Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.11.2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . У 2017 році сторони за спільні сімейні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі продажу від 28.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Животовською Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 493. Дана квартира являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 15.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На день звернення до суду сторони разом не проживають, мають абсолютно різний погляд на життя. Згоди на добровільний поділ нерухомого майна ними не досягнуто. Просить визнати за нею, [PERSON] , іпн. [NUMBER] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 26.08.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками, були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Проте, вказані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 04 вересня 2020 року про те, що адресат відсутній. У відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином 04 вересня 2020 року отримав повідомлення суду про дату судового розгляду та копію ухвали судді про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2017 року, серії НВО 382573, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. (далі по тексту - Договір), [PERSON] продав, а [PERSON] купив належну продавцю на праві власності квартиру номер [ADDRESS] . З п.4.4. Договору вбачається, що на укладення цього договору надала свою згоду дружина Покупця, [PERSON] , яку викладено у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Животовською Н.Г. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81466363 від 28.02.2017 року (далі по тексту - Витяг), право власності на вказану у Договорі квартиру 28.02.2017 року зареєстровано за [PERSON] , розмір частки: 1. Зазначені копії Договору та Витягу засвідчені на відповідність оригіналу особисто позивачем. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14 листопада 2015 року у виконавчому комітеті Розсохуватської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис №3 розірвано. Зазначене підтверджується копією рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 року, засвідченого на відповідність оригіналу особисто позивачем. Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Стаття 63 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, відповідно не подав докази, які спростовують презумпцію спільності права власності подружжя на майно. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то вона є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному сумісному майні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2295 грн, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved