Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Заступник прокурора Запорізької області звернувся до суду інтересах держави в особі Державної казначейської служби України із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.08.2014 та апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі №314/2106/14-ц частково задоволено позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, ГУМВС України в Запорізькій області, стягнуто на користь позивача 131750 грн. втраченого заробітку,внаслідок ушкодження здоров`я та моральну шкоду у розмірі 75000,00 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 судові рішення у цій справі залишено без змін. Судами встановлено, що [PERSON] під час його затримання співробітником правоохоронного органу начальником конвойної групи конвойної служби Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] при виконанні ним службових обов`язків працівника міліції завдано тяжкі тілесні ушкодження, які у подальшому спричинили втрату працездатності та присвоєння потерпілому другої групи інвалідності. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.09.2013 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України та засуджено до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Таким чином, з Державного бюджету України було списано кошти за втрачений заробіток внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 131750 грн. та моральну шкоду у розмірі 75000 грн. Посилаючись на зазначені обставини просить стягнути з [PERSON] завдану матеріальну шкоду в порядку регресу та сплачений судовий збір. Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вимога про відшкодування державі 131750,00 грн. (втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я та втрати непрацездатності потерпілим [PERSON] ) має бути пред`явлена до усіх винних осіб у рівних частках, а саме до іншого заподіювача шкоди - [PERSON] , просив позов задовольнити частково, стягнути з нього 65875,00 грн. відшкодування сплаченого державою втраченого [PERSON] заробітку внаслідок ушкодження здоров`я та втрати непрацездатності. У відповіді на відзив, позивач зазначив, що, наразі наявні правові підстави для стягнення заявленої у позові суми лише з [PERSON] , залучення іншого співвідповідача та звернення до нього вимоги на суму 65875 грн. суперечитиме положенням ст.62 Конституції України. Очікування Держави поки буде знайдений [PERSON] та постановлений відносно нього вирок (незрозуміло якого характеру) призведе до пропуску строку позовної давності на пред`явлення відповідного позову та повернення коштів до бюджету. Також, зазначив, що відповідач згідно положень ст.544, ч.1 ст.1191 ЦК України має право зворотної вимоги до [PERSON] у разі встановлення обвинувальним вироком суду винність останнього у вчиненні злочину та заподіянні шкоди [PERSON] . У запереченні на відповідь позивача, відповідач зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, у зв`язку з тим, що позивачем допущена суттєва неточність, так як в рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.08.2014 року, рішенні апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 року та в мотивувальній частині вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2013 року встановлено факт спричинення [PERSON] шкоди діями саме посадових осіб органу державної влади під час виконання ними службових обов`язків, а саме [PERSON] та [PERSON] . При цьому вважає, що винність особи у спричиненні шкоди може бути доведена будь-якими належними доказами, в тому числі рішенням суду у цивільній справі та/або мотивувальною частиною вироку суду у відношенні іншої особи. Зазначає, що у статтях 1174 та ч.4 ст. 1191 ЦК України, винність посадової особи не пов`язується виключно із вчиненням нею злочину. В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково на суму в розмірі 65875,00 грн., іншу частину майнової шкоди просив стягнути з гр. [PERSON] . Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.09.2013, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України та засуджено до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 09.09.2013 року. У зв`язку із цим, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.08.2014 року позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, ГУМВС України в Запорізькій області, третя особа [PERSON] задоволено частково, вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України моральну школу у розмірі 200000,00 грн., втрачений внаслідок ушкодження здоров`я та втрати працездатності заробіток у розмірі 131750,00 грн., всього 333750,00 грн. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2015 рішення було змінено. Зменшено стягнуту суму з Державного казначейства України на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди до 75000,00 грн. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.10.2015 касаційні скарги заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в собі Державної казначейської служби України та [PERSON] відхилено, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.08.2014 у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2015 року залишено без змін. На підставі вказаних вище рішень, оскільки судами було встановлено, що ушкодження здоров`я [PERSON] завдано незаконними діями начальника конвойної групи конвойної служби Вільнянського відділу ГУ МВС України в Запорізькій області при виконанні ним службових обов`язків працівника поліції, а саме, діями відповідача [PERSON] , з Державного бюджету України у рахунок відшкодування такої шкоди на користь [PERSON] було стягнуто шляхом списання з єдиного казначейського рахунку коштів втраченого заробітку, внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 131750,00 грн. та відшкодування моральної шкоди до 75000,00 грн. Згідно наданої інформації Державної казначейської служби України, що міститься в листі №5-08/7869-21444 від 20.12.2017 року, на виконання рішення суду [PERSON] було сплачено суму у розмірі 206750,00 грн. Зазначений факт підтверджується платіжним дорученням № 2294 від 13 грудня 2017 року. Відповідно до ч. 1ст.\~1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 2постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Абзацом 2 п. 8 зазначеної Постанови передбачено, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Таким чином, приймаючи до уваги, що Державною казначейською службою України було сплачено суму втраченого заробітку, внаслідок ушкодження здоров`я [PERSON] , який внаслідок неправомірних дій відповідача зазнав тяжких тілесних ушкоджень, і враховуючи, що його вина доведена вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2013 року, суд вважає, що витрати позивача по сплаті втраченого заробітку, внаслідок ушкодження здоров`я підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи. Щодо стягнення даної суми коштів з громадянина [PERSON] , суд вважає, що на даний час вина даної особи у заподіянні [PERSON] шкоди не доведена у встановленому законом порядку. При цьому, у разі доведення вироком суду вини [PERSON] у заподіянні шкоди [PERSON] , відповідач матиме право в порядку, передбаченому ст. 544, ч.1 ст.1191 ЦК України подати позов про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. Проаналізувавши встановлені\~фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1976,25 грн.

Outcome: approved