Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів, третя особа: Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в якій просила виділити в окрему одиницю земельну ділянку № 133 по вул. Курська у м. Одеса, загальною площею 269,5 кв.м., що належить [PERSON] та зобовязати земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів надати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивачка з 1999 року мешкає в будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133. Будинок було придбано разом з [PERSON], з яким на той момент позивачка була одружена. 2002 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. 2001 році позивачка звернулася до Земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів для оформлення приватизації земельної ділянки. Однак, приватизацію здійснено не було. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2004 р. домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133 було поділено згідно висновку будівельно-технічної експертизи між позивачкою та [PERSON] В 2008 році [PERSON] звернулася до земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів для оформлення приватизації земельної ділянки, Однак, приватизацію здійснено знов не було. Від позивачки надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися, про час та місце повідомлялися. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Одеської міської ради від 28.04.2000 року № 1046-ХХІІІ передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0541 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133 у користування [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.11). [PERSON] належить на праві власності ? частина домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133, згідно технічного паспорту (а.с.12-16). Позивачка н одноразово зверталася до Земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів для оформлення приватизації земельної ділянки та сплачувала рахунки за проведення робіт, що підтверджується квитанціями (а.с.18). Однак, приватизацію здійснено не було. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2004 р. домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133 було поділено згідно висновку будівельно-технічної експертизи між позивачкою та [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2008 року було розяснено рішення від 08.04.2004 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна та зазначено, що [PERSON] виділена та передана у власність частина земельної ділянки загальною площею 269,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Курська, буд. 133. В силу частини першої та третьої ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі

Outcome: approved