Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є мешкає в приналежному їй будинку [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області разом зі своєю сім'єю, який вона прийняла у власність згідно договору купівлі-продажу будинку за реєстраційним № 2083 від 01.06.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в ЗМБТІ 20.06.2002 року. Разом з будинком вона придбала у власність земельна ділянка загальною площею 0,25 га по [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним № 2085 від 01.06.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області. На теперішній час будинок позивача бажають купити та позивач уклала попередній договір на продаж будинку та почала займатися підготовкою документів для відчуження, провела інвентаризацію будинку, отримала довідки з селищної ради, заказала оцінку будинку та земельної ділянки, однак після звернення до нотаріальної контори з'ясувалося, що є відсутнім правовий документ на будинок, звернувшись до нотаріуса у якого здійснено угода з'ясувалося, що дублікат отримати на теперішній час не можливо, однак отримані лише дані стосовно витягу про реєстрацію. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду та вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок. У судове засідання позивач не з'явилися, однак на адресу суду надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача до суду не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час слухання справи, про що свідчать матеріали справи, на адресу суду надав заяву згідно якої заперечень до позову не має, просить суд розглядати справу за відсутності їх представника. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Так, в судовому засіданні були встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлене наступне: Згідно договору купівлі-продажу будинку за реєстраційним № 2083 від 01.06.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області та зареєстрованого в ЗМБТІ 20.06.2002 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним № 2085 від 01.06.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області позивач є власником земельної ділянки загальною площею 0,25 га по [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області. Згідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області на земельній ділянці площею 2500 кв.м. розташовані: літ. А - житловий будинок загальною площею 78,0 кв.м., жилою площею 34,7 кв.м., 1.1 коридор площею 10,2 кв.м., 1.2 кухня площею 10,8 кв.м., 1.3 санвузол площею 5,0 кв.м., 1.4 кімната площею 9,7 кв.м., 1.5 кімната площею 10,5 кв.м., 1.6 кімната площею 14,5 кв.м., 1.7 прихожа площею 17,3 кв.м.; літ. а - прибудова, ганок, ганок, літ. Б- літня кухня, літ. Б1 - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Е - гараж, ганок, літ. Ж - навіс, літ. З - сарай, ганок, козирок, літ. И - сарай, літ. К - навіс, пг - погріб з шийкою, літ. Д - душ, літ. М - вбиральня, № 5 - ворота, № 6, 7 - паркан, № 8 - хвіртка, № 9 - свердловина, № 10 - зливна яма, № 11 - колодязь інженерних мереж, І, ІІ - замощення. Згідно до наданих позивачем договорів на утримання будинку [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області вбачається, що на ім'я позивача укладені договори на постачання послуг по утриманню будинку та вона до теперішнього часу сплачує всі текучі платежі по будинку. Судом встановлено, що позивач не може отримати дублікат купівлі-продажу будинку за р. № 2083 від 01.06.2002 року, а тому оформити правовий документ на будинок в позасудовому порядку не має можливості. Згідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 325 ЦК України, вказано, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. У відповідності до цивільного законодавства України, однією з умов виникнення прав і обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на правовстановлюючий документ, для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. На підставі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставі не заборонених законом. Таким чином, у позивача є усі законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області.

Outcome: approved