Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся представник позивача, який в обґрунтуванні своїх вимог зазначив, що 12.12.2012 року, обвинувачена [PERSON], перебуваючи в інфекційному відділенні Троїцького ТМО, здійснила крадіжку шкіряних чобіт, що належали [PERSON], вартістю 700 грн. Згідно вироку Троїцького районного суду [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 185 КК України. В момент вчинення кримінального правопорушення, з вини відповідача [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1699,77 грн., а саме це матеріальні збитки, пов'язані з приїздом на виклики Троїцького РВ УМВС та Троїцького районного суду. Сума витрат становить 649,77 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. [PERSON] було також перенесено емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху. Були порушені актуальні життєві плани. Наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу. Крім того, [PERSON] зі своєю родиною втратила можливість доглядати належним чином малолітню дитину. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та моральні збитки в сумі 1699,77 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, за таких обставин. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Троїцького районного суду Луганської області від 28.02.2013 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 185 КК України (а.с. 5). Отже, між сторонами виникли правовідносини в сфері недоговірних зобовязань, повязаних з відшкодуванням шкоди, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Згідно долучених до матеріалів справи копій фіскальних чеків, за період з 06.02.2013 року по 28.02.2013 року придбано пального на суму 649,77 грн. (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума матеріальної шкоди в розмірі 649,77 грн., а не 1699,77 грн., як було заявлено представником позивача. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно норм чинного цивільного законодавства України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Як вбачається з доводів представника позивача, [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у перенесеному емоційному стресі, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху. Були порушені актуальні життєві плани. Наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу. Крім того, [PERSON] зі своєю родиною втратила можливість доглядати належним чином малолітню дитину. Моральна шкода позивачем оцінена у 3000 грн. Оскільки вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу не в повному обсязі доведена та нічим не підтверджена, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, яка передбачена ст. 23 ЦК України, підлягають частковому задоволенню. Відповідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином суд вважає можливим стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави, звільнивши від сплати [PERSON] Суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 350 грн. На підставі ст. ст. 23, 1166, 1179, 1192, 1206 ЦК України,

Outcome: partial