Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа - відділ у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права на земельний пай, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельний пай, розташований в межах території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за межами населеного пункту, що до розпаювання входив до земель СГВК «Олімпійський» та за життя належав [PERSON], яка померла [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що після смерті її сестри [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності СГВК «Олімпійський». Її сестра померла, не встигнувши отримати ані сертифікат, ані Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку. При зверненні позивачки після смерті сестри до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, посилаючись на те, що за спадкодавцем не зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку і рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак представник позивача надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та представник Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явилися, однак надіслали до суду письмові заяви з клопотанням розглядати справу за їх відсутності, заперечень проти позову не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження та копії свідоцтва про одруження позивачки, вона та померла [PERSON] є сестрами. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності СГВК «Олімпійський». Як вбачається з листа управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області, [PERSON] було включено до Списку членів, що мають право на отримання земельної частки (паю) за № 64. Зазначене підтверджується і копією протоколу загальних зборів членів СГВК «Олімпійський». Таким чином, [PERSON] померла, не встигнувши отримати ані сертифікат, ані Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку. Як встановлено в судовому засіданні єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її батько [PERSON], але він спадщину не прийняв і відмовляється від неї на користь позивачки. До другої черги спадкоємців, відповідно до ст. 1262 ЦК України, відноситься позивачка. Окрім неї, інших спадкоємців за заповітом або законом немає. До нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини ніхто більше не звертався. Як було з'ясовано під час розгляду справи, позивачка своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, оскільки проживала з нею на момент смерті за однією адресою, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Пізніше, при зверненні позивачки до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на те, що за спадкодавцем не зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку і рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Таким чином, оскільки сестра позивачки не встигла зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, вона не може реалізувати своїх прав та прийняти спадщину. Разом з тим, рішення про включення [PERSON] до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) було прийнято ще при її житті. І на момент прийняття цього рішення, вона мала повну цивільну дієздатність. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, однак через смерть не встигла зареєструвати своє право власності. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А отже, позивачкою було також успадковано і право на земельний пай спадкодавця. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні письмові докази і приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved