Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Інтерагроінвест» посилаючись на те, що воно є сільськогосподарським товаровиробником та спеціалізується на вирощуванні сільськогосподарських культур. В господарській діяльності використовує орендовані земельні ділянки (земельні частки-паї) фізичних осіб. 13.07.2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір оренди землі за №320/2 кадастровий №3224283200:04:003:0054, площею - 3,551га. Зазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області та використовується ТОВ «Інтерагроінвест» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області 19.12.2012р. за №322420004003889. Товариство добросовісно виконувало свої обов'язки за даним договором оренди землі, вчасно виплачувало оренду плату в тому числі і за 2017 рік. Право оренди по договору оренди №320/2 від 13.07.2012 року виникло у позивача з 19.12.2012 року. Відповідно до п. 3.3. зазначеного договору оренди позивач закріпив за собою першочергове право на поновлення договорів оренди на новий строк в порядку та на умовах визначених законодавством. 24.04.2017 року до позивача надійшла заява від відповідача [PERSON] про небажання продовжити договірні відносини. ТОВ «Інтерагроінвест»,\~маючи намір\~скористатися своїм\~переважним правом\~на укладення\~договору оренди\~землі на\~новий строк\~18.05.2017\~року \~за \~ вих.\~ №451-з направило лист-повідомлення з додатковою угодою [PERSON], яке останній отримав 23.05.2017р. з пропозицією продовжити дію договору на умовах визначених у направленій додатковій угоді. Протягом встановленого\~строку відповіді\~на пропозицію\~орендаря щодо\~продовження договору\~оренди [PERSON] не надавав. Станом на 01.04.2018 року позивач продовжує користуватися земельною ділянкою відповідача. Заяв від відповідача про повернення/передачу земельної ділянки з кадастровим №3224283200:04:003:0054 не надходило. 10.04.2018\~року до\~ТОВ «Інтерагроінвест»\~представником ФГ\~«Агро-Ленд»\~передано заяву\~від [PERSON]\~про повернення\~земельної ділянки,\~у зв'язку\~із закінченням\~терміну дії\~договору. Позивачем через інтернет-ресурси отримано інформацію щодо речового права на земельну ділянку з кадастровим №3224283200:04:003:0054, що належить [PERSON] та виявлено, що останнім та ФГ «Агро-Ленд» 30.03.2018 року зареєстровано право оренди землі, номер запису про право в державному реєстрі прав №25615800. Орган, що здійснив державну реєстрацію прав (в державному реєстрі прав) - Ставищенська районна державна реєстрація. Такими діями [PERSON] порушив першочергове право оренди позивача, яким дотримано процедури першочергового права встановленого в ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Позивач добросовісно\~виконував свої\~обов'язки\~за договором\~оренди №431\~від 18.07.2012р.,\~заявив про\~намір поновити\~договірні відносини\~у порядку\~встановленому ст.\~33\~ЗУ «Про\~оренду землі»,\~не отримав\~заперечень з\~боку орендодавця щодо поновлення договірних відносин та надалі продовжує користуватися даною орендованою земельною ділянкою. Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 3,5507 га, кадастровий №3224283200:04:003:0054, укладений між [PERSON] та ФГ «Агро-Ленд» ЄДРПОУ 35402611, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інше речове право за №25615762 від 30.03.2018 року; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки №320/2 від 13.07.2012 року укладеного на 5 років між ТОВ «Інтерагроінвест» ЄДРПОУ 32855584 та [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 3224283200:04:003:0054, площа - 3,5507 га, з дати державної реєстрації та зареєстрованого у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів за №322420004003889 від 19.12.2012 року. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, на які посилаються в позовній заяві. Поряд з цим, до суду від позивача подано відзив на відзив відповідача на позовну заяву (а. с. 58-59), де зазначено, що відповідач підтверджує факт укладення сторонами договору оренди землі на пять років, який в установленому порядку зареєстровано. ТОВ «Інтерагроінвест» вчасно виплачувало орендну плату відповідачу, що підтверджується довідками про виплачену орендну плату. Відповідач стверджує у відзиві на позовну заяву, що позивач недобросовісно виконував свої обов'язки по договору, проте доказів недобросовісного виконання обов'язків не надав. До закінчення дії договору оренди землі ТОВ «Інтерагроінвест», маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк 18.05.2017 року за вих. №451-з направило лист-повідомлення з додатковою угодою відповідачу, яке той отримав 23.05.2017р. згідно повідомлення про вручення, з пропозицією продовжити дію договору на умовах визначених у направленій додатковій угоді. Відповідач стверджує, що листа-повідомлення з пропозицією поновити договірні відносини не отримував і підпис в повідомленні про вручення не його. Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку затвердженого постановою КМУ від 05.03.2009р. №270 (абз. 17 ч. 2) зазначено, що повідомлення про вручення повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення зареєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача. Повідомлення про вручення є підтвердженням факту отримання листа адресатом та це підтвердження є у позивача. Законом направлення орендарем на адресу орендодавця такого повідомлення з проектом додаткової угоди рекомендованим поштовим листом та отримання орендодавцем такого листа під розпис не вимагається. Позивач надав до суду належні докази про направлення відповідачу листа-повідомлення з пропозицією поновити договірні відносини та додав додаткову угоду із своїми умовами щодо оренди та заявив свій намір на поновлення договору оренди з відповідачем. Тому, клопотання відповідача щодо проведення почеркознавчої експертизи з приводу належності підпису у повідомленні про вручення підпису [PERSON] є предметом іншого спору до інших осіб і не являється предметом даного спору. Позивач і надалі продовжує користуватися земельною ділянкою відповідача, оскільки останній протягом місяця після закінчення договору оренди не звертався про повернення земельної ділянки, а умовно звернувся лише 10.04.2018 року. ТОВ «Інтерагроінвест» захищає своє порушене право - першочергове право оренди, яке порушено відповідачами через укладення договору оренди між ними 30.03.2018 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час його проведення належним чином повідомлений, до суду надіслав відзив на позовну заяву (а. с. 39-41), в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає з огляду на їх незаконність, необґрунтованість та недоведеність. 13.07.2012 року позивачем та ним власником земельної ділянки терміном на 5 років укладено договір оренди землі №320/2 під кадастровим №3224283200:04:003:0054, площею - 3,551 га. Зазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Ставищенському районі\~Київської області\~19.12.2012р.\~за №322420004003889. Позивач не добросовісно виконував свої обов'язки за договором оренди землі, вчасно не виплачував оренду плату. В подальшому вищевказаний договір оренди закінчив свою дію. Жодних листів-повідомлень від ТОВ «Інтерагроінвест» з пропозицією поновлення договору оренди землі від 13.07.2012 року ні в 2017 році, ні в 2018 році він не отримував, також йому від ТОВ «Інтерагроінвест» ніколи не надходило проекту додаткової угоди. ТОВ «Інтерагроінвест» жодного разу не зверталось до нього з пропозицією продовження дії договору оренди землі ні в усному, ні в письмовому вигляді, ні під час дії договору оренди, ні після сливу його строку, тому він через три місяці після закінчення строку дії попереднього договору оренди, уклав договір оренди своєї земельної ділянки з ФГ «Агро-Ленд». Листа-повідомлення з проектом додаткової угоди за вих. №451-з, на який посилається позивач він не отримував, підпис що міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №0940101801236 вчинений не ним, а іншою невідомою особою. Окрім того, він письмово листами від 24.04.2017 року та 10.04.2018 року повідомляв позивача про те, що наміру продовжувати договір оренди землі не має. Їх приєднано позивачем до позовної заяви, на яких міститься відмітка про дату їх отримання. Відразу після закінчення дії вищевказаного договору оренди землі, на підставі його замовлення проводились геодезичні роботи по встановленню меж його земельної ділянки в натурі. Після закінчення строку дії договору оренди він був фактичним користувачем своєї земельної ділянки, земельна ділянка оброблялася ним. Тому, в задоволенні позову слід відмовити. Від відповідача ФГ «Агро-Ленд» відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позовні вимоги необґрунтовані, листів-повідомлень з проектом додаткової угоди [PERSON] від позивача не отримував, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи. Проект вказаної додаткової угоди не підписаний керівником ТОВ «Інтерагрпоінвест». Поряд з цим, позивач за договором оренди земельної ділянки неналежним чином виконував його умови, зокрема затримуючи виплату орендної плати [PERSON]. В матеріалах справи (а. с. 22) відсутній номер поштового відправлення. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір оренди земельної ділянки №320/2, кадастровий №3224283200:04:003:0054. Орендодавець передав в строкове платне користування земельну ділянку орендарю, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 9-12). Даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 19.12.2012 року за №322420004003889, що підтверджується листом відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а. с. 25). ТОВ «Інтерагроінвест» виконувало умови договору оренди щодо виплати орендної плати та продовжує користуватись спірною земельною ділянкою (а. с. 15-19, 26). 24.04.2017 року [PERSON] повідомив ТОВ «Інтерагроінвест» про відсутність намірів надалі продовжувати з ним договірні відносини після закінчення строку дії договору оренди, про що подав позивачу письмову заяву (а. с. 14). У листі-повідомленні [PERSON] від 18.05.2017 року з №451-з позивач запропонував укласти додаткову угоду до договору оренди землі на нових, покращених умовах, надіславши даний лист-повідомлення з проектом додаткової угоди відповідачу поштою рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Проект даної додаткової угоди керівником ТОВ «Інтерагроінвест» не підписано (а. с. 20-22). 12.01.2018 року сертифікованим інженером-землевпорядником ПП «Рідан-БЦ» [PERSON] за участю [PERSON] складено та підписано акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі його земельної ділянки закріплено в натурі на місцевості межовими знаками, та які передані йому на зберігання (а. с. 52, 65). 07.02.2018 року [PERSON] уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ФГ «Агро-Ленд» строком на десять років, який зареєстровано 30.03.2018 року (а. с. 13, 194-199). 10.04.2018 року [PERSON] повторно письмово повідомив ТОВ «Інтерагроінвест» про відсутність намірів надалі продовжувати з ним договірні відносини після закінчення строку дії договору оренди з вимогою повернення орендованої земельної ділянки (а. с. 26). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечив факт отримання відповідачем вказаного листа-повідомлення від 18.05.2017 року з №451-з з проектом додаткової угоди поштою рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а. с. 22, 132) з тих підстав, що підпис [PERSON] про отримання повідомлення виконаний не ним, а сторонньою невідомою особою. Для перевірки цього твердження за письмовим клопотанням [PERSON] судом призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 67-68, 72). Згідно висновку експерта від 14.12.2018 року №8-4/1662 підпис у графі «розписка в одержанні» у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №0940101801236 виконаний не [PERSON], а іншою особою (а. с. 167-173). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, повязані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. ст. 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року\~№1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст.\~3 Закону\~України «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~передбачено,\~що речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~що підлягають\~державній реєстрації\~відповідно до\~цього Закону,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; на\~момент виникнення\~таких прав\~діяло законодавство,\~що не\~передбачало їх\~обовязкової реєстрації.\~В ч.\~1\~ст.\~4\~вказаного Закону\~зазначено,\~що державній\~реєстрації прав\~підлягають,\~зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 вказаного Закону обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. В п. 3.5 договору оренди землі сторони встановили обовязок саме орендаря не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові [PERSON] Верховного Суду України від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що «реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 25 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору». Даний висновок суду знайшов своє підтвердження у постанові ВСУ від 10.01.2019 року у справі №594/285/17, провадження №61-31996св18. Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Позивач стверджує, що ним 18.05.2017 року за вих. №451-з \~ \~ \~ \~ направлено лист-повідомлення з додатковою угодою [PERSON], яке останній отримав 23.05.2017р. з пропозицією продовжити дію договору на умовах визначених у направленій додатковій угоді (а. с. 20-22). Встановлено, що [PERSON]\~вказаного листа-повідомлення\~з додатковою\~угодою не\~отримував,\~що підтверджується\~висновком експерта від 14.12.2018 року №8-4/1662, де зазначено, що підпис у графі «розписка в одержанні» у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №0940101801236 виконаний не [PERSON], а іншою особою (а. с. 167-173). За змістом ч. 2 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлено обов'язок орендаря, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця. Тобто, в цьому випадку слід розуміти не тільки направлення, а й отримання орендарем відповідного листа-повідомлення, що відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України №6-55цс15 від 15 квітня 2015 року, №6-3цс15 від 18 березня 2015 року, №6-10цс15 від 25 лютого 2015 року, №6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, №6-531цс15 від 9 вересня 2013 року, №6-70цс15 від 10 червня 2015 року, №6-2988 цс 15 від 13 квітня 2016 року. У вказаних постановах Верховний Суд України також вказав, що порушення переважного права на поновлення договору оренди землі матиме місце при укладенні орендодавцем договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря щодо наміру реалізувати переважне право, а також у разі укладення договору з новим орендарем на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права. \~ \~Однак,\~ТОВ «Інтерагроінвест»\~не надало\~суду доказів\~щодо отримання [PERSON] листа-повідомлення з додатковою угодою з пропозицією продовжити дію договору оренди землі, а тому відповідач не знав про наміри позивача стосовно продовження дії вказаного договору і на яких саме умовах. Відтак, для поновлення договору оренди землі необхідно наявність юридичних фактів в сукупності, зокрема, одним із яких є повідомлення орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а тому продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем і відсутність повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди не свідчить про наявність у позивача правових підстав для продовження користування і є недостатніми обставинами для визнання договору поновленим. Оскільки орендар не повідомив [PERSON] про намір продовження договірних відносин, як це передбачено в п. 3.5 договору оренди і не звернувся до суду по закінченню місячного строку за захистом свого права на укладення додаткової угоди на умовах, які викладені в тексті вказаної угоди, що не підписана керівником ТОВ «Інтерагроінвест», то власник землі вправі розпоряджатись на свій розсуд вказаною земельною ділянкою. Отже, суд не вбачає наявності підстав для визнання недійсним договору оренди землі укладеного між відповідачами. Доводи позивача про те, що він продовжував користуватись спірною земельною ділянкою, здійснював її обробіток, сплачував орендну плату, що на його думку дає підстави вважати договір оренди землі поновленим на тих самих умовах, не заслуговують уваги суду, оскільки сам по собі факт продовження користування земельною ділянкою орендарем за умови невиконання ним свого обовязку щодо повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення раніше укладеного договору оренди землі немає жодного правового значення для вирішення даного спору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням того, що переважне право на поновлення договору оренди землі можливе лише за умови дотримання орендарем строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє право, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів отримання орендодавцем повідомлення про намір скористатися переважним правом щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, беручи до уваги відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди землі укладеного між відповідачами, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. [PERSON] сплачено витрати на проведення експертизи в сумі 2250, 24 грн. (а. с. 164) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь [PERSON] слід стягнути витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 2250, 24 грн. (а. с. 157-158).

Outcome: approved