Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 25 жовтня 1959 року у Гейсиській сільській раді Ставищенського району Київської області зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис №6, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до рішення №382 виконавчого комітету [PERSON] районної ради депутатів трудящих від 30 грудня 1960 року «Про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки будинку [PERSON] по провулку Леніна, 9» було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку по провулку Леніна №9 в смт Ставище Київської області площею 800 м2 із земель селищної ради. 11 травня 1961 року виконавчий комітет [PERSON] районної ради депутатів трудящих уклав з [PERSON] договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, який був посвідчений нотаріусом 1-ї Білоцерківської нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №2895. Як видно з генерального плану садиби, вона розташована по провулку Леніна, 9 (зараз - Куницького,7) що межує з вулицею Першотравневою в смт Ставище Київської області. У 1966 року житловий будинок по провулку Леніна (зараз - Куницького), 7 в смт Ставище Київської області був побудований, заведена будинкова і я з чоловіком та дітьми вселилася в будинок, що підтверджується будинковою книгою. 07 червня 1975 року мій чоловік [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Разом з ним постійно до дня смерті проживали спадкоємці за законом першої черги згідно статті 529 ЦК України (1963 р.): я, його дружина, [PERSON], дочка [PERSON] ( зараз - [PERSON]), син [PERSON], які спадщину після смерті прийняли шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Вказаний житловий будинок вибув з володіння та користування: 23.03.1984 року [PERSON], 11.02.1998 року [PERSON], що підтверджується записами в будинковій книзі. Відповідачі будинком та спадщиною не цікавилися, я його утримувала та утримую. З 1998 року я добросовісно і відкрито володіла будинком, оскільки проживала в цьому будинку, ремонтувала і утримувала його. Всі ці дії були явними як для мене, так і для оточуючих. Володію будинком безперервно протягом більше десяти років, оскільки зареєстрована і проживаю у ньому. Як видно з акта прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14 березня 1984 року, державна прийомна комісія ухвалила, пред'явлене до здачі домоволодіння громадянина [PERSON], яке знаходиться в селищі Ставище провулок Куницького,7 рахувати прийнятим в експлуатацію із загальною оцінкою задовільно. Акт затверджено рішенням виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів №32 від 21.03.1984 року. Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами згідно статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР був спільною сумісною власністю подружжя і в разі поділу належав би у рівних частках [PERSON] та мені [PERSON], оскільки був побудований в період шлюбу за спільні кошти подружжя. 17 листопада 2015 року в [PERSON] районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за моєю заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується спадковою справою №312/2015. Проте оформити своє право я не можу через відсутність правовстановлюючого документа на будинок. Як вбачається з довідки №2520 від 03.11.2015 року Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок №7 по провулку Куницького в смт Ставище Ставищенського району Київської області до 01.01.2013 року не було зареєстроване, що позбавляє позивачку можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Вважаю, що [PERSON] за життя набув право власності на частку в спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину житлового будинку №7 по провулку Куницького в смт Ставище Київської області, а тому вказане право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 07 червня 1975 року внаслідок смерті останнього. В силу прийняття мною спадщини після смерті чоловіка, не звернення за її прийняттям відповідачів, вибуття нерухомого майна з володіння та користування відповідачів, я набула права на спадщину за законом на 1/6 частину вказаною будинку і на 1/3 будинку на набувальною давністю. Будь-яких осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали моє право на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю немає. Житловий будинок загальною площею 68,70 м2, житловою площею 40,70 м2, вартістю 79537 гривень. На земельній ділянці по провулку Куницького,7 в смт Ставище Київської області розташовані: житловий будинок «А», погріб з шийкою «Г», прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а4», сарай «Б», гараж «В», убиральня «Д», будинок «а2», огорожа «№3», хвіртка «№4». Позивачі просять суд Визнати за Визнати за нею, [PERSON], право власності на ? (одну другу) частину житлового будинку провулку Куницького,7 в смт Ставище Київської області як частку в спільному майні подружжя, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 07 червня 1975 року чоловіка [PERSON] на 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку провулку Куницького, 7 в смт Ставище Київської області, та право власності за набувальною давністю на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку провулку Куницького,7 в смт Ставище Київської області, загальною 68,70 м2, житловою площею 40,70 м2, вартістю 79537 гривень В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не прибув. [PERSON] селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі їх представника. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не прибули подали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, просять справу розглядати без їх участі Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради провулок Леніна був перейменований у провулок Куницького (а.с.5) Згідно договору, про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку вказаний будинок був наданий [PERSON] (а.с.7,8). Згідно постанови № 382 виконавчого комітету [PERSON] районної ради про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки по провулку Леніна 9 в смт. Ставище Київської області [PERSON] (а.с.9). Згідно генерального плану садиби, вона розташована по провулку Леніна, 9 (зараз - Куницького,7) (а.с.10). Згідно акту державної прийоми в експлуатацію індивідуального домогосподарства дане господарство передано у власність [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] одружився з [PERSON] А в наслідок чого [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. (а.с.21) Згідно Свідотства про смерть [PERSON] помер 7 червня 1975 року (а.с.20). Згідно технічного паспорта Будинок по провулку Куницького 7, в смт. Ставище Київської області загальною 68,70 м2, житловою площею 40,70 м2, вартістю 79537 гривень належав [PERSON] (а.с. 23-25). Згідно витягу з будинкової книги прописаними в будинку по провулку Леніна 7,(зараз - Куницького,7) значаться померлий [PERSON] та позивачка [PERSON]. (а.с.27-28). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті 7 червня 1975 року чоловіка [PERSON] на житловий будинок № 7 по провул. Куницького в смт. Ставище Київської області. Оскільки, відповідачі до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved