Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON]. Він повідомляє, що являється дідусем малолітнього [PERSON], [INFO], який півтора року проживав в його сімї в [ADDRESS]. Зараз він, попри визначений висновоком органу опіки та піклування Віньковецької РДА строк для спілкування, позбавлений можливості зустрічась з онуком, оскільки матір [PERSON] - [PERSON] забороняє такі зустрічі. Позиваючись до суду він просить усунути перешкоди у спілкуванні з онуком - [PERSON] шляхом визначення йому часів спілкування з [PERSON] з наступною періодичністю: кожні вівторок, четвер та неділю, надавати побачення за місцем його проживання: [ADDRESS]: кожні вівторок та четвер з 9.00 год. до 13.00 год. та кожну неділю - з 15.00 год. до 19.00 год. Визначити часи спільного відпочинку з онуком: весною - протягом 7 днів та влітку протягом 7 днів, восени - протягом 7 днів та взимку - протягом 7 днів (включаючи період новорічних та різдвяних свят, інші святкові дні, День народження та ін.). Зобов'язати [PERSON], [INFO] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з онуком - [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду, в розмірі - 5000 тис. грн. Судові витрати стягнути із відповідачки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з підстав оговорених у позовній заяві. Повідомили, що в червні 2013 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб у відділі РАЦСу Віньковецького РУЮ Хмельницької області, актовий запис № 19. Від шлюбу у них народився син, онук позивача - [PERSON] - [INFO]. Онук звик до батьків [PERSON], який останнім часом проживає з ними, а відповідачка і йому забороняє спілкування з сином. Третя особа - [PERSON] підтримав сторону позивача. Представник Віньковецької РДА органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, Справа розглядалась без його участі. Відповідачка вимоги не визнала, повідомила, що під час проживання її з чоловіком в сімї позивача, чоловік обмежував її особисту свободу, тому вона перейшла жити до своїх батьків в смт. Віньківці по вул. Чайковського,14. Живе в окремому приміщенні, не забороняє спілкування з дідом, але бажає, щоб таке спілкування проходило в її присутності, оскільки після останнього спілкування дитина вживала слово «сука» і вона зрозуміла, що це слово скероване на її адресу і цьому онука навчив дідусь. Повідомила, що з чоловіком останнім часом не проживає і він самовільно забирав від неї дитину і возив до своїх батьків, поза її волею, і ця обставина негативно вплинула на дитину та неї, тому вона бажає, щоб все було згідно закону. Заслухавши позицію сторін, дослідивши письмові докази слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Сторонами не оспорюються і судом приймаються без доказування в силу ст. 61 ч.1 ЦПК України наступні факти, що подружжя [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, але до суду поданий позов про його розірвання. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (віком 2 роки 4 місяці). До квітня 2015 року подружжя та їх син проживали в будинку позивача [ADDRESS]. З квітня по цей час відповідачка з сином живе у своїх батьків в будинку [ADDRESS] Рішенням Віньковецької РДА органу опіки та піклування від 09.11.2015 року визначено, що позивач вправі спілкуватись з [PERSON] за місцем свого проживання з попереднім повідомленням відповідачки кожну 2- гу та 4- ту суботу місяця з 10:00 до 13:00 год. Мати не заперечує проти спілкування діда з онуком, але бажає, щоб спілкування проходило в її присутності. Тобто, спір виник по поводу того чи спілкуватись діду в присутності, чи у відсутності матері. Саме через це вона 28.11.2015 року відмовила в зустрічі діда з онуком в будинку [ADDRESS], що підтверджується висновком начальника Віньковецької поліції, цим порушила рішення органу опіки від 09.11.2015 року на дозвіл у спілкуванні з онуком. Свідок [PERSON] показала суду, що дід, хоча і являється інвалідом, але його інвалідність не зашкодить спілкуванню, оскільки протягом півтора року проживання в їх будинку дитина і дід прив'язались один до одного і дід дуже дорожить онуком. Показує йому природні пейзажі та тваринний світ, і від недостатку спілкування сильно страждає і навіть тремтить весь. Від недостатку спілкування страждає і онук, який тягнеться до неї та до діда, оскільки протягом всього часу проживання в них невістка не спілкувалась з своїми батьками, а відповідно і онук. Свідок [PERSON] повідомив, що донька проживає в окремому будинку з сином, а не спілкувалась з ними півтора року, тому, що її вивезли з пологового будинку до свахи, але вона не стерпіла знущань і прийшла до них. Вони їй телефонували, погрожували, що заберуть дитину. [PERSON] 3 рази на тиждень брав добровільно сина до батьків, але дитина після спілкування у відповідача допустила вислів «ти сука» і говорила «сховай бо вкрадуть», тому донька обмежила спілкування. Право баби, діда, прабаби, прадіда на спілкування зі своїми внуками, правнуками, участь у їх вихованні та заборону батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, перешкоджати у здійсненні таких прав щодо виховання внуків, правнуків закріплено в ч. 1, ч. 2 ст. 257 СК України. Як встановлено в судовому засіданні позивач характеризується позитивно, не страждає якою-небудь негативною залежністю чи вадою, матеріально достатньо забезпечений, веде домашнє господарство, проживає в сім'ї з дружиною, а онук протягом півторарічного періоду проживання звик до нього. У відповідності до ст. 263 СК України спір щодо участі вказаних осіб у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Судом враховується висновок органу опіки та піклування від 09.11.2015 року, ставлення онука до діда, позитивну позицію батька та незаперечну позицію матері, тому суд вважає за можливе допустити спілкування [PERSON] з [PERSON], за звичним для дитини місцем - в будинку діда, де він прожив півтора року, а саме по [ADDRESS] обмеживши його строк спілкування двома днями на тиждень. При цьому суд бере до уваги право інших дідуся та бабусі на аналогічний строк спілкування, а також право батька на спілкування з дитиною, кожних осіб по 2 дні на тиждень, що становить 6 днів і право дитини на особисте свавілля один день, враховуючи, що мама постійно живе з сином по [ADDRESS]. Судом береться до уваги вік дитини, тому дозволяється матері бути періодично присутньою при спілкуванні онука з дідом, виходячи з того, що позивач не заперечує можливість її перебування в його будинку [ADDRESS], але доставка до його будинку онука і матері та їх повернення в будинок [ADDRESS] покладається на позивача. Також суд задовольняє вимоги позивача, щодо спілкування з онуком весною - протягом 7 днів та влітку протягом 7 днів в присутності матері, а восени - протягом 7 днів та взимку - протягом 7 днів без присутності матері - [PERSON]. Суд зобов'язує [PERSON], [INFO] не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з онуком - [PERSON], [INFO]. У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Ця правова норма та ст. 158 СК України дозволяє стягувати і моральну шкоду, але у стосунках між батьками та тільки в тому випадку, якщо сторона понесла матеріальні збитки. Тому суд вважає, що така норма не розповсюджується на права позивача і відмовляє йому в частині задоволені позову про стягнення моральної шкоди. Проте, судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідачки в силу ст.. 88 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом 2 групи і звільнений від сплати цього збору.

Outcome: partial