Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Заступник військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] з позовом до [PERSON] , треті особи Бердянська районна державна адміністрація, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року задоволено позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03.04.2009 року №192 «Про припинення військовій частині [NUMBER] права постійного користування земельною ділянкою», яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району площею 2802 га. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року зазначене рішення залишено без змін. Під час розгляду справи в суді, головою Бердянської районної державної адміністрації видано розпорядження від 12.02.2010 року № 80 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Вказаним розпорядженням безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища для ведення особистого селянського господарства (землі запасу, якими є полігон військової частини [NUMBER] ), у тому числі [PERSON] земельну ділянку, площею 2,0000га вартістю 35874,34 грн. На виконання вказаного розпорядження голови Бердянської РДА Костенко Т.Д. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 920441, про що вчинено запис 20.02.2010 року за № 011026500195 про державну реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року задоволено позов заступника Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та скасовано розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації від 12.02.2010 року №80, а ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 постанову Запорізького окружного адміністративного суду по даній справі залишено без змін. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження, щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Окрім того, [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку військової частини [NUMBER] з порушенням вимог ст.77 ЗК України згідно якої, землі оборони, це землі надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств та установ Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Статтями 9, 14 Закону України «Про оборону України» визначено, що землі, закріпленні за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління. Пунктом 2 ст.149 ЗК України передбачено, що вилучення земельних ділянок проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів АР Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, місцевих рад відповідно до їх повноважень. Але рішення Кабінетом Міністрів України або Міністерством оборони України про припинення постійного користування зазначеною земельною ділянкою не приймалося. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Посилаючись на вищевикладене прокурор просив визнати причини пропуску позовної давності для звернення з позовною заявою до суду поважними;\~ визнати недійсним державний акт серії ЯК №920441 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, вартістю 35874,34 грн., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, який виданий [PERSON] , повернути від [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, законному землекористувачу - військовій частині [NUMBER] ; судові витрати стягнути з відповідача на користь військової прокуратури. Прокурор Кришталевич В.М. в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Представник позивача Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] Ходяков А.М. (довіреність № 16 від 12.01.2016р. та № 220/22/д від 05.01.2016р.) в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи Бердянської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи управління Держземагенства у Бердянському районі в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб, на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст.ст. 13 та 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Ст.ст. 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до положень ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Частинами першою та другою ст. 116 Земельного кодексу України, визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, садівництва та ін., у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 Земельного кодексу України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин). Згідно із частиною третьою ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 2 Земельного кодексу України (1990 року, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, які є предметом розгляду в даній справі), закріплено, що відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на види. Одним із яких є землі оборони. Згідно ст. 70 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України. Такі ж приписи містяться і у Земельному кодексі України 2001 року, зокрема, у статтях 19 і 77, а також у Законі України «Про збройні сили України» та Законі України «Про оборону України». Судом встановлено, що за рішенням Бердянської районної ради народних депутатів Запорізької області від 28.12.2000 року за №7 Донецькій КЕЧ військової частини [NUMBER] Бердянського гарнізону була надана в постійне користування земельна ділянка площею 2802,06га для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону, на підтвердження чого був виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ЗП №001486. 03.04.2009 року головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видано розпорядження №192 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», яким було припинено право постійного користування військової частини [NUMBER] Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ земельною ділянкою площею 2802,06га на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району; дані землі були переведені до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району, до категорії земель сільськогосподарського призначення; Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗП №001486, реєстраційний №390 від 17.05.2001р., виданий військовій частині [NUMBER] Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ визнаний таким, що втратив чинність. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеним в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року, було визнано недійсним розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №192 від 03.04.2009 року «Про припинення права користування земельною ділянкою». \~\~\~\~\~\~\~\~ Під час розгляду зазначеної вище господарської справи, а саме 12.02.2010 року голова Бердянської районної державної адміністрації видає розпорядження №80 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», за яким безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища для ведення особистого селянського господарства (землі запасу, якими є полігон військової частини [NUMBER] ), у тому числі [PERSON] земельну ділянку, площею 2,0000 га вартістю 35874,34 грн. 20.02.2010 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку серія ЯК №920441, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011026500195. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року задоволено позов заступника Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та скасовано розпорядження голови Бердянської районної адміністрації №80 від 12.02.2010 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», а ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по даній справі залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вказаними вище рішеннями судів було встановлено, що відповідно до наданих повноважень та з метою виконання Державної програми реформування та розвитку Військ протиповітряної оборони Збройних Сил України до 2005р., Міністром оборони України було видано Директиву від 28.08.2003р. №115/1/09, згідно якої військова частина [NUMBER] до 30.06.2004 р. підлягала розформуванню. За наказом Головнокомандувача Військ протиповітряної оборони Збройних Сил України №75 від 05.11.2003р. Про ліквідацію військового господарства військової частини [NUMBER] та призначення ліквідаційної комісії\~правонаступником військової частини [NUMBER] визначено військову частину [NUMBER] (м.Нікополь Дніпропетровської області). На підставі акту приймання-передачі від військової частини [NUMBER] на баланс військової частини [NUMBER] була передана земельна ділянка площею 2802,06га. Також на виконання постанови Вищого господарського суду України від 19.05.2011 року головою Бердянської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №483 від 20.06.2011 року, яким розпорядження №192 від 03.04.2009 року визнано таким, що втратило чинність та рекомендовано відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію. Таким чином судом встановлено, що відповідачка [PERSON] набула право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0000га на підставі незаконного розпорядження Бердянської районної державної адміністрації №80 від 12.02.2010 року, яке скасовано в судовому порядку. А відтак, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК №920441, виданий [PERSON] є недійсним. Викладене дає підстави зробити висновок, що земельна ділянка, яка була передана відповідачу на підставі незаконного державного акта на право власності на земельну ділянку підлягає поверненню військовій частині [NUMBER] . Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 61 ЦК України). Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що у разі визнання судом поважними причин пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Відповідно до матеріалів справи, прокурором з 2009 року вживаються заходи для відновлення порушених прав військової частини [NUMBER] щодо користування землями військового полігону. Так, з 2009 року прокурором подано ряд позовів в порядку господарського та адміністративного судочинства про скасування розпоряджень голови Бердянської районної державної адміністрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску прокурором строку звернення до суду з даним позовом та наявність підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2756 грн. (платіжне доручення 276\~ від 23.06.2016р.).

Outcome: approved