Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , призначення її опікуном та стягнення з відповідачів аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з кожного. Мотивує позов тим, що на її утриманні перебуває онука, [PERSON] , [INFO] . Оскільки за рішенням суду, малолітня була відібрана у матері, [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, так як остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків та зловживає алкогольними напоями. Батько дитини, [PERSON] , також не піклується про малолітню дитину, не проживає з нею, не забезпечує усім необхідним, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа, в судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява про слухання справи у їхній відсутності. Органом опіки та піклування Хмельницької міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки та недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , висновок міститься в матеріалах справи. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] . Малолітня [PERSON] перебуває на утриманні та проживає разом із бабусею - [PERSON] , оскільки була відібрана у матері без позбавлення її батьківських прав та перебувала в дитячому будинку « Берізка », так як [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. З часу постановлення рішення від 23.09.2016р. про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини та стягнення аліментів, обставини, що стали підставою для винесення даного рішення не змінились, мати дитиною не цікавиться, не приїздить до неї, не телефонує, не приймає жодної участі у її житті та вихованні. Про дані обставини свідчать матеріали справи. Згідно висновку органу опіки та піклування, під час обстеження житлово-побутових умов 21.10.2019 р. [PERSON] , підтвердила, що вихованням і утриманням [PERSON] не займається, із заявою про повернення їй дитини не зверталась. За таких умов, суд вважає, що [PERSON] , слід позбавити батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Щодо позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] , суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують винну поведінку батька, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Із Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка», дитина була повернута [INFO] . батькові, 01.02.2019 року батько писав заяву до СЗОШ №14 про зарахування його дочки до першого класу, що не підтверджує зазначені позивачем обставини про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Також матеріали справи не містять доказів про те, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, жорстоко поводився з дитиною чи попереджався про необхідність змінити поведінку чи притягався до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Так, ч. 2 ст. 164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Також у п. 16 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, суд вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , а тому не підлягає задоволенню і вимога щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , оскільки малолітня не є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Щодо вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимога про стягнення аліментів з [PERSON] підлягає задоволенню частково. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд, відповідно до вимог СК України, визначає в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню із [PERSON] , встановленого рішенням Красилівського районного суду від 23.09.2016 року у справі № 677/593/16-ц, із 500 грн. до одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд вважає, що в цій частині позов також слід задоволити частково. Так, згідно положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд враховує ті обставини, що дитина проживає з позивачем, усі обов`язки щодо її утримання і виховання позивач несе самостійно. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає за необхідне позов задоволити частково і змінити розмір аліментів. Стягувати з відповідача [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В решті позову слід відмовити. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved