грн. * 19,5% = 5850,00 грн.: 365 днів = 16,03 грн. * 25 днів = 400,68 грн.; з 04.03.2015 року по 25.03.2015 року включно - 21 день, 30 000,00 грн. * 30% = 9 000,00 грн.: 365 днів = 24,66 грн. * 21 день = 517,81 грн. ). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, відповідно до умов частини 1 статті 1050 ЦК України, відповідач зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума простроченого боргу [PERSON] перед [PERSON] становить 30 000,00 грн., з чого слідує, що 3% річних становлять 2,47 грн. за день /30 000, 00 грн. * 3% = 900 грн.: 365 днів = 2,47 грн. день/. Враховуючи, що з дня повернення позики - 14.01.2015 року до 25.03.2015 року /дня розгляду справи/ минув 71 день, то заборгованість відповідача за порушення боргового зобов'язання становить 175,37 грн. Індекс інфляції згідно офіційно оприлюднених даних статистики наростаючим підсумком за січень - грудень 2014 року становить 124,9%, за січень 2015 року - 103,1%, за лютий 2015 року - 105,3%. Тобто, інфляція за період з січня 2014 року по лютий 2015 року становить 135,6%. Таким чином, збитки від інфляції за вказаний період становлять 10 680,00 грн. /30 000,00 грн. * 135,6% = 40 680,00 грн. - 30 000,00 грн. = 10 680,00 грн./. Отож, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Окрім того, ч.1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 2 статті 79 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема й витрати на правову допомогу. Матеріали справи містять належні докази сплати позивачем судового збору за звернення до суду з вказаним позовом в розмірі 450,13 грн. та оплати правової допомоги в розмірі 500, 00 грн. /а.с. 15/.

Outcome: approved