Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

До суду подана заява про перегляд рішення Малиновського районного народного суду від 30 липня 1979 року, в якій заявник [PERSON] посилається на такі обставини. 30 липня 1979 року Малиновський районний суд м. Одеси розглянув цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння. Цим рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. З цим рішенням заявник не згоден, тому що про те, що суд розглянув цивільну справу та задовольнив позовні вимоги заявнику стало відомо 08 листопада 2007 року. Відомо про це рішення стало на підставі того, що Малиновським районним судом м. Одеси розглядається цивільна справа за його позовом про визнання права власності у порядку успадкування за законом після смерті батька та матері, а відповідачі по справі надали копію цього рішення. Заявник просив суд означене рішення скасувати та притягнути його до участі у справі в якості відповідача. [PERSON] не погоджувався із заявою, посилаючись на те, що обставини, на які посилається заявник не відповідають дійсності. Розглянувши заяву про перегляд рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, надані матеріали, суд дійшов такого висновку. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді домобудівництва за адресою: м. Одеса Ближні Млини у с. Джутової фабрики Іллічівського району, зараз [ADDRESS]. Після його смерті спадкоємцями за законом були його дружина [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON] та заявник [PERSON]. Заявник не подавав заяви про прийняття спадщини, вважав що її не надавав ніхто із спадкоємців, тому будівля не була прийнята до експлуатації у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутня заява про відмову від спадщини. Суду було відомо, що заявник є спадкоємцем, однак на підставі того, що заявник не вступив у спадщину суд постановив рішення, не викликаючи його до суду, не визначивши чи відмовився заявник від спадщини, чим порушив права заявника. За таких обставин зазначене рішення суду від 30 липня 1979 року підлягає скасуванню. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2008 року заява [PERSON] про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволена частково. Рішення Малиновського районного народного суду від 30 липня 1979 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння скасовано. Залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]. До суду подана зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на 2/6 частини домоволодіння, в якому зазначається, що на час відкриття спадщини у зазначеному домоволодінні постійно проживали та були зареєстровані він, [PERSON] зі своєю сім'єю та мати [PERSON] - [PERSON]. Так як він постійно проживав у спірному домоволодіння, а виходячи із цього фактично управляв та володів спадковим майном, являвся братом покійної по батькові та був співвласником домоволодіння де знаходилась спадщина, то з часу відкриття спадщини [PERSON] вважав себе спадкоємцем останньої за законом, а виходячи із вимог ч. 1 ст. 549 ЦК України (від 1963 року) особою, яка прийняла спадщину. Як йому відомо, ніхто із спадкоємців [PERSON] із заявою про прийняття від останньої спадщини до нотаріальної контори не звертався. Що стосується відповідача по справі, то він на час смерті [PERSON] мешкав у місті Одесі, знав про смерть останньої та відкриття спадщини, але не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Більш того, на час відкриття спадщини відповідач за місцем знаходження спадкового майна не проживав і не був зареєстрований, тобто фактично не вступав в управління або володіння спадковим майном, що свідчить про неприйняття ним спадщини. На підставі викладеного, після остаточного уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 2/6 частини домоволодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO]. Також, виходячи із того, що предметом спору по даній справі є домоволодіння, розташоване у [ADDRESS], в якому його дружина [PERSON] має на правах особистої власності у порядку успадкування за заповітом 4/6 частини спірного домоволодіння, просить суд допустити її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. До суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 4/6 частини домоволодіння посилаючись на таке. 06 серпня 1978 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають двох дітей, сина [PERSON], 1979 року народження і доньку [PERSON], 1982 року народження, які зареєстровані та постійно проживають разом з ними у спірному домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. 08 грудня 1952 році між житловим управлінням Одеської міської ради в особі начальника управління [PERSON] та батьком чоловіка [PERSON] укладено договір про надання останньому в безстрокове користування земельної ділянки площею 524,0 м2., розташованої в районі Ближніх Млинів у селищі Джутової фабрики Іллічівського району м. Одеси, зараз [ADDRESS], для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який у цей же день було нотаріально посвідчено. У подальшому батьками чоловіка на зазначеній земельній ділянці були збудовані чотирьох-кімнатний житловий будинок, інші будівлі та споруди, які належали їм на праві особистої власності. Це будівництво є завершеним, але у встановленому законом порядку не було прийнято до експлуатації. [INFO] помер батько чоловіка [PERSON]. Так як її чоловік з матір'ю вчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, постійно мешкали та були зареєстровані за місцем знаходження спадкового майна, то за ними було визнано право на спадщину за законом в рівних частках кожному. Тобто її чоловік, його мати [PERSON] та донька покійного батька чоловіка [PERSON] отримали право на 1/6 частину спадкового майна кожен. Право кожного з них на 1/6 частину відкритої спадщини - ? домоволодіння у [ADDRESS], було підтверджено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 1979 року. 21 листопада 2001 року мати чоловіка [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала все своє майно їй, [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку із чим, усе майно яке належало останній перейшло за заповітом у її власність. Так як, [PERSON] належало на праві власності у порядку спадщини 4/6 (з урахуванням 1/6 частини спадкового майна прийнятого після смерті батька) частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], то після смерті останньої право розпоряджатися цим майном за заповітом перейшло їй. На підставі викладеного, після остаточного уточнення, просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 4/6 частини домоволодіння по [ADDRESS] за заповітом [PERSON] посвідченим Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою 21 листопада 2001 року. В травні 2009 року із зустрічною позовною заявою звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання заповіту недійсним, посилаючись на наступне. Її діду [PERSON] та бабці [PERSON] належало домоволодіння за адресою : м. Одеса Ближні Млини у с. Джутової фабрики Іллічівського району м. Одеси, зараз адреса домоволодіння встановлена як [ADDRESS]. Вказане домоволодіння в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу літ. «К», які розташовані на земельній ділянці площею 546,0 кв. м. [INFO] помер її дід [PERSON], [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті яких залишилася спадщина у вигляді вказаного домоволодіння. Спадкоємцями за законом після смерті діда та бабусі були мати, як донька померлих [PERSON], та діти померлих [PERSON], [PERSON]. Однак, [INFO] померла її мати [PERSON], тому за правом представництва право на спадщину після смерті діда та бабці має вона. Також їй стало відомо, що її бабка [PERSON] нібито видала заповіт на майно, яке залишилося після її смерті на ім'я [PERSON], яка є дружиною [PERSON]. Вказаний заповіт, на її погляд, було складено під впливом омани з боку [PERSON], та викликає значні зауваження автентичність підпису померлої, тому вона вважає що вказаний заповіт повинен судом бути визнаним недійсним. Враховуючи ці обставини вважає, що доля кожного зі спадкоємців є рівною, тобто суд повинен визнати за кожним зі спадкоємців по 1/3 частині спадкового майна. Окрім того, реєстрація права власності на домоволодіння яке є предметом спору в КП « ОМБТІ та РОН» відсутня, та в технічному паспорті на домоволодіння від 19.10.2007 р. усі будівлі розташовані на земельній ділянці вказані як самовільні. Для того, щоб суд міг вирішити питання про визнання права власності між спадкоємцями потрібно прийняти будинок до експлуатації, тому необхідно залучити до справи у якості співвідповідача Одеську міську раду. На підставі викладеного просить постановити рішення яким встановити прийняття спадщини [PERSON] за правом представництва після смерті [PERSON], яка залишилося після смерті [PERSON], [PERSON], визнати за [PERSON] право власності за правом представництва у порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON] померлої [INFO] доньки померлих [INFO] [PERSON], та [INFO] [PERSON], визнати заповіт укладений від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] - недійсним. В червні 2009 року [PERSON] подав до суду додаткову позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання заповіту недійсним посилаючись на таке. [INFO] помер його батько [PERSON], та [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті яких залишилася спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: м. Одеса, Ближні Млини у с. Джутової фабрики Іллічівського району м. Одеси, зараз адреса домоволодіння встановлена як: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті мати та батька були його мати, як донька померлих [PERSON], та діти померлих [PERSON], [PERSON]. Однак, [INFO] померла [PERSON], тому за правом представництва право на спадщину після смерті її діда та бабці має [PERSON]. Таким чином, на час розгляду справи спадкоємцями першої черги після смерті його батька та матері є [PERSON], [PERSON], діти померлих та [PERSON] за правом представництва після смерті своєї матері [PERSON] доньки померлих, тому частки у спадщині між спадкоємцями є рівними по 1/3 частки від спадщини. Також йому стало відоме, що його мати [PERSON] 21 листопада 2001 р нібито видала заповіт на майно, яке залишилося після її смерті на ім'я [PERSON], яка є дружиною [PERSON]. Вказаний заповіт, на його погляд, було складено під впливом омани з боку [PERSON], та підпис померлої є підробленим, тобто виконаним іншою особою від імені його матері. На підставі викладеного просить постановити рішення яким встановити прийняття спадщини [PERSON] як спадкоємця першої черги, яка залишилося після смерті [PERSON], [PERSON], визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS] після смерті померлих [INFO] [PERSON], та [INFO] [PERSON], визнати заповіт укладений від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] - недійсним. Представник [PERSON] заявив клопотання про об'єднання справ в одне провадження. Ухвалою Малиновського районного суду від 10 листопада 2009 року були об'єднані в одне провадження справу № 2-1554/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання заповіту недійсним, за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання заповіту недійсним, за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на 2/6 частини домоволодіння, за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 4/6 частини домоволодіння - з цивільною справою № 2-1911/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, прийнявши об'єднану справу до свого провадження. Після остаточного уточнення позовних вимог [PERSON] просив суд встановити факт прийняття спадщини та право на спадщину за законом [PERSON], як спадкоємця першої черги, яка залишилася після смерті [PERSON], [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину будівельних матеріалів, з яких споруджено домоволодіння по [ADDRESS] після [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] Визнати заповіт, який було укладено від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] - недійсним. Визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою, на якій розташовано будинок № [ADDRESS]. Після остаточного уточнення позовних вимог [PERSON] просила суд встановити факт прийняття спадщини та право на спадщину за законом на 1/3 частину за [PERSON] після смерті [PERSON], яка залишилася після смерті [PERSON], та за правом представництва після смерті [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину будівельних матеріалів, з яких споруджено домоволодіння по [ADDRESS] після [PERSON], померлої [INFO], доньки [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] Визнати заповіт, який було укладено від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] - недійсним. Визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою, на якій розташовано будинок № [ADDRESS]. В судових засіданнях сторони наполягали на своїх вимогах, просили їх задовольнити, заперечували проти пред'явлених до них вимог. В подальшому в судове засідання не з'явилися, на своїх вимогах наполягали, просили суд розглядати справу за їх відсутності. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалі справи вбачається, що 08 грудня 1952 році між житловим управлінням Одеської міської ради в особі начальника управління [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання останньому в безстрокове користування земельної ділянки площею 524 м2., розташованої в районі Ближніх Мельниць у селищі Джутової фабрики Іллічівського району м. Одеси, зараз [ADDRESS], для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який у цей же день було нотаріально посвідчено. В подальшому, на зазначеній земельній ділянці були збудовані 4-х кімнатний житловий будинок, інші будівлі та споруди, які належали їм на праві особистої власності. Це будівництво є завершеним, у встановленому законом порядку не було прийнято до експлуатації. Вказане домоволодіння в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу літ. «К», які розташовані на земельній ділянці площею 546,0 кв. м. Реєстрація права власності на домоволодіння, яке є предметом спору, в КП « ОМБТІ та РОН» відсутня, в технічному паспорті на домоволодіння від 19.10.2007 р. усі будівлі, розташовані на земельній ділянці, вказані як самовільні. У 1968 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, проте вони фактично мешкали разом і вели спільне господарство як подружжя з 1951 року. Від цього шлюбу у них народилися двоє дітей, а саме, [PERSON], 1952 року народження та [PERSON], 1954 року народження. Також, у [PERSON] від першого шлюбу залишилась донька [PERSON] 1934 року народження. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? незареєстрованого домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не залишив заповіту, тому спадкування здійснюється за законом на підставі ст. 549 (ЦК УРСР 1963 року). Після смерті [PERSON] за законом залишилися спадкоємці: син - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON] та дружина померлого [PERSON]. Кожен з них спадкував рівну частку у спадковому майні, що відкрилася після смерті [PERSON] на ? частку спадкового майна, так як спадкове майно було набуте під час знаходження у шлюбі спадкодавця з [PERSON]. Таким чином, враховуючи рівність часток у спадковому майні, кожному зі спадкоємців повинно належати по 1/8 частці майна, на яку відкрилася спадщина, а дружина померлого спадкувала відповідно 1 /8 + ? = 5/8 часток. [PERSON] з матір'ю звернулися із заявами про прийняття спадщини до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, постійно мешкали та були зареєстровані за місцем знаходження спадкового майна, то за ними було визнано право на спадщину за законом в рівних частках кожному. Тобто [PERSON], [PERSON] та донька покійного [PERSON] отримали право на 1/6 частину спадкового майна кожен. Право кожного з них на 1/6 частину відкритої спадщини - від ? домоволодіння у [ADDRESS], було підтверджено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 1979 року. З 1974 року [PERSON] постійно мешкав у м. Ризі, так як проходив там військову службу у якості офіцера, та у подальшому виписався зі спірного домоволодіння, він не подав заяви до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON]. На час смерті батька [PERSON] був зареєстрований у зазначеному будинку, прибув на похорони батька та здійснював його поховання та взяв особисті речі, які тому належали, що визнано [PERSON] та підтверджується копіями фотокарток, які належали батьку та зараз зберігаються у [PERSON]. Відповідно до ст. 60-63 ЦК України обставини, які визнаються сторонами вважаються доведеними та не потребують доказування, а у відповідності до ч. І ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємиць вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, ти ж саме обставини встановлюються п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» у якому зазначено, що для прийняття спадщини достатньо вступити у володіння не тільки усім майном спадкодавця але і його часткою, при чому відповідно до судової практики, яка діяла на час відкриття спадщини, діями що свідчать про прийняття спадщини можуть бути будь-які дії спрямовані на отримання спадщини будь то отримання документів, які належали померлому або отримання будь-якого майна, яке належало померлому. [PERSON] на час смерті батька також проходив службу у армії та на похоронах присутнім не був, що підтвердив у судовому засіданні. Дружина померлого [PERSON] проживала з померлим чоловіком та і потім проживала у спірному будинку до часу своєї смерті. [INFO] померла донька покійного батька [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді 1/6 домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не склала. Після її смерті залишилася спадкоємиця - її донька [PERSON], яка на час смерті проживала сумісно з матір'ю та прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її матері за правилами ч. 1 ст. 549 (ЦК УРСР 1963 року. [PERSON] прийняла спадщину шляхом отримання у власність усіх документів на спірний будинок. 06 серпня 1978 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають двох дітей, сина [PERSON], 1979 року народження і доньку [PERSON], 1982 року народження, які зареєстровані та постійно проживають разом з нами у спірному домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. 21 листопада 2001 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала все своє майно [PERSON]. Цей заповіт було посвідчено нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 21 листопада 2001 року. [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку із чим, і усе майно яке належало останній перейшло за заповітом у власність [PERSON], тобто 5/8 частин спірного домоволодіння. [PERSON], [PERSON] заявили клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі, обґрунтовуючи це тим, що ними ставиться під сумнів підпис [PERSON], померлої [INFO], на заповіті від 21 листопада 2001 року. Проведення експертизи просили доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно повідомлення експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] від 09 вересня 2011 року неможливо провести означену експертизу у зв'язку з ненаданням експерту: оригіналів двох екземплярів заповіту від імені [PERSON] від 21.11.2001 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій Сьомої одеської державної нотаріальної контори за 2001 рік; вільні зразки почерку у вигляді записів свого прізвища та ініціалів [PERSON] у оригіналах документів, утому числі максимально наближені за часом виконання до досліджуваних записів; медичні дані про стан здоров'я [PERSON] (амбулаторні та стаціонарні медичні картки, довідки, дані про стан зору та інші захворювання, які могли вплинути на її письмово-рухові навички), у тому числі за 2001 рік. В судовому засіданні 12 червня 2012 року адвокат [PERSON] заявив клопотання про повторне призначення експертизи щодо відповідності підпису [PERSON], померлої [INFO], на заповіті від 21 листопада 2001 року. Просив суд направити справу для проведення експертизи експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області. По справі була призначена судова почеркознавча експертиза. Згідно повідомлення експерта Науково - дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області від 21 липня 2012 року неможливо провести означену експертизу у зв'язку з ненаданням експерту: оригіналів двох екземплярів заповіту від імені [PERSON] від 21.11.2001 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій Сьомої одеської державної нотаріальної контори за 2001 рік; вільні зразки почерку у вигляді записів свого прізвища та ініціалів [PERSON]; медичні дані про стан здоров'я [PERSON] (амбулаторні та стаціонарні медичні картки, довідки, дані про стан зору та інші захворювання, які могли вплинути на її письмово-рухові навички), у тому числі за 2001 рік. Провадження по справі відновлено та продовжено слухання справи. Таким чином, що стосується підпису [PERSON] у заповіті, то його достовірність була засвідчена нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] в обов'язки якої, також входе встановлення і перевірка особи заповідача. У заповіті [PERSON] від 21 листопада 2001 року, посвідченого нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] зазначено, що цей заповіт підписала громадянка [PERSON] у присутності нотаріуса на дому, з встановленням особи заповідача та її дієздатність. Відповідно до п. 8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361, яка діяла на час складання [PERSON] заповіту, в окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори чи поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, в посвідчувальному написі записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, в установі, організації та ін.) із зазначенням адреси. На час посвідчення заповіту [PERSON] була людиною похилого віку, а тому наслідок певних фізичних вад не могла самостійно з'явитись до нотаріальної контори. Крім цього, у п. 10 цієї ж самої Інструкції зазначено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу громадянина, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь - які сумніви щодо особи громадянина. За викладених обставин у суду відсутні підстави для визнання заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] від 21.11.2001 року недійсним. В цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до пунктів 1, 4 і 5 Прикінцевих і Перехідних положень до ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Домоволодіння, яке складається з житлового будинку та надвірних споруд, та на яке відкрилася спадщина не прийняте до експлуатації, хоча і збудовані на законних підставах в період з 1960 - 2007 років, тобто на підставі договору на право будівництва та на земельній ділянці, яка відведена під будівництво у встановленому законом порядку. Суд позбавлений права визнати право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку та надвірних споруд та може визнати тільки право на спадщину, право на будівельні матеріали, обладнання, які були використані при споруджені домоволодіння по [ADDRESS], що складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу літ. «К» (п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно п. 8 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» при вирішенні таких спорів судам слід керуватися і постановою № 15 від 25.05.1998 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Відповідно до вимог п. 9 вказаної постанови суди на вимогу спадкоємців можуть визнавати право власності на будівельні матеріали, з яких споруджено самочинний будинок. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, спадкоємцеві житлового будинку, інших споруд і будов, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якої вони розташовані. Пунктом 22-1 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що відповідно до статей 1225 ЦКУ і 131 ЗКУ до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У зв'язку із наявністю законних підстав для отримання земельної ділянки [PERSON], суд підтверджує право спадкоємців щодо користування земельною ділянкою, на якій розташовано будинок із надвірними спорудами № [ADDRESS]. Тому такі вимоги, заявлені [PERSON] та [PERSON], мають бути задоволені, а також і захищені таким же чином права інших спадкоємців щодо спірного майна.

Outcome: partial