Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального закладу охорони здоров'я «Березнівська центральна районна лікарня» Березнівської районної ради звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 16.03.2017 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк один рік з відрахуванням щомісячно із суми заробітку в дохід держави 15% по факту заподіяння потерпілому [PERSON] 23.06.2014 року середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Потерпілий від даного злочину [PERSON] в період з 26.06. по 16.07.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КЗОЗ «Березнівська ЦРЛ», в зв'язку з чим були затрачені кошти місцевого бюджету в розмірі 2 071,02 грн., які згідно положень ст.1206 ЦК України підлягають стягненню з відповідача як особи, яка вчинила злочин. Прокурор підтримала позовні вимоги та дала пояснення згідно заяви. Підтримала позовні вимоги і представник комунального закладу охорони здоров'я «Березнівська центральна районна лікарня» Березнівської районної ради [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що з нього вже стягуються за виконавчим документом гроші кошти на користь потерпілого, крім того, відповідно до призначеного покарання у виді виправних робіт з його заробітної плати відраховується 15 % заробітку. Зважаючи на вказані обставини, вважає, що у позові має бути відмовлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 16.03.2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджений за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк один рік з відрахуванням щомісячно із суми заробітку в дохід держави 15% по факту заподіяння потерпілому [PERSON] 23.06.2014 року середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Судом встановлено, що потерпілий від злочину [PERSON] в період з 26.06. по 16.07.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КЗОЗ «Березнівська ЦРЛ»; загальна сума витрат, понесених на лікування особи склала 2 071,02 грн. (довідка КЗОЗ «Березнівська ЦРЛ» №439 від 30.03.2017 року). Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частина третя статті 1206 ЦК України передбачає, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності чи власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ №545 від 16.07.1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за одинліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладання. Згідно положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях ( ч.4 ст.60 ЦПК України). Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Незгода відповідача із позовними вимогами полягає у тому, що з його заробітної плати вже проводиться відрахування заподіяної шкоди на користь потерпілого. Аналіз положень ст.1206 ЦК України дозволяє дійти до висновку, що особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати і закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого, а тому покликання [PERSON] на ту обставину, що з нього вже стягуються кошти відповідно до поданого потерпілим цивільного позову, не є обставиною, що звільняє його від даного обов'язку. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] як особа, яка вчинила злочин, зобов'язаний відшкодувати витрати комунального закладу охорони здоров'я «Березнівська центральна районна лікарня» Березнівської районної ради на лікування потерплого від злочину [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (платіжне доручення 1157 від 21.06.2017 року) у розмірі 1 600 грн.

Outcome: approved