Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 04 листопада 2014 року за відповідачкою визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивачами було досягнуто домовленості з відповідачкою щодо купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у зв'язку з чим, позивачами було передано відповідачці домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено договір купівлі-продажу від 10 січня 2015 року, у зв'язку з чим остання віддала позивачам усі правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки земельна ділянка для будівництва та обслуговування зазначеного домоволодіння не приватизована, а також відповідачка не зареєструвала право власності на дане домоволодіння у встановленому законом порядку. Зазначені обставини позбавляють позивачів можливості узаконити укладений між сторонами правочин. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на вказане домоволодіння, у рівних долях, по ? частині кожному. Позивачі до суду не з'явилися, надали аналогічні заяви, згідно яких на задоволенні позовних вимог наполягають, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 04 листопада 2014 року за відповідачкою визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивачами було досягнуто домовленості з відповідачкою щодо купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у зв'язку з чим, позивачами було передано відповідачці домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено договір купівлі-продажу від 10 січня 2015 року. Відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування зазначеного домоволодіння не приватизована, відповідачка не зареєструвала право власності на дане домоволодіння у встановленому законом порядку. Зазначені обставини позбавляють позивачів можливості узаконити укладений між сторонами правочин. З огляду на вищезазначене, позивачі з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачам у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на вказане домоволодіння. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved