Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

З 18 вересня 1993 р. сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Дніпрорудненською міськрадою Запорізької області за актовим записом № 163. Шлюб у сторін перший, неповнолітніх дітей немає. Спільне життя не склалось через виникнення конфліктів і сварок, оскільки відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження один до одного. Сімя розпалась, збереження шлюбу та подальше спільне життя стало не можливим. Примирення сторони не бажають, тому [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, шлюбне прізвище не змінювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - сторони зареєстрували шлюб 18.09.1993 року в Дніпрорудненській міській раді Запорізької області за актовим записом № 163, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5); - подальше спільне проживання позивачки з відповідачем неможливе; - примирення між сторонами виключається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 СК України. Згідно ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно доч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований у Дніпрорудненській міськраді Запорізької області 18.09.1993 року за актовим записом № 163.

Outcome: approved