Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

До Тульчинського районного суду 07.12.2015 звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що вона є племінницею [PERSON], померлої 13.02.2005. Після смерті тітки залишилось спадкове майно, але заявник не може оформити свої права на нього, оскільки відсутні документи, що підтверджують їх родинні відносини. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала. Представник заявника [PERSON], зявився у судове засідання і позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у заяви. Представник заінтересованої особи Тульчинської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився і відомостей про причини своєї неявки суду не надав. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 23.12.2015, підтвердили факт, що [PERSON], була рідною тіткою [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: згідно копії паспорта серії АА № 757084 від 15.04.1998, , заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження серія ЯХ № 386370 від 23.06.1950, народилася [PERSON], її батьками записані: [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (а.с. 6, 31). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 011085 від 14.03.2005, [PERSON], померла 13.02.2005 (а.с. 4). Також, відповідно до довідки № 06-1388/7 від 25.10.2010, виданої Державним архівом Вінницької області, у метричній книзі актових записів про народження громадян у Свято-Успенській церкві с. Лука-Жабокрич за 1916 рік є актовий запис № 13 від 18.09.1916, про народження дочки [PERSON], батьками якої вказано: батько - [PERSON], мати Юліянія Минівна (а.с. 10). Згідно іншої довідки № 06-1389/7 від 25.10.2010, виданої Державним архівом Вінницької області, у книзі актових записів про народження громадян у с. Сільниця Тульчинського району за 1924 року, актовий запис про народження [PERSON] не виявлено (а.с. 11). Заявник є спадкоємицею майна [PERSON], померлої 13.02.2005, що підтверджується копією довідки № 187 від 28.07.2008, виданою Сільницькою сільською радою Тульчинського району (а.с. 7). Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved