Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON], який вказав, що після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] залишилась спадщина у вигляді [ADDRESS], яка за життя їм належала у рівних частках. Так як мати після смерті батька прийняла спадщину, але наприкінці свого життя хворіла, потребувала догляду, позивач, проживаючи з матір'ю, такий здійснював та після смерті [PERSON] прийняв спадщину фактичну, позивач просив: - визначити розмір часток у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за [NUMBER] від 23 січня 1995 року, визнавши, що частки співвласників у квартирі є рівними, тобто по ? частині за кожним; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; - встановити факт постійного проживання [PERSON] у [ADDRESS] разом із :спадкодавцем [PERSON] на день її смерті [INFO] року, що є часом відкриття спадщини; - визнати за ним право власності порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], що складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,6 кв.м., у тому числі 1-ша кімната 14,6 кв.м., 2-а кімната 14,0 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 5,0 кв.м., квартира обладнана балконом площею 2,4 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., яка належала спадкодавцю [PERSON] на таких підставах: ? частина квартири згідно зі свідоцтвом про право власності житло за [NUMBER] від 23 січня 1995 року та ? частина квартири, яку і фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року. В судовому засіданні позивач та його адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову та проханням розглядати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача та його адвоката, допитавши свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] 23.01.1995р. було видано свідоцтво про право власності на [ADDRESS] (а.с. 8). Розмір часток права спільної власності в свідоцтві не визначений. Як вбачається з наданого позивачем оригіналу правовстановлюючого документа, право власності на вказане майно зареєстровано не було. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,6 кв.м., у тому числі 1-ша кімната 14,6 кв.м., 2-а кімната 14,0 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 5,0 кв.м., квартира обладнана балконом площею 2,4 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м. (а.с. 9-12). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 7). [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 15); станом на день смерті він був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с. 13). Також станом на час його смерті у вказаній квартирі залишалась проживати його дружина [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 14, 16). Як вбачається з пояснень допитаних в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] сусідів, син спадкодавців за декілька місяців до смерті [PERSON] фактично проживав з нею в [ADDRESS], надавав необхідну допомогу, здійснював догляд за матір'ю та утримував нерухоме майно - квартиру. Спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не відкривались, Четверта Одеська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що видача свідоцтва про право власності в порядку спадкування потребує наявності державної реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 18, 40). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом - ст. 357 ЦК України. Судом встановлено, що частки у праві власності [PERSON] та [PERSON] є рівними у праві власності в [ADDRESS]. Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року, якій регулює спірні в частині спадкового майна після смерті [PERSON], встановлювалось, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (п.2 ст. 538). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526). Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549). Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року до першої другої спадкоємців за законом є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За змістом ст. ст. 548,549,553 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та якщо він подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; спадкоємець вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, у відповідності до норм ЦК УРСР в редакції 1963 року [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки фактично вступила в управління, володіння спадковим майном після смерті чоловіка, проживала та була зареєстрована в зазначеній квартирі, від спадщини не відмовлялась, користувалась спадковим майном на законних підставах. Відповідно до положеньч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів. В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є його державна реєстрація але відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], який прийняв спадщину фактично після смерті матері, підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved