Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що між ним та СФГ «Агротранс» в особі голови [PERSON] було укладено договір оренди землі № 63 від 01.03.2008, предметом якого є земельна ділянка № [NUMBER] , площею 6,43 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий № 4425487500:04:001, право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 131634. Договір було укладено на 5 років. Після підписання договору всі його екземпляри були передані на державну реєстрацію. Отримавши свій екземпляр договору він побачив, що в п. 8 договору строк дії договору внесені неправдиві відомості, а саме виправлення з «5 (п`яти)» на «15 (п`ятнадцять)». Дізнавшись про порушення його прав, він одразу звернувся до Троїцького ВП ГУНП в Луганській області, відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР 27.06.2017 за № 4201713158000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування слідчим було винесену постанову від 02.05.2018 про призначення технічної експертизи договору. Відповідно до висновку експерта від 07.05.2018 № 19/113/6-4/94е у п. 8 «Строк дії договору» оренди землі № 63 від 01.03.2008, укладеному між [PERSON] та орендарем, були внесені зміни в первинний зміст документа, виконані способом підчистки з наступною допискою. В результаті чого первинний запис «5 (п`ять)» був змінений на «15 (п`ятнадцять)», шляхом дописки цифри «1» до цифри «5», з попереднім частковим видаленням верхньої та нижньої частини символу «)» та допискою до слова «п`ять» літери «надцять». Тому вважає, що орендарем була зроблена дописка у договорі оренди землі, яка не відповідає його волевиявленню при підписанні даного договору. В зв`язку з чим, з урахування уточнених позовних вимог, просить визнати договір оренди землі № 63 від 01.03.2008 недійсним та стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 19 травня 2020 року відкрито провадження в даній справі та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, місце та час судового засідання відповідач повідомлявся завчасно, належним чином. У відзиві на позовну заяву від 05 червня 2020 року (а.с.81-85) просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки фактично вказаний договір оренди виконувався сторонами на протязі 10 останніх років, його було зареєстровано у встановленому законом порядку, позивач отримував орендну плату за землю та не мав жодних претензій до орендаря з цього приводу. Вказане підтверджується видатковими касовими ордерами, відомостями на виплату грошей та відомостями на видачу орендної плати за період з 2008 року по 2018 рік, що узагальнено у підсумку в довідці Селянського фермерського господарства «Агротранс» вих. № 113 від 03 червня 2020 року. При цьому, позивачу була нарахована орендна плата і за 2019 рік, яка до цього часу з невідомих причин не отримана останнім, у результаті чого на його адресу 14 січня 2020 року було направлено листа № 9, в якому повідомлено про можливість отримання орендної плати за 2019 рік у касі підприємства чи перерахування грошової суми на його картковий рахунок, для чого останньому було запропоновано спрямувати до господарства довідку банківської установи із вказівкою карткового рахунку для нарахування грошових коштів. Вказаний лист позивач отримав 18 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 9210002374975. Сам по собі висновок експерта від 07 травня 2018 року № 19/113/6-4/94е, який є єдиним доказом позивача на підтвердження висунутих ним вимог, не дозволяє у повній мірі встановити та оцінити усі обставини та факти по справі. Основним критерієм при вирішенні вказаної цивільної справи є наявність чи відсутність волевиявлення учасників правочину на укладення договору на момент його підписання та державної реєстрації відповідно до умов, зазначених в ньому. Важливим для повного та всебічного вирішення цивільної справи є встановлення саме факту наявності підробки та використання завідомого підробленого документу у розумінні ч. 4 ст. 358\~ КК України, тобто доведеності вини відповідача у відповідному кримінальному провадженні, а не наявність договору оренди землі із внесеними в ньому виправленнями, узгодженими сторонами.\~І саме вирішення даного питання може вказувати на нікчемність правочину на момент його укладення, однак отримання позивачем орендної плати на протязі\~останніх 10 років свідчить про те, що договір фактично виконувався і виконується сторонами\~і волевиявлення учасників правочину було направлено саме на укладання договору оренди землі строком на 15 років, а не на 5 років. У даному випадку позивачем не доведено існування підстав для визнання договору недійсним, оскільки в момент\~підписання договору його сторонами усі істотні умови були узгоджені, а дописування у договір могло бути здійснено як до підписання, так і після його підписання сторонами.\~ Позивачем не доведено жодним належним доказом моменту вчинення виправлення у договорі, а поведінка позивача з приводу отримання орендної плати на протязі 10 років свідчить про визнання строку, на який було укладено договір оренди землі. \~З фактичних обставин по справі виходить, що після закінчення п`ятирічного строку після укладення договору позивач погоджувався на фактичне користування його земельною ділянкою відповідачем і отримував за це орендну плату щорічно по 2018 рік, що свідчить про поновлення договору оренди відповідно до статті 33 Закону 161-XIV, оскільки після закінчення строку договору земельною ділянкою користувався орендар, а орендодавець не заявив про відмову від договору оренди. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 15 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надав письмову заяву, згідно якої\~ просив справу розглядати без його участі. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглядати без його участі та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 6,43 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий № 4425487500:04:001:0157, що підтверджується копією державного актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 131634 (а. с. 68). 01 березня 2008 року між [PERSON] та СФГ «Агротранс» в особі голови [PERSON] було укладено договір оренди землі № 63, предметом якого є земельна ділянка № [NUMBER] , площею 6,43 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 51-54). Вказані обставини сторони не оспорюють. Однак, спірним питанням є строк, на який укладено договір, що, на думку позивача є підставою для визнання договору оренди недійсним. Позивач зазначає, що отримавши свій екземпляр договору він побачив, що в п. 8 договору строк дії договору внесені неправдиві відомості, а саме виправлення з «5 (п`яти)» на «15 (п`ятнадцять)». Дізнавшись про порушення його прав, він одразу звернувся до Троїцького ВП ГУНП в Луганській області, відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР 27.06.2017 за № 4201713158000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування слідчим було винесену постанову від 02.05.2018 про призначення технічної експертизи договору. Відповідно до висновку експерта від 07.05.2018 № 19/113/6-4/94е у п. 8 «Строк дії договору» оренди землі № 63 від 01.03.2008, укладеному між [PERSON] та орендарем, були внесені зміни в первинний зміст документа, виконані способом підчистки з наступною допискою. В результаті чого первинний запис «5 (п`ять)» був змінений на «15 (п`ятнадцять)», шляхом дописки цифри «1» до цифри «5», з попереднім частковим видаленням верхньої та нижньої частини символу «)» та допискою до слова «п`ять» літери «надцять» (а.с. 56-63). Тому вважає, що орендарем була зроблена дописка у договорі оренди землі, яка не відповідає його волевиявленню при підписанні даного договору. Спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. Сторони при укладенні договору дотримувалися загальних вимог про свободу договору, передбачених ЦК України. У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон № 161-XIV. Відповідно до статті 1 Закону № 161-XIV оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 Закону № 161-XIV визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами статті 13 названого Закону вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотні умови договору оренди землі визначені в статті 15 Закону № 161-XIV, відповідно до частини першої якої (у редакції, чинній на час укладення угоди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до статті 18 Закону № 161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У статті 19 Закону № 161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. З урахуванням вимог Типового договору оренди землі сторони уклали оскаржуваний договір оренди земельної ділянки 01 березня 2008 року. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, як передбачено у частині першій статті 215 ЦК України. Разом з тим у частині першій статті 236 ЦК України зазначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Момент укладення договору визначено у частині перші статті 638 ЦК України, у якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Постає питання про момент укладення договору оренди землі з урахуванням того, що він набирав чинності з моменту державної реєстрації, як зазначено у статтях 18 та 20 Закону № 161-XIV. Згідно зі статтею 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами. Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що він як орендодавець та СФГ «Агротранс» в особі голови [PERSON] як орендар домовилися про строк оренди земельної ділянки у 5 років. Також сторони не заперечували про досягнення згоди з інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 Закону № 161-XIV. Тому на час підписання договору оренди сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Підстав, які б надавали можливість визнати такий договір недійсним на час його укладення, сторонами не надано. Крім того, фактично вказаний договір виконувався сторонами на протязі 10 останніх років, його було зареєстровано у встановленому законом порядку, [PERSON] отримував орендну плату за землю та не мав жодних претензій до орендаря з цього приводу. Вказане підтверджується видатковими касовими ордерами, відомостями на виплату грошей та відомостями на видачу орендної плати за період з 2008 року по 2018 рік, що узагальнено у підсумку в довідці Селянського фермерського господарства «Агротранс» вих. № 113 від 03 червня 2020 року (а.с. 86, 87, 88, 89-97, 95, 96, 9799, 100, 101-102, 103, 104-107, 108, 109-110, 111-112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 124, 126, 127, 128-129, 130, 131, 132, 133). При цьому, [PERSON] була нарахована орендна плата і за 2019 рік, яка до цього часу з невідомих причин не отримана останнім, у результаті чого на його адресу 14 січня 2020 року було направлено листа № 9, в якому повідомлено про можливість отримання орендної плати за 2019 рік у касі підприємства чи перерахування грошової суми на картковий рахунок [PERSON] , для чого останньому було запропоновано спрямувати до господарства довідку банківської установи із вказівкою карткового рахунку для нарахування грошових коштів. Вказаного листа [PERSON] отримав 18 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 9210002374975 (а.с. 134, 135). Навіть при дописуванні цифри «1» та виправленні тексту у графі про строк дії договору, яке могло відбутися\~як до підписання, так і після підписання сторонами договору, але до його державної реєстрації не може бути підставою для визнання договору недійсним, а може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом 5 років, як дійшли згоди сторони. У даному випадку позивачем не доведено існування підстав для визнання договору недійсним, оскільки в момент\~підписання договору його сторонами усі істотні умови були узгоджені, а дописування у договір могло бути здійснено як до підписання, так і після його підписання сторонами.\~ Згідно зі змістом статті 33 Закону № 161-XIV (в зазначеній редакції) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки. Судом встановлено, що після закінчення п`ятирічного строку після укладення договору позивач погоджувався на фактичне користування його земельною ділянкою відповідачем і отримував за це орендну плату щорічно по 2018 рік, що свідчить про поновлення договору оренди відповідно до статті 33 Закону 161-XIV, оскільки після закінчення строку договору земельною ділянкою користувався орендар, а орендодавець не заявив про відмову від договору оренди. Тобто на час укладення договору оренди землі сторони досягли згоди з його істотних умов. Дописування цифри «1» у графі про строк дії договору вчинене після підписання сторонами договору та узгодження п`ятирічного строку дії договору оренди землі, в зв`язку з чим суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. На підставі ст. 203, 236, 627, 638 ЦК України, ст. 1, 6, 13, 15, 18, 19, 93 ЗК України, 4, 76-81, 142, 200, 206, 223, 258, 259, 273\~\~ЦПК України, суд

Outcome: dismissed