Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. На обгрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що від проживання у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року, вони з відповідачем мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча працює і має можливість сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Надала суду заяву з проханням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши правові позиції сторін, встановивши щирість їх намірів, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони в даній справі від проживання у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року, мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою в справі (а.с.4-7). Відповідач добровільної допомоги на утримання сина не надає, аліменти нікому не платить, є здоровою молодою працездатною особою, працює, а отже, має можливість сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, на переконання суду, позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 80, 81, 180-183 Сімейного кодексу України в повному обсязі. Згідно ст. 430 ч.1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вимоги ст.141 ч.6 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., так як судовий збір стягується з відповідача, коли позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved