Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] 29.10.2018 року звернувся до суду з заявою, в якій вказав, що при зверненні до Торецького ОУ ПФУ Донецької області за призначенням пенсії було встановлено, що в його трудовій книжці замість правильного по-батькові російською мовою «[PERSON]» зазначено російською мовою «[PERSON]», На даний час внести зміни до трудової книжки не можливо, оскільки трудова книжка заповнювалася у 1986 році на підприємстві Авдіївське спеціалізоване управління «Донбасскоксохімремонт», якого вже не існує. Просить встановити факт, що трудова книжка [NUMBER], заповнена 01.09.1986 року із записаним російською мовою прізвищем, ім'ям та по батькові «[PERSON]» належить [PERSON], [INFO]. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав подану заяву та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності документів на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Із паспорта громадянина України серія [NUMBER], виданого 21.07.1999 року Авдіївскьим МВ УМВС України в Донецькій області, прізвище, ім'я та по-батькові заявника є зазначено [PERSON] та російською мовою «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.07.1979 року, прізвище, ім'я та по-батькові заявника російською мовою зазначено «[PERSON]». З трудової книжки серії [NUMBER], яка заповнена 01.09.1986 року встановлено прізвище, ім'ям та по батькові заявника російською мовою вказано «[PERSON]. Відомості щодо прізвища та імені, дати народження заявника співпадають із відомостями в його паспорті, тому досліджені докази вказують на те, що у трудовій книжці заявника, допущена помилка у написанні його імені по-батькові (російською мовою), усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому є підстави для встановлення факту належності документу. Установлення факту належності вказаних документів має юридичне значення для заявника, так як дає підстави для призначення пенсії, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved