Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 5,97 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому сільськогосподарському підприємству «імені Леніна» на території колишньої Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій 01 липня 2013 року [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 061110 виданого на імя [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що в селі Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області проживала тітка позивача [PERSON], яка за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 061110 у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» розміром 5,97 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) на території Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. 11 листопада 1995 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області і зареєстрований в реєстрі за № 37, згідно якого заповідала, на випадок своєї смерті, все своє майно своїй рідній сестрі [PERSON] (матері позивача). 17 червня 2001 року [PERSON] померла. Згідно довідки Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області від 12 лютого 2018 року за № 189 [PERSON] на день смерті проживала одна. Мати позивача [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, так як у неї зберігались всі документи і майно, яке належало за життя [PERSON]. 01 липня 2013 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області і зареєстрований в реєстрі 07 травня 2012 за № 14, згідно якого заповідала, на випадок своєї смерті, все своє майно [PERSON]. Після смерті матері позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся до Семенівської державної районної нотаріальної контри з метою оформлення спадщини, але нотаріус, оглянувши документи, відмовилась оформити спадщину в звязку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який був виданий на імя [PERSON] і в даному випадку питання оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Позивачем було надане оголошення в Семенівській районній газеті «Життя Семенівщини» від 16 лютого 2018 року про втрату сертифіката, але сертифікат так і не був знайдений. Відповідно до довідки відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26 лютого 2018 року за № 29-25-0.33-257/113-18 не можливо видати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) замість втраченого оскільки з набуттям чинності 01 січня 2013 року Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились. У звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий [PERSON], втрачений і неможливо документально оформити спадщину позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області, в особі міського голови [PERSON], у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої 01 липня 2013 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, при наявних даних та доказів вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 17 червня 2001 року померла член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» [PERSON], якій був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на території колишньої Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків померлої є позивач [PERSON]. За життя [PERSON], поряд з іншим, мала право на земельну частку (пай) розміром 5,97 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по згаданому колишньому колективному сільськогосподарському підприємству, і це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Зараз указаний сертифікат утрачено. Указані обставини підтверджуються даними письмових доказів, зокрема: копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 8); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 12); копій заповітів в частині волі померлих (а. с. 7, 10); копій довідок про визначення з технічної документації нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) з відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 14-15). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній правопосвідчуючий документ зараз утрачено.

Outcome: approved