Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. Вказаний позво обгунтований тим, що з 05.09.2014 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у 2015 році сторонами, як подружжям був придбаний трактор колісний Т-150-К, 1986 року випуску, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІСО 39903 від 14.08.2015, який зареєстрований в Головному управлінні Держпродслужби у Вінницькій області за [PERSON] . Подружні відносини між сторонами не склалися, а тому рішенням суду від 28.04.2017 шлюб між сторонами розірвано. Зазначений трактор перебуває у володінні та користуванні відповідача. Відповідач не погоджується на сплату грошової компенсації засвою частку у праві спільної сумісної власності на трактор у відповідності до положень ст. 71 СК України. За таких обставин, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 трактора. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач теж в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.09.2014, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ у Вінницькій області, актовий запис №21.. За час подружнього життя сторонами було трактор колісний Т-150-К, 1986 року випуску, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІСО 39903 від 14.08.2015, який зареєстрований в Головному управлінні Держпродслужби у Вінницькій області за [PERSON] . Втім, як слідує з матеріалів справи, шлюб між сторонами рішенням суду від 28.04.2017 розірвано. Спірний автомобіль знаходиться у володінні та користуванні відповідача, згоди щодо способу поділу автомобіля між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). А тому, спірний автомобіль трактор колісний Т-150-К, 1986 року випуску, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІСО 39903 від 14.08.2015, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1ст.\~69\~та ч.1ст.\~70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 3, 4\~ст. 71 СК України\~встановлено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою,крім випадків, передбачених\~ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що при вирішенні питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року (набуло статусу остаточного 21 березня 2011 року) в справі за заявою Особи 33 № 35041/05 установлено наявність порушення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, а саме: незаконного позбавлення Особи 33 майна у зв`язку з порушенням правил щодо попереднього депонування суми відшкодування, що може призвести до негативних економічних наслідків для Особи 33, оскільки вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна. А тому, суд визнає ідеальні частки подружжя в тракторі колісному Т-150-К, 1986 року випуску, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІСО 39903 від 14.08.2015, без його реального поділу і залишає його у їх спільній частковій власності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи містять належні докази понесення позивачем судових витрат у вигляді сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом в розмірі 768,40 грн., а тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved