Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Заявник [PERSON] \~\~звернувся до Звенигородського районного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме диплома серії [NUMBER] , виданого Шевченківським гідромеліоративним технікумом 27.02.1969 року, зареєстрованого за №2853 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви вказує, що в даний час він звернувся до Управління пенсійного фонду України у Звенигородському районі з заявою про зарахування в термін трудового стажу період навчання в Шевченківському гідромеліоративному технікумі з 1965 по 1969 рік, однак йому в усній формі було роз`яснено, що на першій сторінці диплома [NUMBER] виданого 27.02.1969 року українською мовою вказано його прізвище « [PERSON] », а на другій сторінці російською мовою вказано прізвище « [PERSON] », тому у зв`язку з невідповідністю його прізвища в дипломі він позбавлений можливості реалізувати своє право на зарахування терміну трудового стажу для перерахунку пенсії, а тому був вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.06.2019 року провадження у вказаній справі відкрито, призначено судове засідання /а.с.10/. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Поліщук В.І. не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за довіреністю Настич О.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника управління, проти задоволення вимог заявника не заперечують. При таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. \~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.1969 року Шевченківським гідромеліоративним технікумом було видано диплом [NUMBER] на ім`я [PERSON] , російською мовою « [PERSON] » про те, що він в 1966 році вступив до Шевченківського гідромеліоративного технікуму, а в 1969 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності механізація гідромеліоративних робіт і здобув професію техніка-механіка (а.с. 5). \~ Відповідно до даних паспорта заявника серії [NUMBER] , виданому Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 02 лютого 2001 року, його прізвище, ім`я та по - батькові указані на українській мові, як « [PERSON] », (що також не суперечить даним картки фізичної особи-платника податків) /а.с.3/. Згідно зі свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] від 21 березня 1950 року, його прізвище, ім`я та по - батькові зазначені на російській мові, як « [PERSON] », він народився [INFO] у с.Будище, Вільшанського району, Київської області /а.с.4/. На російській мові дані щодо його прізвища, ім`я та по - батькові співпадають з даними, зазначеними у вказаному свідоцтві про народження - « [PERSON] ». Також збігаються дані заявника стосовно дати та місця його народження. Факт того, що « [PERSON] » та « [PERSON] », як зазначено в дипломі [NUMBER] від 27.02.1969 року, реєстраційний номер 2853, є однієї і тією ж особою підтверджуються пенсійним посвідченням № 1831810670 /а.с.6/, свідоцтвом про нарордження /а.с.4/, посвідченням про підвищення кваліфікації від 30.12.1982 року, реєстраційний номер 69990 /а.с.4/, карткою фізичної особи -платника податків від 11.08.2004 року /а.с.3/, паспортом громадянина України /а.с.3/, які додані до заяви та в яких прізвище заявника зазначено правильно [PERSON] та повністю збігається ім`я та по-батькові, число, місяць та рік його народження. \~Оскільки ім`я та по-батькові особи у дипломі [NUMBER] від 27 лютого 1969 року та інших документах заявника є однаковими, а прізвища співзвучними, що є наслідком неправильного перекладу з російської мови на українську прізвища заявника, суд прийшов до висновку, що факт належності указаного диплома заявника знайшов своє підтвердження. Пунктом 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5\~визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст. 273 ЦПК України від 1963 року\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали,\~суд\~повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Крім того, з узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного Суду України за 2010 рік вбачається, що «коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки відповідно до п. 6 ч. 1 cт. 256\~ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим». А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. \~

Outcome: approved