Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розподіл спільної сумісної власності подружжя. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину кафе-бару «[INFO]» та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,02 га, розташованих по [ADDRESS], зареєстрованих за приватним підприємством «[INFO]», мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у шлюбі з 24 вересня 1988 року по 16 серпня 2012 року з [PERSON] придбали разом вищевказане майно. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини і просили суд позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представників позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом установлено, що предметом судового спору є питання про визнання та розподіл спільної сумісної власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а саме: приміщення кафе-бару «[INFO]» та земельної ділянки, площею 0,02 га, розташованих по [ADDRESS], зареєстрованих за приватним підприємством «[INFO]». Судом встановлено, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1988 року. Шлюб між ними розірваний 16 серпня 2012 року, що стверджується матеріалами справи (а.с.16). Кафе-бар «[INFO]», розташований по [ADDRESS], земельна ділянка кадастровий номер 6122410100020030185, для комерційного використання, площею 0,02 га, яка розташована по [ADDRESS], зареєстровані за приватним підприємством «[INFO]». Відповідач [PERSON] являється єдиним засновником приватного підприємства «[INFO]», яке є правонаступником спільного підприємства «[INFO]». Спірне майно придбане за спільні кошти подружжя. Дані обставини стверджуються статутом ПП «[INFO]», довідкою виданою 26.09.2014р. Збаразьким районним бюро технічної інвентаризації Тернопільської області (а.с.18), довідкою №1198-31/04 виданою 21.09.2012р. управлінням держземагенства у Збаразькому районі Тернопільської області (а.с.9), копією договору купівлі продажу земельної ділянки від 30.09.2005р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №552 (а.с.6, 7), копією державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6122410100020030185, для комерційного використання, площею 0,02 га, яка розташована по [ADDRESS], серії ЯА №489740, виданого 11 жовтня 2005 року Збаразькою міською радою Тернопільської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020564800003, за СП «[INFO]» (а.с.10), показами свідка [PERSON], оглянутою у судовому засіданні інвентарною справою кафе «[INFO]» ПП «[INFO]». Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Згідно вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтями 70 СК України та 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтями 60, 69 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до вимог частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст.65 СК України). Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України №17-рп/2012 від 19.09.2012р. в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що спірні приміщення кафе-бару «[INFO]» та земельну ділянку, необхідно визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та провести їх розподіл, оскільки вказане майно набуте за час шлюбу, а тому згідно вимог ст.ст.60, 70 СК України, ст.372 ЦК України та рішення Конституційного суду України №17-рп/2012 від 19.09.2012р. належить сторонам в рівних частках на праві спільної сумісної власності подружжя. Отже, необхідно визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частини кожному в ідеальних долях на приміщення кафе-бару «[INFO]» та на земельну ділянку, площею 0,02 га, розташованих по [ADDRESS], зареєстрованих за приватним підприємством «[INFO]», залишивши вказане майно у спільній частковій власності сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved