Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Житомирська державна адмінстрація Житомирської області звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що на обліку перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах (підстава - ухилення батьків від належного виконання батьківських обов`язків). Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] , матір малолітних дітей, неодноразово попереджалась про неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] , батько [PERSON] , життям та здоров`ям дитини не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не має постійного заробітку. Оскільки батьки так і не змінили своє ставлення до виховання та піклування дітей, останніх було відібрано від відповідачів у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю та влаштовані у відповідний заклад. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітної дітини [PERSON] , [INFO] . У засідання з`явилися представник позивача та відповідачі, а також представник третьої особи. Під час розгляду справи представник позивача повідомила, що відповідачі не виконуть батьківськіх обов`язків щодо дітей; разом не проживать. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя; у неї відсутній будь-який дохід, оскільки не працевлаштована. Відповідач [PERSON] належним чином про свою дитину, [PERSON] , не опікувався. Має незадовільні умови проживання для дитини, заробіток є, але не стабільний. На теперішній час старша дитина проживає у державному дітячому закладі, молодшу до себе забрав її біологічний батько. Просила суд позбавити відповідачів батьківських прав. Під час розгляду справи відповідачі просили суд надати строк для виправлення та зміни ставлення до виховання дітей. [PERSON] повідомила, що має можливість у найближчий час працевлаштуватись та забезпечити нормальні умови проживання для дітей. [PERSON] повідомив суду, що відвідував свою дитину один чи 2 рази у дитячому виховному закладі; вказав, що дійсно у нього дуже маленьке житло для проживання з дитиною. Батьки просили не позбавляти їх батьківських прав. Судом відкладався розгляд справи з можливістю надати час для зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судовому засіданні повідомила, що позивачі так і не змінили свого ставлення до виховання та опіки дітей. [PERSON] та її співмешканець зловживають спиртними напоями; остання не виховує та не піклується про дітей, неодноразово залишала дітей без нагляду. З боку матері не створено належних умов проживання дітям; діти часто ходять голодні. Відповідач [PERSON] характеризується позитивно, однак так і не скористався правом забрати до себе свою дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та відповідачів, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.5), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Наказом Служби у справах дітей Житомирської РДА від 19.04.2018 року №34-Од [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах на підставі: проживання у сім`ї, в якій батькі ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 11). Рішенням голови Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08 вересня 2020 року № 56-а відібрано дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей та передано їх службі у справах дітей Житомрської РДА для їх подальшого влаштування; затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітніх дітей (а.с. 8). 03 вересня 2020 року здійснено комісійне обстеження умов проживання відповідачки, за наслідками якого складено акти, у яких зазначено, що умови проживання дітей [PERSON] та [PERSON] незадовільні (а.с. 9-10). На вимогу ухвали суду від 17 грудня 2020 року (а.с. 42) представниками виконавчого комітету Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області було повторно обстежено умови проживання батьків, про що комісією зроблені відповідні висновки (а.с. 48 звор. стор, а.с. 49 звор. стор.). Орган опіки та піклування в особі Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав: [PERSON] відносно [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком від 16.09.2020 року № 18-5/1527 (а.с. 4). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньок, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, догляду. Крім того, судом не встановлено факту намагання відповідачів в майбутньому проявляти батьківську турботу щодо своєї дітей, спілкуватися в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, виявляти інтерес до їх внутрішнього світу та сприяти засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, зокрема, ухилення від піклування про здоров`я дитей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також від готування їх до самостійного життя, у зв`язку з чим дійшов висновку про потребу у позбавленні батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] - стосовно малолітної дітини [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (реч. 1 ч. 3 ст. 166 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на необхідність забезпечити дитям рівень життя, достатній для їх всебічного розвитку, суд вважає за потрібне стягувати: з [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, та стягувати з [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку щомісячно. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що малолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, враховуючи відсутність відомостей про можливість передачі її родичам, суд вважає за потрібне встановити опіку над нею та передати її на опікування органу опіки та піклування в особі Житомирської РДА Житомирської області. Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь держави по 840,80 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved