Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 03.05.2019 р. звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради із позовом до [PERSON] про відшкодування до місцевого бюджету м.Львова витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 9 433,15 гривень. В обґрунтування позову покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 13.09.2018 р. затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.08.2018 р. між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 та підозрюваним [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018140070002573 від 16.08.2018 р., згідно якої останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 3 роки. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 15 серпня 2018 року близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні квартири [ADDRESS] , в ході раптово виниклого умислу, з особистих неприязних мотивів та з метою спричинення тілесного ушкодження своєму рідному брату [PERSON] , раптово підійшов до останнього, та тримаючи у лівій руці кухонний ніж, умисно наніс йому вказаним ножем два удари в ділянку грудної клітки справа та в ділянку правої щоки. В результаті таких дій, потерпілий [PERSON] отримав одне проникаюче поранення правої половини грудної клітки з вхідною раною над четвертим ребром по паховій лінії, яке було небезпечним для життя на момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, та поранення правої щоки, котре відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до довідки КНП «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» №79 від 21.01.2019 р., внаслідок отриманих вказаних тілесних ушкоджень, потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 15.08.2018 р. по 21.08.2018 р., загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 9 433,15 грн., яка відповідачем в добровільному порядку не відшкодована. Із покликанням на ст. 1206 ЦК України, а також додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача, та розмір заборгованості останнього, просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03.06.2019 р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03.09.2019 р., дану позовну заяву повернуто позивачу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.03.2020 р., задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області, ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 03.06.2019 р. та постанову Львівського апеляційного суду від 03.09.2019 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 13.04.2020 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої. Після усунення недоліків позивачем, ухвалою від 05.05.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні прокурор Межвінський Д.З. позов підтримав, просив такий задовольнити, надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, 01.06.2020 р. до суду надійшла заява представника [PERSON] про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 05.05.2020 р. про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Зі згоди прокурора, який у судовому засіданні не заперечив проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Сихівського районного суду м.Львова від 13.09.2018 р. затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.08.2018 р. між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 та підозрюваним [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018140070002573 від 16.08.2018 р., згідно якої останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 3 роки. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 15 серпня 2018 року близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні квартири [ADDRESS] , в ході раптово виниклого умислу, з особистих неприязних мотивів та з метою спричинення тілесного ушкодження своєму рідному брату [PERSON] , раптово підійшов до останнього, та тримаючи у лівій руці кухонний ніж, умисно наніс йому вказаним ножем два удари в ділянку грудної клітки справа та в ділянку правої щоки. В результаті таких дій, потерпілий [PERSON] отримав одне проникаюче поранення правої половини грудної клітки з вхідною раною над четвертим ребром по паховій лінії, яке було небезпечним для життя на момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, та поранення правої щоки, котре відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с.10-12). Згідно із довідкою КНП «8-а міська клінічна лікарня м.Львова», потерпілий [PERSON] 15.08.2018 р. о 15.10 год. госпіталізований в хірургічне відділення закладу із діагнозом «Колото-різані рани грудної клітки справа по паховій лінії в проекції 4-го ребра проникаюча в плевральну порожнину. Правобічний напружений пневмоторакс. Колото-різана рана правої щоки. Сп`яніння» (а.с.15). Потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» з 15.08.2018 р. по 21.08.2018 р., виписаний додому в задовільному стані під спостереження хірурга поліклініки за місцем проживання. Витрати на лікування [PERSON] становили 9 433 грн. 15 коп., що підтверджується відповідною довідкою медичного закладу №79 від 21.01.2019 р. (а.с. 13-14). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідача було засуджено за вчинений злочин, внаслідок якого потерпілий перебував на лікуванні, вирок набрав законної сили, відтак суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути із відповідача [PERSON] до місцевого бюджету м.Львова понесені комунальним некомерційним підприємством «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» витрати в розмірі 9 433 грн. 15 коп. на лікування потерпілого від злочину. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь Львівської обласної прокуратури 1 921 грн. судового збору.

Outcome: approved