Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 3,729 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029930 переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого зазначену земельну ділянку площею 3,729 гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, заповіла у власність [PERSON], проте [PERSON] своєю письмовою заявою, поданою до нотаріуса, відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та за законом після померлої [PERSON]. Позивачка та її брат [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], оскільки є її дітьми, проте, [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, тому що зі спадкодавцем не проживав на день смерті та на відміну від позивачки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивачка зазначає, що у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді земельної ділянки після смерті матері, однак постановою нотаріуса від 21.10.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку у зв'язку з тим, що земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер. Позивачка вказує, що внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки, вже померла, а тому здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку неможливо. Враховуючи дані обставини, позивачка звернулася до суду з позовом і на підставі ст. ст.328, 1216-1218, 1225,1261,1268,1272-1274 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України просить визнати за нею, [PERSON], як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 3,729 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029930, виданого 19.03.2002 року [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.27). Відповідач надав заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, позовні вимоги визнав (а.с.25). Третя особа по справі [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, окремих самостійних вимог щодо предмету позову не заявляє (а.с.28). Третя особа по справі [PERSON] надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, підтверджує свою відмову від спадщини після смерті [PERSON] (а.с.18). Третя особа по справі Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області в судове засідання представника не направило, будучи повідомлене належним чином про час і місце розгляду справи. Вивчивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 3,729 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029930 від 19.03.2002 року(а.с.13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого земельну ділянку площею 3,729 гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029930 заповіла у власність [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 28.11.2002 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 386 (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. [PERSON], особа якої посвідчена витягом з паспорту громадянина України серія [NUMBER] (а.с. 10), подала письмову заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після померлої [PERSON], що підтверджується копією її письмової заяви, поданою нотаріусу 08.08.2014 року за № 414 (а.с.9). Отже, має місце спадкування за законом майна померлої [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON], особа якої посвідчена витягом з паспорту громадянина України серія [NUMBER] (а.с. 4), є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], оскільки є її донькою [PERSON], яка змінила прізвище при укладенні шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Крім позивача, право на спадкування за законом першої черги має також [PERSON], особа якої посвідчена витягом з паспорту громадянина України серія [NUMBER] (а.с. 16), який є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Проте [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, оскільки як спадкоємець, який не проживав постійно зі спадкодавцем, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті [PERSON] (а.с.16, зворотній бік), повинен був відповідно до ч.1 статті 1269 ЦК України подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте [PERSON] на відміну від [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, факт своєї відмови від спадщини підтвердив також і в своїй заяві, наданій до суду, в якій він не заперечував, щоб спадщину прийняла позивачка (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Тому [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді земельної ділянки після смерті матері, однак постановою нотаріуса від 21.10.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2014 року (а.с.12). Згідно з копією повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 136 від 11.08.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно (а.с.15). Суд бере до уваги, що земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 70-р від 11.03.2002 року і на підтвердження права власності їй було видано 19.03.2002 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029930, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп№ 7095 (а.с.13). Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином, внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки вже померла, а тому здійснити державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, [PERSON] була належним власником цієї земельної ділянки, її право власності підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, отже, земельна ділянка є об'єктом спадкування після її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судовий збір позивачкою сплачено, що підтверджується квитанцією (а.с.1) відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України та вартості земельної ділянки, визначеної в розмірі 64412,89 гривень у довідці Управління Держземагенства України у Петропавлівському районі від 11.08.2014 року № 7/10-2436, копія якої у справі (а.с. 14). На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1269,1272-1274 ЦК України, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»,

Outcome: approved