Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу до відповідачів [PERSON], та [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна нотаріальна контора округу в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку від 28.02.2016 року, укладеного 25 лютого 2016 року між нею та відповідачем [PERSON], визнати незаконними дії відповідача [PERSON], та такими, що здійсненні з перевищенням повноважень, посилаючись на наступне: вона є власницею ? частини будинку, розташованого по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нею в липні 1985 року. З липня 1985 року вона проживає у вказаному будинку. Відповідача [PERSON], знає з народження, так як перебувала у дуже дружніх відносинах з її дідусем та бабусею. Після смерті бабусі та дідуся відповідачки [PERSON], вони продовжували підтримувати дружні стосунки. Проживали майже однією сім'єю. З 2005 року у вищевказаному будинку вона проживає одна. В 2012 році чоловік відповідачки возив її до лікарні м. Кам'янське. Де вона проходила лікування зору. І в 2013 році їй було проведено операцію на очах. Відповідач [PERSON], та її чоловік навідували її в лікарні, приносили їжу. Проте витрати на операцію та на проїзд здійснювались за її особисті кошти. Протягом останніх 2.5 років відповідач [PERSON]. та її чоловік опікувались нею, допомагали по господарству, навідували її, сплачували від її імені та за її кошти комунальні послуги та надавали іншу допомогу. Після настання 2016 року відповідач [PERSON], навідала її, щоб привітати з Новим роком. Вона також привітала відповідачку, її чоловіка та матір з Новим роком і надала їм подарунки грошовими коштами. З січня 2016 року її стан здоров'я значно погіршився. Вона бачить лише розмиті силуети та потребує стороннього догляду. Проте відповідачка не звертала уваги на її безпорадний стан, хоч вона й просила її про допомогу. В лютому 2016 року відповідачка [PERSON], запропонувала їй укласти договір довічного утримання, на що вона погодилась. 25.02.2016 року між нею та відповідачем [PERSON]. державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було посвідчено договір, як їй говорили довічного утримання. Після укладання договору відповідачка перестала її навідувати. Догляд за нею здійснювала жінка [PERSON],. та її донька. Але й останні перестуди до неї приходити, бо з їх слів їй стало відомо, що відповідач перестала їм платити. З приводу невиконання відповідачкою обов'язків щодо її догляду за укладеним договором, вона зверталась до відділення поліції, але їй повідомили, що з пояснень чоловіка відповідачки вони виконують обов'язки по її догляду. Після чого за порадою [PERSON], вона звернулась із запитом до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. За яким їй було повідомлено, що між нею та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу ? частини належного їй будинку. Вона була дуже здивована, так як пам'ятає той день, коли з була з відповідачкою у нотаріуса. Нотаріус зачитувала вголос текст договору та їй було роз'яснено, що укладено договір довічного утримання. Вона навіть запитувала: « Що означає довичноє утримання?», - на що відповідач їй роз'яснила, що це догляд до смерті. Вона з цим була згодна. Але після укладення договору відповідач та її чоловік припинили будь-які стосунки з нею та не надавали ніякого догляду. Вважає, що укладенням договору купівлі-продажу відповідачка та її чоловік ввели її в оману. Так як ніяких грошей вона за договором не отримувала. Цим договором вона була позбавлена права власності на належний їй будинок. Крім того відповідачі викрали в неї документи на будинок. Укладений між нею та відповідачкою договір не відповідає її волі та волевиявленню, так як вона не мала наміру, укладати договір купівлі-продажу, та позбавляти себе права власності на будинок. Тому цей договір суперечить нормам чинного законодавства та повинен бути визнаний недійсним. Крім того під час розгляду справи їй стало відомо, що ніби-то в червні місяці 2015 року вона уповноважила гр. [PERSON]. на оформлення документів для відчуження належного їй будинку та присадибної земельної ділянки. Проте ніякої довіреності вона не видавала, громадянина [PERSON],. взагалі не знає. А вчинені ним дії завдали їй значної матеріальної шкоди. Тому вважає, що [PERSON], вчинив дії з перевищенням повноважень. Так як вони не відповідали її волі та в подальшому не були нею схвалені, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, за підставами викладеними в позовній заяві. При цьому позивач пояснила, що вона завжди добре ставилась до відповідачки, та її рідних. Давала їм гроші. Та вважала відповідачку за свою онуку. Коли вони їздили до нотаріуса, вона нічого не розуміла, що там відбувалось. Крім того тоді у нотаріуса був неприйомний день. [PERSON],. винесла їй в коридор якісь папери і сказала, щоб вона їх підписала. Вона їх підписала та запитала, що вона підписує, на що відповідачка пояснила їй , що вона підписала договір довічного утримання. Вона запита: « Що означає довичноє утримання?», - на що відповідач їй роз'яснила, що це догляд до смерті. Після цього ні відповідачка, ні її чоловік до неї не приходили, лише наймали чужих людей. Які повинні були за нею доглядати. Але останні також за нею не доглядають. Зварять лише їй картоплю, та інколи підуть до магазину за покупками. Вона часто буває голодна, її ніхто не купає, не надають їй ніякого іншого догляду. Крім того. Після того, як вона звернулась до суду чоловік відповідачки повісив на її хвіртку цепок та замок, щоб до неї ніхто не приходив та постійно їй погрожує розправою. Вона ніколи не мала наміру укладати договору купівлі-продажу. Нотаріус договір їй не читала, до кабінету нотаріуса вона не заходила, так як кабінет був на замку. Документи вона підписувала в коридорі на вимогу [PERSON] Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Від дачі пояснень відмовилась. Відповідач [PERSON], пояснив суду, що він знайомий з позивачкою [PERSON], протягом 9-10 років. Це знайомство відбулось через його діда, який разом з позивачкою торгували на базарі. Його дід часто допомагав позивачці в побуті, а потім і він надавав позивачці допомогу по господарству: косив траву, займався дрібним ремонтом тощо. Близько року назад [PERSON], повідомила йому, що вона бажає поїхати проживати до своїх дітей, які проживають за межами України, та має намір продати будинок. Для цього вона має намір оформити на його ім'я довіреність для отримання кадастрового номеру на земельну ділянку. Так як в той час він займався оформленням спадщини після смерті свого діда він погодився з цим. [PERSON],. передала йому довіреність та він виконав дій по приватизації її земельної ділянки на ім'я [PERSON] Учасником укладання договору купівлі-продажу він не був. Але разом з позивачем та відповідачем [PERSON], був присутнім в будівлі де здійснює прийом державний нотаріус та в його присутності здійснювався розрахунок за будинок, Тобто передавались кошти відповідачем [PERSON],. позивачу. Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечувала, надавши письмові заперечення проти позову, також пояснила, що між сторонами був укладений не договір довічного утримання, а договір купівлі-продажу. Так як позивач бажали виїхати за межі України до своїх дітей. З цією метою бажала продати будинок та поїхати до дітей з грошима. Вона домовилась з відповідачем [PERSON],, що остання купить в неї будинок, а вона, якщо в подальшому забажає може повернутись та проживати в цьому будинку. Тому намірів укладати договір довічного утримання у сторін не було. Тому говорити про невиконання відповідачкою обов'язків за договором довічного утримання підстав немає, так як такий договір взагалі не укладався. Потім відповідачка передумала їхати до дітей і тому звернулась з до суду з цим позовом. Про те, що позивач мала намір укласти саме договір купівлі продажу свідчить і видана нею за рік до укладання договору довіреність на ім'я [PERSON], якою вона уповноважувала останнього вчинити дії щодо оформлення її земельної ділянки для укладання договору купівлі-продажу. Крім того, факт, що сторони мали намір укладати саме такий договір свідчить і надана другим співвласником цього будинку заява нотаріусу, що остання відмовляється від свого пріоритетного права на купівлю частини будинку, що належить позивачці. А при укладання договору довічного такої заяви у другого співвласника не вимагалось. Твердження відповідачки, що вона не видавала довіреності [PERSON],. не мають прямого відношення до її позовних вимог, бо всі дії щодо оформлення договору купівлі-продажу вона вчинила особисто, без представника. А підпис на довіреності відповідає підпису позивачки на договорі купівлі-продажу, від проведення почеркознавчої експертизи справжності підпису позивачки на довіреності, позивач та представник позивача відмовились. Позивачем чітко не зазначені підстави за якими вона просить визнати укладений нею договір купівлі-продажу недійсним, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині немає, як немає підстав і для задоволення позовних вимог і про визнання дій відповідача, як таких, що здійсненні з перевищенням повноважень. Так як позивач посилається на те, що вона не уповноважувала відповідача [PERSON]. на вчинення будь-яких дій взагалі. А перевищення повноважень може бути лише тоді, коли повноваження існували і особа вийшла за їх межі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними обставинами. Судом встановлено, що позивач була власником ? частини будинку, розташованого по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нею в 1985 році, що підтверджується даними договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 25.02.2016 року, укладеного між позивачкою та відповідачем [PERSON], згідно якого вказується, що відчужувана частка будинку належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 19.06.1985 року за № 2-1211. Позивач проживає в даному будинку з 1985 року і по цей час, що ніким із сторін не оспорюється. Позивачка та відповідач [PERSON], та її рідні і члени сім'ї перебували протягом тривалого часу в дружніх відносинах, та вважали одне одного за рідних, що підтверджується поясненнями учасників процесу та ніким не оспрюється. Відповідно до наданих суду копій договору купівлі-продажу1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки, А також витягів про їх реєстрацію в державному реєстрі, судом встановлено, що 25.02.2016 року між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON],. було укладено два договори купівлі-продажу 1/2 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою, які посвідчені державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON]., та зареєстровані в реєстрі за № 298 та за № 299. Відомості про дані договори внесені 25.02.2016 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майн, що посвідчується наданими позивачкою витягами із державного реєстру нерухомого майна. Таким чином судом встановлено, що 25.02.2016 року у позивача було припинене право власності на частину житлового будинку та присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], а у відповідача [PERSON],. виникло право вченості на дані об'єкти. Прохаючи визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку позивач посилається на те, що вона не мала наміру укладати договір купівлі-продажу. Тому укладення даного договору не відповідає її волі та волевиявленню. Відповідач [PERSON], та її чоловік ввели її в оману, вказуючи на те, що при посвідченні договору був укладений договір довічного утримання, а не купівлі-продажу, а також за тими підставами, що укладений між сторонами договір не відповідає нормам чинного законодавства. Відповідно до ч. 1.ст 11 ЦПК України - Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України - Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст..203 ЦК України правочин має відповідати наступним вимогам: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 215 ЦК України Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Прохаючи визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним позивач посилається на у неї відсутність волі та волевиявлення щодо укладення цього правочину. Проте дана обставина спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами. З показань свідка [PERSON],. судом встановлено, що до неї прийшло три особи, позивачка відповідачка [PERSON],. та чоловік з проханням укласти договір купівлі продажу. Вона запросила їх до кабінету, роз'яснила наслідки укладання цього договору. Сторони підтвердили, що вони бажають саме такий договір. Вона попросила їх зачекати в коридорі, доки складався проект договору, потім знову запросила до кабінету. Зачитала вголос договір. Спитала чи все так. Сторони підтвердили, що все так і підписали договір. Вона його посвідчила та дані про вчинені правочини внесла до державного реєстру. Сторони їй також пояснили, що вони розрахувались до укладення договору. Так як інколи трапляються випадки, що особи бажають розрахуватись в її присутності, тоді такий розрахунок здійснюється в її кабінеті, але в даному випадку сторони сказали, що вони вже розрахувались. Про укладання договору довічного утримання не було ніякої мови і ніхто із з'явившихся до неї осіб, навіть не говорив про це, так як зайшовши до неї сторони відразу сказали, що мають намір укласти договір купівлі-продажу, а не будь-який інший. Нотаріальна контора працює у всі будні дні крім вихідних. Також на запитання представника відповідачів державний нотаріус пояснила, договір купівлі-продажу та договір довічного утримання є досить об'ємними. Мають багато умов, які обов'язково повинні бути в них зазначені, і вона не може пам'ятати всього тексту як одного так і іншого договору, тому вголос зачитати договір довічного утримання замість договору купівлі-продажу не могла. Даний договір вона читала вголос сторонам, так як продавець була особою похилого віку і в таких випадках вона завжди читає повний текст договору. Про те, що позивачка мала намір укласти саме такий договір свідчить і видана нею довіреність на ім'я відповідача [PERSON], від 06.08.2015 року, згідно якої вона уповноважувала [PERSON], бути її представником з питань оформлення документів щодо відчуження належних їй на праві приватної власності житлового будинку та з6мельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Дана довіреність позивачкою не відмінялась. Не визнавалась не дійсною. Від проведення почеркознавчої експертизи свого підпису на даній довіреності позивач відмовилась, тому суд вважає даний доказ належним та достовірним. Також факт, що позивач мала намір укласти саме договір купівлі-продажу підтверджується і показаннями свідків [PERSON],. та [PERSON] Так свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON], є його сестрою. Йому відомо, що [PERSON], продала його сестрі належний їй будинок про що особисто говорила йому по телефону. Наразі йому відомо, що інша особа по імені [PERSON] запропонувала [PERSON],. більшу ціну і тому вона нагається розірвати даний договір. Свідок [PERSON],. пояснив, що він працює у Вехньодніпровській дільниці газового господарства. Позивачку знає по роботі, так як разом з членами бригади здійснювали обхід будинків та перевіряли газові прилади для роботи в зимовий період. Таку перевірку він здійснював у домоволодінні позивачки. Позивачка попрохала його утеплити їй газову трубу та запустити котел посилаючись на те., що вона є одинокою жінкою. Тому в неробочий час він приходив до неї та виконував ці роботи. Позивачка розповідала йому, що хоче поїхати до доньки та хоче продати будинок. Також вона говорила, що будинок бажає продати жінці на ім'я [PERSON] та домовитись з нею про можливість повернутись в цей будинок, якщо життя з дітьми у неї не складеться. Так як він зрозумів, що діти у позивачки не зовсім благонадійні. Розмов про укладення договору довічного утримання позивачка з ним не вела. Таким чином дослідженими в судовому засіданні докази підтверджується наявність як волі так і волевиявлення у позивачки на укладення саме договору купівлі-продажу. Будь-яких доказів на спростування показань даних свідків позивач та її представник не надали. Посилання на те, що свідок [PERSON],. був засуджений та відбував кримінальне покарання, не є підставою для того, щоб його свідчення вважати недостовірними, так як він пояснив, що відомості про купівлю-продаж будинку він отримав в телефонній розмові з позивачкою. Другою підставою за якою позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, що даний договір був укладений в результаті обману з боку відповідача [PERSON], так як остання говорила позивачці, що вони їдуть до нотаріуса укладати договір довічного утримання, а в дійсності уклали договір купівлі-продажу.. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Проте, позивачем не надано будь-яких доказів того, що мав місце обман при укладенні оспорюваного договору. Позивач навіть саме не пояснювала, що вона бажала укласти договір довічного утримання. Як особа похилого віку. І така.ю що потребує сторонньої допомоги. Так як така ініціатива повинна була виходити саме від неї, а не від відповідача [PERSON] А виходячи з оцінки вищенаведених доказів вбачається, що позивач мала намір укласти саме договір купівлі-продажу, а не довічного утримання. В своїх поясненнях позивач посилається лише на те, що відповідачка [PERSON],. не надає їй ніякого утримання. Але ця обставина не може бути прийнята судом для визнання укладеного договору купівлі-продажу недійсним, так як за цим договором відповідач не брала на себе будь-яких обов'язків щодо утримання позивачки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON],. та [PERSON], пояснили наступне. Свідок [PERSON],. в судовому засіданні пояснила, що вона познайомилась з позивачкою в 2013 році в лікарні ім.. Мечникова. Потім часто навідувала позивачку так як перебуває у Раді ветеранів та перебуває з позивакою в дружніх відносинах. Від позивачки вона ніколи не чула, щоб остання мала намір укладати будь-який договір з відповідачкою. Проте їй відомо, що відповідачка та її чоловік закрили позивачку на замок. Про що їй повідомила сусідка [PERSON],. по телефону та сказала, що позивачка просить її приїхати. Але їй зателефонував чоловік позивачки та погрожував розправою, якщо вона буде їздити до позивачки. Про що вона подала заяву в органи поліції. Потім їй чоловік відповідачки телефонував та казав, що дозволяє їй їздити до [PERSON],. та спілкуватись з нею. Вона допомагала позивачці і грошима і купувала їй продукти і оформляла закордонний паспорт. Але в даний час оформляти ці документи вона припинила. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що її донька працювала в [PERSON], в аптеці. Потім йому не сподобалось як вона працювала і він її звільнив. Через деякий час [PERSON], попросив її доньку, щоб вона доглядала за позивачкою. Її донька ходила до позивачки декілька раз, але так [PERSON], платив їй мало, вона від догляду позивачки відмовилась. [PERSON], просила її доньку приходити до неї та допомагати їй. Тому вона разом з донькою ще декілька раз ходили до позивачки. Оцінюючи показання даних свідків суд приходить до висновку, що вони не підтверджують ні обставин за якими позивачка просить визнати недійсним укладений нею договір. І не спростовують інших доказів, досліджених в судовому засіданні. Так як дані свідки посилаються лише на те, що вони надавали допомогу позивачці, що сторонами і не оспорюється. Участі при укладанні договору купівлі-продажу будинку дані свідки не приймали, разом з позивачкою постійно не проживають, тому підтвердити чи спростувати будь-які підстави укладення договору між сторонами не можуть. Проте свідок [PERSON],. пояснювала, що вона надавала допомогу позивачці в оформлення закордонного паспорту. Тому приймаючи до уваги, що діти позивачки проживають за межами України. Дана обставина може підтвердити те, що позивач мала намір виїхати до дітей, тому і мати намір продати належне їй майно. Сам по собі факт поганого зору у позивачки, в зв'язку з чим позивач ніби не розуміла який договір вона підписує. Так як не могла його підписати,, не є підставою для визнання даного договору недійсним. Так як пояснень, державного нотаріуса [PERSON],. встановлено, що вона зачитувала сторонам повний текст договору, враховуючи той факт, що однією із сторін була особа похилого віку. І за своєю практикою нотаріус в таких випадках зачитує повний текст договір, що укладаються та нею посвідчуються. Таким чином позивач знала який договір вона укладає, погоджувалась з його умовами. Так як з пояснень нотаріуса також встановлено, що після зачитування нею повного тексту договору, вона запита сторони, чи все так, на що вони ствердно відповіли. З чого суд приходить до висновку, що укладений сторонами договір купівлі - продажу частини живого будинку відповідав волі та волевиявленню позивачки, і наявності обману (укладення одного договору замість іншого) при його укладенні судом не встановлено. Визнати недійсним оспорюваний позивачкою договір, виходячи з того, що він суперечить вимогам закону, суд не вбачає підстав. Так як умови укладеного між сторонами договору відповідають природі договору купівлі-продажу. Договір укладений в належній формі, зареєстрований в державному реєстрі. Тобто дотримані всі умови укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Посилання позивача на те, що договір був укладений в неробочий для нотаріуса день суд вважає безпідставними. Так як він укладений 25.02.2016 року, згідно календаря це день тижня - середа, який є робочим днем. З пояснень нотаріуса встановлено, що нотаріальна контора працює у всі робочі дні крім вихідних. В цей же день відомості про укладений договір було внесено до державного реєстру. 28.02.2016 року, як це вказано в первісній позовній заяві ніякий договір між сторонами не укладався, тому і визнаний недійсним бути не може. Посилання представника позивача на те, що відсутні докази розрахунку також суд вважає безпідставними, так як згідно умов укладеного між сторонами договору вбачається що грошові кошти отримані під час укладення договору. А той факт де фактично були передані грошові кошти: в кабінеті нотаріуса, в коридорі, по дорозі до нотаріальної контори чи додому будь-якого значення для дійсності договору не мають. Крім того неотримання продавцем грошових коштів може бути підставою для розірвання договору, а не для визнання його недійсним. Не вчинення відповідачкою [PERSON], дій щодо утримання позивачки як особи похилого віку, також не є підставою для визнання недійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, так як його умови не містять таких обов'язків для відповідача [PERSON] Той факт, що позивачка продовжує проживати у спірному домоволодінні не свідчить про недійсність цього договору, а розцінюється судом як добре ставлення відповідача до позивачки, як людини похилого віку та не зовсім чужої до неї людини. Крім того, прохаючи визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку позивач не просить визнати недійсним договір купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, який був укладений між даними сторонами в один і той же день та нерозривно пов'язаний з договором купівлі-продажу будинку, що свідчить про те, що позивач погоджується з даним договором. Відповідно підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного 25 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON]., та зареєстрованим в реєстрі за № 298 суд не вбачає. Позивач також просить визнати неправомірними дії відповідача [PERSON],. та такими, що вчинені ним з перевищенням повноважень. Для задоволення цих позовних вимог суд також не вбачає підстав виходячи з наступного. 06.08.2015 року від імені позивачки державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON]., була посвідчена довіреність, якою позивачка уповноважувала відповідача [PERSON]. бути її представником з питань оформлення документів щодо відчуження належних їй на праві приватної власності земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами розташованих за адресою: [ADDRESS] з перерахуванням прав, які надаються представнику. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України - Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Судом встановлено, що довіреність оформлена належним чином є нотаріально посвідченою та містить перелік повноважень, що надаються відповідачу [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України - Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Прохаючи визнати дії відповідача [PERSON],. незаконним та такими, що вчинені з перевищенням повноважень позивач посилається на те, що вона відповідача [PERSON],. не знає та ніяких повноважень йому не надавала і довіреності не видавала. Але в цьому випадку, вчинені відповідачем [PERSON], дії будуть такими, що вчинені без повноважень, а не з перевищенням повноважень. Так як значення поняття перевищення повноважень полягає в тому, що особа наділялась певними повноваженнями, але вийшла за їх межі. Відповідно самі позовні вимоги та посилання представника позивача та позивачки суд вважає протирічними та такими, що не відповідають фактичним обставинам даного спору. Так як судом встановлено, що відповідач [PERSON], здійснив дії по оформленню технічної документації по приватизації присадибної земельної ділянки, належної позивачці. На підставі цієї документації в подальшому був оформлений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який позивачем не оспорюється. Тому твердити, що відповідач [PERSON], діяв без повноважень чи з перевищенням повноважень, підстав немає. Так як наслідки вчинених відповідачем [PERSON], дій по оформлення технічної документації на земельну ділянку знайшли свій подальший розвиток в оформленні договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеному між позивачкою та відповідачем [PERSON], який є чинним, позивачкою не оспоюється, як не оспорюються і будь-які вчинені [PERSON], дії щодо оформлення технічної документації на земельну ділянку, що свідчить саме про схвалення таких дій позивачкою. Тому визнавати ці дії неправомірними та такими, що здійсненні з перевищенням повноважень підстав немає. Відповідно в задоволенні даної частини позовних вимог суд також вважає за потрібне відмовити. Так як суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному об'ємі, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають та покладаються на позивача [PERSON]

Outcome: dismissed