Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 звернувся в інтересах Львівської міської ради до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення до місцевого бюджету м. Львова понесених Комунальною 8-ою клінічною лікарнею м. Львова, правонаступником якої є комунальне некомерційне підприємство «8-а міська клінічна лікарня м. Львова», засновником яких є Львівська міська рада, витрат в розмірі 5695,55 грн. на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.01.2018 у справі №464/72/18 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим [PERSON] Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 10.11.2018 близько 13:00 год, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], на вул. Хуторівка неподалік будинку №5 у м. Львові в напрямку вул. Стрийська, порушив вимоги ПДР України, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не надав переваги пішоходу [PERSON], який рухався по пішохідному переході та мав перевагу для руху, в результаті чого здійснив на нього наїзд. Внаслідок вказаного злочину потерпілий [PERSON] отримав закритий перелом обидвох кісток гомілки, садна на обличчі та обидвох ногах, синець на лівій нозі, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції правої ноги, у зв'язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова з 10.11.2017 до 30.11.2017. Загальна сума витрачених коштів на лікування [PERSON] становить 5 695,55 грн., яка станом на день пред'явлення позову відповідачем не відшкодована. З огляду на те, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку зі звільненням особи від кримінальної відповідності, тобто з нереабілітуючих обставин, а відтак останній зобов'язаний відшкодувати до місцевого бюджету м. Львова витрати Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова у розмірі 5 695, 55 гривень. Прокурор Межвінський Д.З. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, що викладені у такому. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Львівської міської ради Бойко А.Р. у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовими поясненнями, відповідно до яких позов підтримав та розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вказав, що відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, належним позивачем у таких спорах є заклад охорони здоров'я, в яких потерпілі проходили лікування, а не органи виконавчої влади чи місцевого самоврядування, яким законом надані повноваження виконувати функції органів виконавчої влади. Повністю підтримав доводи, викладені у клопотанні та доповненні до такого про залишення позовної заяви без руху. Вважає, що прокурору необхідно було встановити строк для надання обґрунтування підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради, а саме для зазначення закону, яким Львівській міській раді надані повноваження здійснювати у спірних правовідносинах функції органу виконавчої влади, органу виконавчої влади, якому така підконтрольна з питань здійснення цих делегованих повноважень; надання доказів повідомлення відповідного органу виконавчої влади, якому підконтрольна Львівська міська рада з питань здійснення нею функцій держави у спірних відносинах, про факт неналежного здійснення нею цих функцій, зазначення конкретного бюджетного рахунку, відкритого в органі державного казначейства України і призначеного для зарахування заявленої суми відшкодування, розпорядником якого є Львівська міська рада. Окрім цього, заявив клопотання про розстрочення, у випадку задоволення судом позовних вимог, відповідачу виконання рішення суду на строк дванадцять місяців, оскільки останній є пенсіонером та сплата ним вищевказаної суми в повному розмірі може спричинити фінансові труднощі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.01.2018 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим, тобто з нереабілітуючої підстави (а.с. 6-7). Так, судовим рішенням встановлено, що [PERSON] 10.11.2017 близько 13:00 год, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], на вул. Хуторівка неподалік будинку №5 у м. Львові в напрямку вул. Стрийська, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: Р.1 п.1.5, Р.2 п. 2.3б), д), Р.18 п.18.1, п. 18.4, які виразились в тому, що він, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не надав переваги пішоходу [PERSON] який рухався на пішохідному переході і мав перевагу для руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода, в результаті якої потерпілий отримав закритий перелом обидвох кісток гомілки, садна на обличчі та обидвох ногах, синець на лівій нозі, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2017, та отримання потерпілим тілесного ушкодження середньої тяжкості, є встановленим та не підлягає доказуванню. Як видно з листа Комунальної 8-ї клінічної лікарні м. Львова від 02.05.2018 №760, наданого на запит Львівської місцевої прокуратури №1, потерпілий [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 10.11.2017 до 30.11.2017, тобто 20 ліжко-днів, вартість якого становить 5 695 грн. 55 коп. (а.с. 10-11). Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, комунальне некомерційне підприємство «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» є правонаступником Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова, засновником яких є Львівська міська рада (а.с.15-16). Положеннями ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 цієї статті якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Положеннями пункту 2 цього Порядку визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до пункту 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Ухвалою суду від 19.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залишення позовної заяви без руху та встановлення прокурору строку для додаткового обґрунтування підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради. Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявність причинного зв'язку між вчиненням [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження відносно якого закрито у зв'язку зі звільнення від кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави, та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні в Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні м. Львова з 10.11.2017 до 30.11.2017, вартість якого становить 5 695 грн. 55 коп., а відтак суд дійшов висновку, що з відповідача в користь місцевого бюджету м. Львова підлягають стягненню витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі, що становить 5 695 грн. 55 коп. Доводи представника відповідача вищевказаних висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач є пенсіонером та його матеріальне становище, що є тими обставинами, які можуть ускладнити виконання рішення суду, а також беручи до уваги обставини, що характеризують особу відповідача, який є ветераном військової служби, неодноразово за повсякденну, сумлінну і почесну працю з військово-патріотичного виховання молоді та сприяння в розбудові Збройних Сил України нагороджувався відповідними відзнаками, суд дійшов висновку, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання рішення суду строком на дванадцять місяців з дня набрання таким законної сили із щомісячним погашенням суми витрат на лікування потерпілого у розмірі 474 грн. 63 коп., у зв'язку з чим, клопотання представника відповідача необхідно задовольнити.

Outcome: approved