Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Заявник [PERSON] 26 березня 2015 року звернувся до суду з заявою до заінтересованих осіб про встановлення юридичного факту та зобов`язання внести зміни до актового запису. Покликаючись на те, що його дід, [PERSON], 1932 року народження, народився в м. Глиняни, Золочівського району Львівської області. Про що в церковній книзі римо-католицького приходу м. Глиняни було зроблено актовий запис №37 від 25 грудня 1932 року. Дід був одружений з [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис Ленінським Райбюро ЗАГС в м. Львові №1931. Помилково зазначено в графі національність чоловіка «українець». Його дід та батько були уродженими поляками, сповідували римо-католицьку віру, проживали на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Він також виховувався відповідно до польських традицій, сповідав римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята та вважає себе поляком. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, давши пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просили заяву задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилась, проте подала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності зацікавленої особи, оскільки, зацікавлена особа була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Із заяви вбачається, що заявник звернувся до суду із проханням встановити національність його діда - «поляк», шляхом внесення змін до актових актовий записів. Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином заява підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що в актовому записі заявника № 9912 від 23.11.1985 року складеному Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на гр. [PERSON] національність батька зазначена «українець»; в актовому записі про народження батька №1860 від 08.10.1962 року, складеного Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на гр. [PERSON] - національність батька зазначена «українець»; в актовому записі про шлюб № 1931 від 05.11.1961 року, складеному Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на [PERSON] та [PERSON] національність чоловіка зазначена «українець»; в актовому записі про народження №37 від 25.12.1932 року складеного по м. Глиняни Золочівського району Львівської області на гр. [PERSON] графа «національність батька» відсутня. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно [PERSON] народився в 1932 році, коли ці землі були польськими та він був хрещеним в костелі. Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «поляк», - не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Але суд вважає, що заявник не надав суду достатніх доказів того, що [PERSON] - є за національністю поляком. Ті обставини, що [PERSON] народився тоді, коли землі були польськими і він був хрещеним в костелі - не доводять його національності. Відсутність таких доказів викладено в висновку про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та аналювання. Позовні вимоги про зобов'язання Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ внести зміни до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON], вказавши в графі «національність чоловіка» - національність «поляк» та зобов'язання Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» його батька - [PERSON], національність «поляк» та вказавши національність [PERSON] - «поляк», також не підлягають задоволенню, оскільки факт національності «поляк» у [PERSON] не доведений у суді. А тому в задоволенні даної заяви необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed