Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Заява обґрунтована тим, що [PERSON] має намір позбавити заявника та її дітей житла. [PERSON] є батьком заявника і бажає стати єдиним власником будинку, в якому проживає вона та діти. 22.11.2021 її свекруха [PERSON] перебувала у спірному будинку разом з онуками. Зайшовши до будинку, [PERSON] образив [PERSON] нецензурними словами, стільцем вибив віконне скло, після чого сам викликав поліцію. Насильство [PERSON] допускав і раніше, зокрема 18.07.2021, після чого вона змушена була звернутись в поліцію. Заявник просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання заявника за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатись на відстань 50 метрів до будинку [ADDRESS] , заборонити [PERSON] спілкуватись з малолітніми дітьми заявника [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказані обмеження заявник просила встановити на строк 6 місяців. В задоволенні заяви слід відмовити. Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, необхідною правовою підставою для застосування щодо особи обмежувального припису є вчинення цією особою домашнього насильства та наявність достатніх ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Оцінюючи надані заявником докази на підтвердження фактів вчинення щодо неї домашнього насильства [PERSON] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 22.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, внаслідок якого [PERSON] викликав працівників поліції. Працівниками Ковельського РУП ГУНП у Волинській області були складені протоколи відносно [PERSON] та [PERSON] за вчинення домашнього насильства. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2021, яка набрала законної сили, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за фактом вчинення домашнього насильства 22.11.2021 по [ADDRESS] за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення [PERSON] відносно заявника домашнього насильства та притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані діяння відсутні. 18.07.2021 поліція лише зареєструвала звернення заявника щодо домашнього насильства [PERSON] . Заявник не довела, що це звернення мало правові наслідки у виді притягнення [PERSON] до відповідальності. Не настало таких наслідків і після події, яка відбулася 22.11.2021, провадження щодо [PERSON] з приводу цієї події закрите з реабілітуючих підстав. Наданий заявником відеозапис вказує на існування між заявником і [PERSON] спору щодо будинку, сторони пояснили, що цей спір зараз розглядається у суді. Обмежувальний припис є істотним втручанням у право людини, а тому протиправні дії кривдника мають бути доведені. Такого доведення у цьому випадку немає. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . Судові витрати суд відносить на рахунок держави у відповідності до ч.3 ст.350-5 ЦПК України.

Outcome: dismissed