Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Шевченко, будинок № 9. Між позивачем та відповідачами було укладено договори купівлі-продажу вищезазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами, згідно яких він купив у відповідачів по 1/2 частині належного їм домоволодіння, що також підтверджується вчиненими розписками, згідно яких він розрахувався з відповідачами. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладені між сторонами правочини не представляється можливим, оскільки за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на належну їй 1/2 частку домоволодіння на підставі рішення суду, після чого вона не провела державної реєстрації вказаного нерухомого майна, а відповідач [PERSON] в свою чергу фактично прийняла спадщину на 1/2 частину домоволодіння після смерті її матері [PERSON], однак не оформила її в нотаріальному порядку. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладені між ним та відповідачами правочини, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом свого майнового права. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селищі Троїцьке Троїцького району Луганської області по вулиці Шевченка, будинок № 9 . Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі також у судове засідання не з,явились, надали до суду заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння від 25.09.1963 року, житловий будинок № 9 по вулиці Шевченко в смт. Троїцьке, Троїцького району Луганської області належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по ? частині кожному( а.с. 16). Відповідно до рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09 квітня 2008 року за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка, [PERSON], зокрема на ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що розташовані в смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Шевченка, 9, яка належала останньому у порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто відповідач [PERSON] є власником ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою вулиця Шевченка, будинок 9, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області з відповідною часткою господарських будівель та споруд після визнання за нею рішенням суду права власності, право власності на яку вона не перереєструвала за собою у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження [PERSON], в якому її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON], та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №419987, відповідно до якого між [PERSON] та [PERSON] 28.06.1980 року був зареєстрований шлюб( а.с. 19). 10 серпня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №406317 від 10.08.2014 року, актовий запис №1118 (а.с.18). Після її смерті залишилось майно, зокрема ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вулиця Шевченка, будинок 9 у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, що підтверджується дослідженими вище судом документами, а саме копією свідоцтва на право приватної власності від 25.09.1963 року та копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 28.03.1997 року (а.с. 13-16). Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, є її донька - відповідач [PERSON], яка у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу не оформила право власності на ? частину вищезазначеного домоволодіння у нотаріальному порядку. 06 січня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала та передала [PERSON] належну їй ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул..Шевченка, буд.9, що також підтверджується розпискою (а.с.20-21, 25) 06.01.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] .був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала та передала [PERSON] належну їй ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул..Шевченка, буд.9, що також підтверджується розпискою (а.с.22-24). Оформити вищезазначені правочини в нотаріальному порядку позивач та відповідачі не змогли, оскільки останні не оформили право власності у встановленому законом порядку на приналежні кожній з них по ? частки домоволодіння №9 з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області із зазначених вище підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Пунктом 31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5 (z0283-04),передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості ( інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження житлового будинку правовстановлюючим документом , який повинен бути наданий нотаріусу в силу п. 61 та 62 зазначеної вище Інструкції є документ, або його дублікат , який підтверджує право власності (довірчої власності) на вказане майно, оригінал якого у відповідача [PERSON] відсутній. Зазначені вище обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладені між ним та відповідачами правочини. З огляду на вищезазначене, оскільки позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладених між ними правочинів купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, відповідачі не заперечують проти даного правочину, фактично відбулося повне виконання правочинів. Дані правочини відповідають дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаних правочинів відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказані правочини на даний час не потребують державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначений житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в смт. Троїцьке, Троїцького району Луганської області з господарськими будівлями та спорудами, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідних правочинів. На підставі ст.ст. 203, 204, 328, 334, 638, 655, ЦК України, п. 31, 61, 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5,

Outcome: approved