Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом. Після неодноразових уточнень просить визначити порядок користування земельною ділянкою, яка згідно технічного паспорту знаходиться у фактичному користуванні за домоволодінням по [ADDRESS] відповідно до відповідно до варіанту № 1, зазначеному у додатку № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 10/1-15, проведеної [PERSON], а саме: - виділити їй в користування земельну ділянку площею 232 кв.м. (на плані земельної ділянки зазначено синім кольором); - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку площею 232 кв.м. (на плані земельної ділянки зазначено жовтим кольором. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи, у відсутність відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 11) Власником 2/5 частини вказаного домоволодіння є [PERSON] на підставі договору дарування від 02.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. (а.с. 12). Між колишніми співвласниками укладено договір конкретного користування житловим будинком і уточненням ідеальних часток (а.с. 23) Відповідно до встановленого між сторонами порядку користування вказаним житловим будинком [PERSON] користується квартирою № 1 загальною площею 56,8 кв.м., а [PERSON] користується квартирою № 2 загальною площею 27,8 кв.м. Згідно технічної документації загальна площа земельної ділянки, зареєстрованої за домоволодінням по [ADDRESS] складає 557 кв.м, з яких по норм виділено 464кв.м., самозахват 93 кв.м. Вдповідно ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Суд враховує неможливість спільного користування земельною ділянкою, недотриманням і порушенням порядку користування нею у зв'язку з неприязними відносинами, приходить висновку про те, що спільне користування земельною ділянкою призводить до ущемлення прав усіх співвласників та неможливості належним чином користуватися своєю частиною будинку, господарських споруд і може спровокувати конфлікти. Тому суд вважає за необхідне встановити порядок користування спірною земельною ділянкою між сторонами. За клопотанням сторін судом призначені по справі та проведені судова земельно-технічні експертизи від 30.06.2015 року ( а.с.68-82) і додаткова судова земельно-технічна експертиза від 16.10.2015 року ( а.с.116-133). Суд вважає за доцільне при визначенні порядку користування земельною ділянкою в основу рішення покласти варіант №1 додаткової судово земельно-технічної експертизи від 16.10.2015 року ( приближений до часткового фактичного користування), який встановлює роздільне користування земельною ділянкою між сторонами без встановлення сервітуту і за яким будуть вирішені їх права та обов'язки у повному обсязі з дотриманням права власності на домоволодіння кожної сторони. Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Із змісту ст. 158 Земельного кодексу України вбачається, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 .04. 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 21,22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до статті 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. При цьому суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування земельною ділянкою та для зміни цього порядку підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Судом враховано при визначенні порядку користування земельною ділянкою, що відповідно до п.3.25 ДБН 360-90 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від глухих стін житлового будинку або господарських споруд до межі суміжної земельної ділянка повинна бути не менше 1,0 м. Відповідно до ст..99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] є садибною забудовою і наявного автомобільного шляху на ній не має. Крім того, відповідно до технічних вказівок щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах, затверджені Держкомземом України 18.05.1998 року, визначення меж земельної ділянки існуючій забудові, узаконення (визнання) прав на земельні ділянці здійснюються з урахуванням існуючої кадастрової інформації про землю додержанням вимог щодо експлуатації будівель і споруд. На підставі наведеного необхідно визначити порядок користування земельною ділянкою, яка знаходить за адресою [ADDRESS] відповідно до варіанту №1, зазначеному у додатку № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 10/1-15, проведеної [PERSON], а саме: виділити в користування: [PERSON] земельну ділянку площею 232 кв.м. (на плані земельної ділянки зазначено синім кольором), а [PERSON] земельну ділянку площею 232 кв.м. (на плані земельної ділянки зазначено жовтим кольором). Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України стягненням з відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору 243, 60 грн та за проведення експертизи 2 300 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. за земельно - технічне дослідження, то вказана сума сплачена за висновок спеціаліста і не відноситься до судових витрат.

Outcome: approved