Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі позивачка) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 18 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоч і має змогу це робити, бо працює слюсарем з аварійно-відбудовних робіт у ПАТ «Дніпропетровськгаз», має постійний і стабільний дохід. На день подання позову позивачка самотужки не має можливості утримувати дітей і забезпечувати їх всім необхідним. Посилаючись на норми статей 180-182 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що з 18.10.2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 68, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 205973, виданим 18.10.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ №367026, виданим 16.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 35 та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 432152, виданим 23.04.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 19 (а.с.8-9). Спільне проживання позивачки та відповідача припинено, неповнолітні син [PERSON] та донька [PERSON] проживають разом з позивачкою. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормою ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК). Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дітей, повинен піклуватися про них та утримувати і має таку можливість, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивачки на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду 18 липня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1777 грн., прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 1426 грн., отже ціна позову складає 1777 грн.+1426 грн. х 50/100 х 6 місяців = 9609 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачку відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved