Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( прибутку) посилаючись на наступне: 28.04.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 33 В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] На даний час шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними фактично припинено. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, постійні сварки, які негативно вливали на неї та їхню дитину, що робить їх подальше спільне життя неможливим. Вважає, що єдиним виходом із ситуації, що склалась є розірвання шлюбу. Дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що на даний час у неї та у відповідача склались інші сім»ї. Дитина проживає частково з нею, частково з батьками відповідача, але відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Лише раз надав матеріальну допомогу на підготовку дитини до школи. Вона працює отримує заробіток в розмірі приблизно 1400 грн., на місяць, що не дає можливості в повній мірі забезпечувати матеріальні потреби дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та пояснив, що з позивачкою вони спільно не проживають з 15.06.2014 року. Позивачка знайшла собі іншого чоловіка з яким спільно проживає. Він в даний час проживає разом зі своїми батьками, тому вважає, що їх шлюб потрібно розірвати, не надаючи строку для примирення. Щодо стягнення аліментів позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що дитина майже постійно проживає разом з його батьками, куди він і надає кошти на її утримання. Крім того він вносить кошти в рахунок школи, оплачує заняття дитини в музичній школі. Він згоден, щоб з нього були стягненні аліменти, але не бажає, щоб ці гроші отримувала позивачка, так як вона буде витрачати ці кошти на власні потреби, а не на потреби дитини, а також просить стягнути аліменти з більш пізнього періоду. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що 28.04.2001 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 33 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили з 15 червня 2014 року, що сторонами не заперечується та підтверджується показаннями свідка [PERSON] Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, постійні сварки та конфлікти, що виникають внаслідок різності характерів, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. На даний час у позивачки виникла нова сім»я Позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Строк для примирення просять не надавати, так як остаточно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин, викладених вище суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відповідно до прохання позивачки відновити їй дошлюбне прізвище - Грицай. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як обидві сторони є винними у розірванні шлюбу суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн., 60 коп., повинні бути покладені на позивачку і не підлягають стягненню з відповідача, а витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина сторін, проживає частково з батьками відповідача, частково з матір»ю, позивачкою за справою, що сторонами не заперечується та підтверджується показаннями свідків [PERSON]О,. та [PERSON] Так свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є матір»ю відповідача. Після одруження її син та позивачка проживали спочатку з її сім»єю, потім у батьків позивачки, а потім окремо в будинку, що належить її сину. Так як позивачка працює поваром і їй потрібно виходити на роботу о 4-00 годині, вона запропонувала, щоб дитина проживала у неї з чоловіком, крім того від них дитині ближче йти до школи. Позивачка спочатку заперечувала проти цього, але згодом погодилась. Після припинення спільного проживання сторін, дитина у будні дні проживає з нею, а у вихідні дні йде до матері. Син в даний час проживає з ними та дає їй кошти в сумі 500 грн., на утримання дитини. Позивачка також частково утримує дитину, так вносила необхідні проплати в школу, купувала дитині шкільне приладдя. Коли дитина у них вони забезпечують дитину харчуванням, одягом, всім необхідним, коли у матері, це робить мати. Свідок [PERSON]М,. в судовому засіданні пояснив, що він є близьким товаришем сім»ї [PERSON]. Йому відомо, що на даний час сторони проживають окремо і позивачка живе з іншим чоловіком. Донька сторін проживає 5-ть днів у батьків [PERSON], а у вихідні дні з матір»ю. Йому також відомо, що батько вносить плату за відвідування дитиною танцювального гуртка, музичної школи, та вносить необхідні кошти в фонд школи. Таким чином судом встановлено, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не позивачці, приймає участь у її вихованні, спілкується з дитиною, що не заперечується сторонами. Дитина проживає частково з батьками відповідача та відповідачем та частково з позивачкою. Як вбачається з пояснень свідків, відповідач надає допомогу на утримання дитини своїм батькам, а не позивачці. Але дитина, яка переважний час проживає з батьками відповідача, проживає також і з матір»ю, яка також несе затрати на її утримання. А саме на задоволення елементарних потреб в харчуванні, одязі, вносить необхідні плати за навчання тощо. Проте позивачці відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює, має постійний заробіток, з його пояснень в сумі приблизно 2000 грн. на місяць, та в цілому не заперечує про стягнення з нього аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: які обоє працюють, інших утриманців не мають. Хронічних захворювань ні сторони, ні дитина не мають. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, та факту. що дитина частково проживає з батьками відповідача, а не з позивачкою, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини , на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 30 від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Доводи відповідача, що отримувані кошти позивачка буде використовувати на власні потреби, а не на утримання дитини, нічим не підтверджені, тому до уваги при ухвалені рішення про стягнення аліментів не приймаються. Крім того, якщо у відповідача існують сумніви на які цілі буде позивачка витрачати кошти, що стягуються з нього на утримання дитини, він має можливість сам контролювати, куди позивачка буде витрачати дані кошти. Також відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування за заявою платника аліментів. Тобто відповідач може звернутись до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини з приводу цільового використання коштів, сплачених на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред»явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 27.03.2015 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Клопотання відповідача про те, що б аліменти стягувались з нього починаючи з 01.06.2015 року, так як донька закінчує музичну школу і йому потрібно здійснити деякі проплати, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню. Так як доказів того, що відповідач здійснює оплату за навчання доньки в музичній школі, та які затрати будуть у нього в зв»язку з закінченням донькою навчання в музичній школі суду не надано. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На основі ст. 110, 112, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial