Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] його донька [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді вищезазначеного домоволодіння, однак не оформила свої спадкові права у нотаріуса. При цьому, [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла. Позивач доводиться онуком [PERSON] та правнуком [PERSON] . Дружина [PERSON] - [PERSON] , онук [PERSON] - [PERSON] та дружина [PERSON] - [PERSON] також померли. З огляду на вищезазначене, на даний час позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом п`ятої черги у вигляді домоволодіння, яке остання фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON] . Проте, правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не висунув. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв`язку з чим суд керується відповідними нормами закону, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1265 ЦК України п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. При цьому особливістю п`ятої черги є встановлення всередині її своєрідних «підчерг»: родичі подальших ступені споріднення закликаються до спадкування за відсутності родичів попередніх ступенів. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення): правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення): двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . За вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та по теперішній час зареєстрований [PERSON] , вказане підтверджується довідковою № 124 від 03.03.2021 року, виданої старостою Лантратівського старостинського округу. На даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А;а2» - житловий будинок; «Б;б» - літня кухня; «В» - сарай; «Пг» - погріб; «Г» - убиральня; «Д» - навіс; «Е» - гараж; «Є» - сарай; «Ж» - сарай; «З» - сарай; «К» - навіс; «Л;л» - літня кухня» 1-2 - огорожа; 3 - колодязь. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] ; відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] ; відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] ; відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . При цьому, правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємцем майна померлої [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за законом відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР, оскільки померла на підставі наданих доказів набула право власності на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української PCP, ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1265, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved