Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

До суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.В своїй позовній заяві позивач вказує, що 13.09.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є [PERSON] № АЕ 5585006.Згідно [PERSON] № АЕ 5585006 забезпеченим засобом є транспортний засіб «Тойота» д.р.н. АХ 4775 СВ. 13.09.2016 року сталося дорожньо транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобілів: «Део Ланос» д.р.н. АХ 9602 КХ та «Ніссан» д.р.н. АХ 2251 СР, в наслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. [PERSON] постанови Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2016 року по справі № 643/11875/16-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Окрім того, даною постановою було встановлено, що [PERSON], керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Оскільки цивільно правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу була застрахована ТДВ СК «Альфа Гарант», особи, які зазнали матеріальних збитків [PERSON] та [PERSON] звернулись до ТДВ СК «Альфа Гарант» з заявами про виплату страхового відшкодування. Вважаючи вимоги потерпілих осіб обгрунтованими, ТДВ СК «Альфа Гарант» виплатило [PERSON] 13630 грн. 69 коп. страхового відшкодування та [PERSON] 27917 грн. 87 коп. страхового відшкодування (разом 41548 грн. 56 коп.) Тобто ТДВ СК «Альфа Гарант» належно виконало свої забовязання за полісом АЕ 5585006. Враховуючи наведене на підставі п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та підпункту 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути на свою користь з відповідачі [PERSON] та [PERSON] солідарно 41548 грн. 56 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та 1762 грн. 00 коп. судового збору. В матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій він просить суд розглядати справу без його участі проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує, також в позовній заяві просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.05.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Окрім того відповідачам було надано строк для подання\~\~відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачам на зазначену в позовній заяві та в довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області адресу. Конверт направлений [PERSON] повернувся до суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання». Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.3\~ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Представник [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності виданої ПН ХМНО [PERSON] 26.03.2018 року зареєстровану в реєстрі за № 745, строк дії до 26.03.2019 року, надав до суді відзив на позовну заяву з додатками доказів направлення відзиву іншим учасникам справи. В своєму відзиві представник [PERSON] проти позову заперечує та просить суд відмовити Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» в частині стягнення з [PERSON] суми 41548,56 грн. та судового збору у розмірі 1762,00 грн. в повному обсязі. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 22.01.2019 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є [PERSON] № АЕ 5585006. [PERSON] № АЕ 5585006 забезпеченим засобом є транспортний засіб «Тойота» д.р.н. АХ 4775 СВ. 13.09.2016 року сталося дорожньо транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобілів: «Део Ланос» д.р.н. АХ 9602 КХ та «Ніссан» д.р.н. АХ 2251 СР, в наслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Судом встановлено, що ТДВ СК «Альфа Гарант» виплатило [PERSON] 13630 грн. 69 коп. страхового відшкодування та [PERSON] 27917 грн. 87 коп. страхового відшкодування (разом 41548 грн. 56 коп.). В матеріалах справи знаходиться копія постанови Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2016 року по справі № 643/11875/16-п якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст 124 КУпАП. Окрім того, даною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі як що: Він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Аналізуючи дану норму Закону суд приходить до висновку, що обовязок такого повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду лежить лише на водії транспортного засобу, причетного до такої пригоди. Дана норма закону не встановлює такого обовязку для власника транспортного засобу або страхувальника у разі якщо останні не були водіями транспортного засобу. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] не був учасником дорожньо транспортної пригоди, забезпечений транспортний засіб знаходився у розпорядженні [PERSON], а тому відповідно до підпункту 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не мав обовязку повідомляти позивача про настання дорожньо транспортної пригоди. Також встановлено, що на час настання дорожньо транспортної пригоди, забезпеченим транспортним засобом у стані алкогольного спяніння керував [PERSON] Таким чином, вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» в частині стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування 41548,56 грн. та судового збору у розмірі 1762,00 грн. задоволенню не підлягають. [PERSON]\~\~платіжного доручення № ID-104269 від 27.03.2018 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial