Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

до суду з зазначеним позовом звернувся позивач [PERSON], свої позовні вимоги він мотивує тим, що йому відповідно витягу з реєстру прав власності №2997917 належить 1/2 частини будинку за адресою [ADDRESS]. Інша 1/2 частини зазначеної квартири належить відповідачці. Оскільки в спільному користуванні майном сторони згоди не досягли просить виділити йому в натурі його частку, а саме житлову кімнату площею 16,75 кв.м. та половину сараю та стягнути з відповідачки судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов не мотивованим та таким, що не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції у Київський області ВП № 12643549 від 28.09.2012 року позивачу по справі [PERSON] в рахунок погашення боргу за виконавчим листом 1-44 від 20.04.2009 року передано у власність 1/2 частку будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських будівель та споруд із загальною площею будинку 35,20 кв.м., вартістю 7 699,00 грн., що належала боржнику за виконавчим листом [PERSON]. Окрім будинку по [ADDRESS] розташовані господарські будівлі , а саме половина сараю та погріб. Другим співвласником даного майна є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до паспорту на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] складається з жилої кімнати площею 16,75 м.кв., кухні 10,50 м.кв. кладової 2,30 м.кв. та веранди площею 5,65 м. кв. Крім відповідачки в даній квартирі прописані ще 4 особи серед яких малолітня дитина [PERSON] [INFO]. Згідно п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Норма жилої площі відповідно до ст.47 ЖК України встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Відповідно до ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи № 30/03-2015 розподіл частини житлового будинку (загальною площею 34,8 кв.м), господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] на дві окремі ізольовані квартири відповідно до ідеальних часток співвласників по 1/2 частині в існуючому об'ємно-планувальному рішенні, згідно вимог нормативних документів, не вбачається можливим. Запропоновані експертом варіанти розподілу квартири є неприйнятними, оскільки в них пропонується одній стороні виділити в натурі житлову кімнату, а іншій кухню, веранду та коридор, з подальшим переобладнанням кухні в житлову кімнату, тобто зміною цільового призначення даного приміщення. Крім того такий варіант розподілу не передбачає у виділених частинах наявності кухні, та не забезпечує сторони відповідними нормами жилої площі. Таким чином квартира [ADDRESS] є річчю неподільною, та не може бути розділена в натурі. Відповідно до вимог законодавства обов'язковою умовою для переобладнання одноквартирної будівлі в двоквартирну, є дозвіл на таке переобладнання органу місцевого самоврядування. Рішенням виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 06-01-06 від 27.01.2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено у наданні такого дозволу. Посилання представника позивача на те, що дана відмова не мотивована, та не враховує інтересів позивача, суд не приймає до уваги, оскільки на думку суду дане рішення є обґрунтованим та мотивованим та ґрунтується на захисті прав та інтересів малолітньої дитини. Крім того при подачі позовної заяви позивач неточно вказав адресу розташування спірного будинку, так як в частині документів адреса зазначена [ADDRESS], в інших [ADDRESS]. Під час підготовчого судового засідання, при призначені судово-будівельної експертизи, дана обставина не була виявлена судом та таму у висновку судово-будівельної експертизи № 30/03-2015 адреса зазначена [ADDRESS], хоча експертиза проводилась з фактичним місцем знаходження майна. В подальшому під час судового розгляду встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 2997917 від 26.04.2013 року та Рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 06-01-06 від 27.01.2015 року вірна адреса зазначена як [ADDRESS]. Встановлене судом підтверджується : -Копією паспорта позивача [PERSON] [NUMBER] та ідентифікаційного номера [NUMBER]( а.с.4-5) -Копією постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ВП №12643549 (а.с.6) -Копією паспорту на квартиру розташовану по [ADDRESS] (а.с.8) -Копія свідоцтва на право власності на житло (а.с.9) -Копія посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с.10) -Копією паспорта відповідача [PERSON] [NUMBER] та ідентифікаційного номера [NUMBER]( а.с.20) -Висновком судово-будівельної експертизи № 30/03-2015(а.с.115-127) -Рішенням виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 06-01-06 від 27.01.2015 року (а.с.143) Іншими матеріалами справи. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають до відшкодування відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed