Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Заявник 13.07.2021 звернувся до суду з указаною заявою та просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 (день проголошення незалежності України), що є необхідним для оформлення громадянства України за територіальним походженням. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він, [PERSON] , народився [INFO] в м. Ватутіне Черкаської області, актовий запис № 66. З моменту народження до 1996 заявник мешкав за адресою [ADDRESS] , а у травні 1966 [PERSON] поїхав в м. Кривий Ріг на роботу. Після досягнення шістнадцятирічного віку [INFO] заявник отримав паспорт громадянина СРСР, але сам паспорт до цього часу не зберігся, а новий український паспорт [PERSON] не отримував. У березні 2021 заявник звернувся до Криворізького районного відділу ДМС в Дніпропетровській області з заявою про отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з його втратою, але листом від 04.03.2021 останньому було відмовлено у видачі у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували факт постійного проживання на території Україні та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. Заявник [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Яремчук М.І. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] . Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Як встановлено судом, заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Ватутіне Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2015 (а.с.3). Заявник 05.04.1983 отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , що підтверджується копією заяви про видачу паспорта (а.с.4), де вказано, що останній дійсно народився [INFO] в м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області та проживає за адресою [ADDRESS] , в іноземному громадянстві не перебував. 29.10.1994 в паспорт вклеєна нова фотокартка, що свідчить про перебування [PERSON] на території України у вказані періоди часу. Як засвідчують дані домової книги по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з народження та знятий з реєстраційного обліку у 1996 у зв`язку з виїздом до м. Кривий Ріг (а.с.16-19). Однак, окрім вищевказаного, факт проживання [PERSON] в Україні станом на 24.08.1991 підтверджується копією актового запису про укладення шлюбу № 140 від 27.10.1984, з якого видно, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , паспорт нареченого серії [NUMBER] від 05.04.1983, проживає за адресою м. Ватутіно Черкаської області (а.с.5-6). 30.03.1994 шлюб розірвано на підставі вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.10.1993, актовий запис № 31 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області (а.с.7-8,15). У зазначеному вироку суду місце проживання [PERSON] також вказано м. Ватутіно Черкаської області (а.с.15). Крім того, під час перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , що підтверджується відповідними актовими записами про народження (а.с.9-12). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , які проживають в м. Ватутіно Черкаської області. Також, 25.11.1989 в Звенигородському ДОСААФ Черкаської області [PERSON] отримав водійське посвідчення (а.с.14), в якому зазначена адреса проживання [ADDRESS] . Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.06.2000 засуджено [PERSON] , який народився в м. Ватутіно Черкаської області та проживав по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою начальником Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області (а.с.25-26). Згідно довідки Новопільської сільської ради від 23.02.2021 № 667, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації (а.с.27). При зверненні [PERSON] 04.03.2021 із заявою до Криворізького районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою щодо отримання паспорту у зв`язку із його втратою, останньому було відмовлено у видачі паспорту у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували факт постійного проживання на території Україні та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України (а.с.28). Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Пунктом 44 цього Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України, їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, при цьому встановлення такого факту надасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved