Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позовній заяві позивач вказує, що 12 грудня 2016 року розлучилась з відповідачем. Від спільного шлюбу з [PERSON] вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сімя розпалась, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. За час проживання окремо чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіхвидів його заробітку на утримання сина. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області розірвано, про що свідчить заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 12.12.2016. Згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітнього[PERSON], [INFO], є[PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради № 02-46/1464 від 03.07.2017, [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є працездатним та має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав, які б унеможливлювали надання [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем та на який погоджується відповідач, немає. Суд, враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача підлягають до задоволення. Враховуючи, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved