Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Заявник [PERSON] 21 березня 2016 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві вказується, що 19 вересня 2015 року померла мати заявника [PERSON]. Унаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного виробництва, що розташована на території Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Являючись єдиним спадкоємцем майна померлої, заявник не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю серія Р1 №533008 допущена помилка у написанні імені, а саме замість належного [PERSON] вказано [PERSON]. Помилкове зазначення імені в державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 533008 є перешкодою для [PERSON] в реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. За таких обставин заявник звернувся до суду та просить установити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON]. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені в установлений законом спосіб, у заяві на адресу суду заінтересована особа просить справу слухати у відсутності її представника, заяву визнає. Суд уважає, що особисті пояснення представника заінтересованої особи в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута у відсутність її представника на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено приписами частини 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 19 вересня 2015 року померла [PERSON], унаслідок смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2.74 гектари на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 533008, виданому 16 жовтня 2001 року (а.с.7-9). [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Проте, нотаріусом було відмовлено в оформленні свідоцтв про право на спадкове майно після смерті матері заявника в звязку з помилковим зазначенням імені померлої, а саме: замість належного [PERSON] у державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 533008 зазначено [PERSON].(а.с. 10). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що є сусідами заявника, добре знали його матір, у якої був земельний пай на території Чорнухинського району. Оформити спадщину заявник не може через помилку в написанні імені матері в державному акті. Із копії державного акта на право власності на землю вбачається, що імя власниці вказано в ньому [PERSON] (а.с. 9), тоді як згідно свідоцтва про смерть імя спадкодавця [PERSON] (а.с. 8). Через помилку в написанні імені нотаріусом було відмовлено заявнику в оформленні його спадкових прав на майно померлої матері, що підтверджується листом держнотконтори (а.с. 10). Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved