Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Заступник прокурора м. Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON], третя особа: [PERSON], Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, посилаючись на те, що згідно з рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1146/3215 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 10 га, яка розташована у [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На виконання вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. На думку позивача, зазначене рішення Київської міської ради, прийнято з порушенням вимог закону, виданий державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства тому, що спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Також зазначається що в порушення вимог Земельного кодексу України проект землеустрою погоджено не природоохоронним органом, яким не є Головне управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу КМР. Крім того, земельну ділянку передано без зміни цільового призначення та виключення з переліку земель рекреаційного призначення, обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки не проводилась. Посилаючись на положення ст.ст. 14, 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 51, 52, 118, 152 Земельного Кодексу України, заступник прокурора Оболонського району м. Києва просив суд визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1146/3215 «Про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №362342, зареєстрований 28.04.2010 року, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02486. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради. У задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченях долучених до матеріалів справи. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1146/3215 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована по [ADDRESS] [PERSON], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 8-9). На підставі зазначеного рішення 28 квітня 2010 року [PERSON] було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 8000000000:85:977:0052), що розташована на адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача послався на порушення [PERSON] процедури погодження проекту відведення земельної ділянки, що надана йому в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, проект землевідведення не був погоджений із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, а саме Міністерством охорони навколишнього природного середовища України. Наявність у проекті відведення висновку про його погодження з управлінням охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради є, на думку позивача недостатнім, тому що це управління не наділене відповідними повноваженнями. Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно з вимогами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України). Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій», яка була чинною на час виникнення правовідносин, у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша, друга статті 20 ЗК України). Судом під час розгляду справи встановлено, що проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] погоджено з Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 25-29), Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 33-35), Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 36), Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 31-32), Згідно висновку Комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, указавши, що у відповідності до Генерального плану розвитку міста Києва та його приміської зони до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804 зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території рекреаційної забудови. У пояснювальній записці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] зазначено, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,10 га входить до складу земель, наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14.03.91 № 72-р. Оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положенням законодавства, не було видано і право користування землею за законом не виникло, земельну ділянку передбачається передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. (а.с. 18). Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут» у відповідності до завдання замовника - групи інвесторів, до якого окрім інших входив [PERSON] містить висновки про можливість освоєння земельної ділянки за умови у встановленому порядку прийняття Рішенням Київради внесення змін до Генерального плану міста в частині переведення ділянки з рекреаційної зони до території житлової садибної забудови. Згідно листа комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» від 29.10.2009 року, комунальною організацією розглянуто представлене на погодження Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] м. Києва», розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут» відповідає нормативним вимогам по розробці і обґрунтовано вносить пропозиції щодо зміни функціонального призначення території. Беручи до уваги погодження містобудівного обґрунтування на засіданні секції містобудування та архітектури архітектурно-містобудівної ради при головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, КО «Центр містобудування та архітектури» вважає за можливе погодити «Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] м. Києва» для подальшого розгляду та затвердження у встановленому порядку. Відповідно до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком, крім того вказаним рішенням були внесені зміни до Генерального платну міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення (а.с.102). Пункт 16 додатку до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року містить дані про затвердження містобудівного обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] (а.с.103). Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушення Київською міською радою норм статей 118, 123 ЗК України при вирішенні питання про надання [PERSON] у власність земельної ділянки, а отже приймає рішення про відмову у задоволенні позову заступника прокурора Оболонського району м. Києва в частині визнання незаконним і скасування рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року №1146/3215 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], та визнання недійсним виданий [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 362342, зареєстрований 28.04.2010 року, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02486. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не знайшли свого доведення, та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Відповідно до ч.6 ч. 154 ЦПК України, встановлено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. В зв'язку з тим, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, одночасно мають бути скасовані і заходи забезпечення позову, що були накладені на предмет спору під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed