Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

До суду з позовом КП «Чайна» Кіптівської сільської ради, третя особа Кіптівська сільська рада Козелецького району, Чернігівької області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, звернулася [PERSON] , мотивуючи позов зокрема тим, що в період з 24 липня 2017 року по 31 січня 2019 року вона знаходилася в трудових відносинах з відповідачем. Під час її знаходження в трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована , але не виплачена заробітна плата. При звільненні також передбачена виплата компенсації за невикористану відпустку тривалістю 42 календарних днів. Також з відповідача підлягає стягненню на її користь середній заробіток за час затримки в розрахунку. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, так-як відповідачем 19.09.2019 року на її користь було добровільно сплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 12430,71 грн., то вона просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з часу її звільнення і по день розрахунку 19.09.2019 року. Вона перебувала з відповідачем в трудових відносинах саме по 31 січня 2019 року і по цей час їй нараховувалася заробітна плата. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та пояснив, що він наказ від 26 грудня 2018 року не підписував, згідно контракту з підприємством, останнім робочим днем в нього був 26.12.2018 року. Представник третьої особи в судовому засіданні висловився, що позовні вимоги задоволенню не підлягають та надав письмові заперечення на позов. Суд заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступних висновків. Відповідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно копії трудової книжки [PERSON] [NUMBER] , під номером запису 15 значиться, що вона 24.07.2017 року прийнята на посаду головного бухгалтера Комунального підприємства «Чайка». Під номером запису 16 значиться, що вона звільнена з посади головного бухгалтера за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію /а.с.6/. Отже виходячи з записів у вище зазначеній трудовій книжці, позивач з відповідачем перебувала в безперервних трудових відносинах з 24.07.2017 року по 31.01.2019 року. Посилання представника відповідача, що він не підписував наказ № 28 від 26 грудня 2018 року про визнання недійсним наказу № 27 від 21.12.2018 року, згідно якого позивача необхідно було звільнити з посади головного бухгалтера з 26.12.2018 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, не спростовують факту перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах по 31.01.2019 року, так-як їй продовжували нараховувати заробітну плату і запис в трудовій книжці позивача під № 16 свідчить про перебування в трудових відносинах з відповідачем саме по цей час. Крім того згідно ч. 2 ст. 38 КЗпП - якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством (правова позиція Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-2807цс16). Відповідно до пункту 2 вказаного порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 пункту 8 розділу ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Згідно довідки Комунального підприємства «Чайка» Кіптівської сільської ради, середньодена заробітна плата [PERSON] складає 497,85 грн. /а.с.45/. Відповідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач звільнена з роботи 31 січня 2019 року та саме в цей день мав бути проведений повний розрахунок при звільненні, а відповідачем добровільно було здійснено розрахунок тільки 19 вересня 2019 року тому згідно розрахунку, період обчислення середнього заробітку складає 157 робочих днів та вираховується множенням робочих днів на середньоденну заробітну плату позивача 497,85 грн., підтвердженої довідкою роботодавця. Тобто, 157 х 497,85 = 78162,45 грн. Таким чином, враховуючи та аналізуючи вище викладе, зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України

Outcome: approved