Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування, посилаючись на те, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2019 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими. Згідно вказаної ухвали та матеріалів кримінального провадження встановлено, що [PERSON] 23.09.2018 близько 17 години 00 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21013 реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись в с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області, по вулиці Комсомольська, в напрямку вулиці Черкаська, в порушення вимог пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, на перехресті рівнозначних доріг вулиць Черкаська - Комсомольська, не надав перевагу в русі автобусу БАЗ А079.04, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що наближався до нього праворуч, та допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири вищевказаного автомобіля ВАЗ 21013 отримали наступні тілесні ушкодження, а саме: [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломами ребер справа, перелому правої ключиці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/303 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер справа, забоєм легень, попаданням повітря в плевральну порожнину справа без стиснення легені, травми тазу з переломом кісток тазу з двох сторін, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/302 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер справа, перелому правої ключиці, травми тазу з переломом кісток тазу справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/300 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , а саме вимог пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 4/183 від 22.03.2019, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] своїми необережними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Згідно ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2019 [PERSON] вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся. За даними КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 19 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 12.10.2018, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 29 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 22.10.2018, та [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 29 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 22.10.2018. Згідно фактичної калькуляції одного ліжко-дня, на лікування потерпілого у відділенні травматології за один ліжко-день в період з 23.09.2018 по 30.09.2018 витрачалось 431 грн. 46 коп., а в період з 01.10.2018 по 22.10.2018 - 436 грн. 96 коп. Таким чином, за даними КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» загальна сума витрачених лікувальним закладом коштів на лікування потерпілої [PERSON] становить 8252 грн. 87 коп. (лист № 776 від 18.03.2019), [PERSON] - 12628 грн. 05 коп. (лист №777 від 18.03.2019), [PERSON] - 12628 грн. 05 коп. (лист № 778 від 18.03.2019), чим завдано матеріальних збитків державі, що в сумі становлять 33508 грн. 97 коп. Відповідачем в добровільному порядку шкода завдана закладу охорони здоров`я не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Водночас, приймаючи до уваги те, що витрати на відновлення здоров`я (лікування) потерпілих, що в сумі становлять 33508 грн. 97 коп. були понесені КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», головним розпорядником коштів якої є Черкаська міська рада, враховуючи положення статті 1191 ЦК України право зворотної вимоги до винної особи, а саме особу, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Дії відповідача порушують не лише матеріальні інтереси держави, а і нематеріальні - порушення принципів законності та верховенства права, що закріплені Конституцією України. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» фінансування видатків вказаного закладу проводиться за рахунок коштів міського бюджету, у зв`язку з чим, зарахування витрат на лікування потерпілого у кримінальному провадженні повинно проводитись до міського бюджету, що також підтверджується листом Черкаської міської ради № 12751-01-21 від 18.06.2019. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Таким чином, з огляду на те, що з жовтня 2018 року по теперішній час, витрати на лікування потерпілих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до бюджету не відшкодовані, що свідчить про неналежне виконання Черкаською міською радою своїх обов`язків, вказане надає право Черкаській місцевій прокуратурі вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави. Матеріальна шкода, яка є предметом даного позову, заподіяна внаслідок протиправних дій відповідача, що становить об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення згідно ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2019 у справі № 707/780/19. Просять стягнути з [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ) кошти, які затрачено на лікування потерпілих [PERSON] у розмірі 8252 грн. 87 коп., [PERSON] у розмірі 12628 грн. 05 коп., [PERSON] у розмірі 12628 грн. 05 коп., що в сумі становить 33508 грн. 97 коп. (тридцять три тисячі п`ятсот вісім гривень дев`яносто сім копійок) до міського бюджету на користь Черкаської міської ради, яка є головним розпорядником коштів комунального некомерційного підприємства «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», на р/р [NUMBER], МФО 899998, код ЄДРПОУ 38031150, одержувач платежу УК у м. Черкасах/Черкаси//24060300, банк: Казначейство України (поле призначення платежу *;101; кошти, затрачені на лікування потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Судові витрати покласти на відповідача. Прокурор Черкаської місцевої прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, скерував клопотання про розгляд справи у його відсутність про результати розгляду справи повідомити в порядку та строки передбачені чинним ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, посилаючись на висновок ЛКК від 18 листопада 2019 року № 7 та консультативний висновок від 04.02.2020 року КНП «Черкаський обласний шкіро-венерологічний диспансер» Черкаської обласної ради. Суд визнає, неявку відповідача в судове засідання неповажною, оскільки дана справа неодноразово призначалася до судового розгляду, однак відповідач скерував до суду заяви про відкладення розгляду справи посилаючись на погіршення самопочуття, на підтвердження чого до заяви приєднував висновок ЛКК від 18 листопада 2019 року. Зазначений висновок ЛКК та консультативний висновок від 04.02.2020 року КНП «Черкаський обласний шкіро-венерологічний диспансер» Черкаської обласної ради, не є листами непрацездатності, та не підтверджують поважність неявки відповідача в судове засідання. На попередньому судовому засіданні відповідач позов не визнав. Представник КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З клопотання Черкаської місцевої прокуратури про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими у кримінальному провадженні № 12018250270001173 від 24.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що [PERSON] 23.09.2018 близько 17 години 00 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21013 реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись в с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області, по вулиці Комсомольська, в напрямку вулиці Черкаська, в порушення вимог пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, на перехресті рівнозначних доріг вулиць Черкаська - Комсомольська, не надав перевагу в русі автобусу БАЗ А079.04, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що наближався до нього праворуч, та допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири вищевказаного автомобіля ВАЗ 21013 отримали наступні тілесні ушкодження, а саме: [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломами ребер справа, перелому правої ключиці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/303 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер справа, забоєм легень, попаданням повітря в плевральну порожнину справа без стиснення легені, травми тазу з переломом кісток тазу з двох сторін, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/302 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер справа, перелому правої ключиці, травми тазу з переломом кісток тазу справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/300 від 25.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , а саме вимог пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 4/183 від 22.03.2019, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] своїми необережними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2019 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З вищезазначеної ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2019 [PERSON] вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся. За даними КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 19 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 12.10.2018, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 29 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 22.10.2018, та [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги протягом 29 ліжко-днів, в період з 23.09.2018 по 22.10.2018. Згідно фактичної калькуляції одного ліжко-дня, на лікування потерпілого у відділенні травматології за один ліжко-день в період з 23.09.2018 по 30.09.2018 витрачалось 431 грн. 46 коп., а в період з 01.10.2018 по 22.10.2018 - 436 грн. 96 коп. За даними КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» загальна сума витрачених лікувальним закладом коштів на лікування потерпілої [PERSON] становить 8252 грн. 87 коп. (лист № 776 від 18.03.2019), [PERSON] - 12628 грн. 05 коп. (лист №777 від 18.03.2019), [PERSON] - 12628 грн. 05 коп. (лист № 778 від 18.03.2019), чим завдано матеріальних збитків державі, що в сумі становлять 33508 грн. 97 коп. За змістом ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» фінансування видатків вказаного закладу проводиться за рахунок коштів міського бюджету, у зв`язку з чим, зарахування витрат на лікування потерпілого у кримінальному провадженні повинно проводитись до міського бюджету, що також підтверджується листом Черкаської міської ради № 12751-01-21 від 18.06.2019. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 3 Постанови КМ України № 545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Станом на дату звернення із позовом до суду збитки в сумі 33508 грн. 97 коп. відповідачем не відшкодовані, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved