Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До суду звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.02.2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 гривень на умовах, визначених договором, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань за даним договором кредиту та відповідно до його умов позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в загальному розмірі 14781,72 грн. за кредитним договором б/н від 24.02.2009 року та судові витрати, понесені банком. Під час розгляду даної справи по суті позивачем було уточнено позовні вимоги, в звязку з чим позивач просить стягнути в його користь з [PERSON], як правонаступника відповідача [PERSON], який помер 16 квітня 2014 року, заборгованість в загальному розмірі 7979,56 грн. за кредитним договором б/н від 24.02.2009 року та судові витрати, понесені банком. При цьому позивач послався на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила суд стягнути з [PERSON], як правонаступника померлого [PERSON], 7979,56 гривень заборгованості за кредитним договором б/н від 24.02.2009 року, а саме суму коштів заборгованості, яка існувала на день смерті боржника за кредитом [PERSON], який помер 16.04.2014 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, в звязку з чим в позові слід відмовити виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 24.02.2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, визначених вказаним договором, із сплатою відсотків у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати відсотків, винагороди, і комісійних по ньому, що відповідає терміну дії платіжної картки. Дана обставина знайшла своє підтвердження заявою позичальника [PERSON] (а.с.7), копією довідки АА №241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.16), копією витягу із статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.18). Згідно п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приватбанк» позичальник повинен погашати заборгованість по Кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом, по перевищенні платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.8.62.1.1.7.6. при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.8-13). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору, у звязку з чим станом на 16.04.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 7979,56 грн., з них: заборгованість за кредитом 5150,74 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 1622,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією 350грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 356,17грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.56-58). Таким чином, суд приходить до висновку, що зобовязання, які взяв на себе [PERSON] при укладені вищевказаного кредитного договору від 24.02.2009 року, ним не було виконано, в звязку з чим з [PERSON] слід було б стягнути заборгованість за даним кредитним договором. Разом з тим, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що 16.04.2014 року [PERSON] помер в с.Гніздичне Збаразького району Тернопільської області, що стверджується копією актового запису про смерть від №12 від 17.04.2014 року вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області (а.с.30). Після померлого [PERSON] Збаразькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №181 за 2014 рік. Дана спадкова справа заведена за заявою матері померлого [PERSON] та сина померлого [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] не видавалися. Дані обставини знайшли своє підтвердження відповіддю за №423/01-16 від 28.04.2015 року державного нотаріуса Збаразької державної нотаріальної контори (а.с.42), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №40252480 від 27.04.2015 року (а.с.43). Разом з тим, відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], є його дружина [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом з спадкодавцем і не заявила протягом шестимісячного строку про відмову від спадкування. Дана обставина знайшла своє підтвердження довідкою за №06-106/02.13 від 06.05.2015 року виданою Гніздичненською сільською радою Збаразького району Тернопільської області (а.с.47). Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, в ході судового розгляду даної справи позивачем не представлено доказів того, що померлий володів будь-яким майном та того, що спадкоємиця [PERSON] одержала у спадщину певне майно після смерті свого чоловіка [PERSON]. При цьому суд, відповідно до вимог ст.ст.10, 137 ЦПК України, сприяв позивачу в отриманні доказів. Враховуючи вищевказане, а також те, що в ході судового розгляду даної справи не здобуто доказів того, що відповідачка [PERSON] одержала у спадщину будь-яке майно після смерті боржника [PERSON] (чоловіка), в звязку з чим суд приходить до висновку, що необхідно відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості померлого [PERSON] перед позивачем за кредитним договором б/н від 24.02.2009 року. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed