Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Жмеринська міжрайонна прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № 05в-18-1-007 від 14.05.2010 р., укладеного між КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON], відповідачці був наданий кредит для будівництва інженерних мереж водопостачання в с. Біликівці Жмеринського району Вінницької області. Боржник своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту не виконує. Фонд неодноразово попереджав боржника про необхідність виконання договірних зобов'язань щодо повернення коштів. Станом на 28.01.2015 р. відповідачкою так і не розпочато повернення кредитних коштів, тому за нею рахується заборгованість в сумі 16432,93 грн., яка складається з 9100,00 грн. - суми основного боргу, 1387,07 грн. - відсотки за користування кредитними коштами, 546,00 грн. - плата за обслуговування та 5399,86 грн. - пені, які просить стягнути з відповідачки на користь Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», а також судовий збір на користь держави. В судовому засіданні прокурор позов підтримав у повному обсязі за обставин, що в ньому викладені. Просив стягнути з відповідача на користь Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» заборгованість в сумі 16432,93 грн., яка складається з 9100,00 грн. - суми основного боргу, 1387,07 грн. - відсотки за користування кредитними коштами, 546,00 грн. - плата за обслуговування та 5399,86 грн. - пені, які просить стягнути з відповідачки на користь Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», а також судовий збір на користь держави. В судовому засіданні представник КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» Підгерська О.В. позов підтримала у повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин, просила його задовольнити. Додатково та на запитання пояснила, що КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» є юридичною особою, яка надає пільгові кредити за рахунок бюджетних коштів. Зокрема [PERSON] відповідно до укладеного договору було надано кредит будівельними матеріалами для будівництва інженерних споруд на суму 10000 грн. із терміном повернення до 30 квітня 2013 року. Позичальник не виконувала зобов»язання належним чином та відповідно до умов договору, не здійснювала повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до встановленого графіку, чим унеможливлювала виконання завдань фонду. Кошти, які позичальники повертають фонду акумулюються на рахунках та йдуть на рефінансування. Внаслідок порушень боржників по поверненню коштів, фонд в свою чергу не вчасно виконував обов»язки перед бюджетом. Крім того, якщо у позичальника є труднощі щодо повернення коштів, то він може звернутись із відповідною заявою про розстрочку платежів. [PERSON] здійснила погашення кредиту на суму 900 грн. до подачі позову до суду: 500 грн. - 21.01.2014, 400 грн. -17.02.2014 року та після звернення із позовом до суду: 28.01.2015 - 300 грн., 25.02.2015 року -10870 грн., що підтверджується випискою по рахунку, оригінал якої надано суду для огляду. Пояснила, що фондом відповідно до наказу №12 від 05.01.2015 року у 2015 році змінено порядок погашення заборгованості по кредитних договорах у виняткових випадках, а саме погашення заборгованості може бути змінене у виняткових випадках за дорученням начальника відповідного відділу таким чином, аби пеня погашалась в останню чергу. Пояснила, що подібні накази виносяться щороку та процедура зміни порядку є довільною, а саме письмовими документами не підтверджується, а коли приходять кошти на оплату боргу, за дорученням начальника відповідного відділу визначається порядок погашення заборгованості. Надала суду розрахунок ціни позову, в т.ч. пені, розрахунок відсотків, правовстановлюючі документи. Вказала, що сплачені відповідачкою кошти зараховані на погашення основної частини боргу, відсотків за користування, плату за обслуговування. Нарахування пені відповідачці здійснювалось відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», згідно якого заборгованість пені з 01.05.2013 р. по 28.01.2015 р. здійснено у подвійні облікові ставці НБУ в розмірі 28%, період за який нараховано пеню становить 638 днів, а тому вважає, що сума пені, що слід стягнути з відповідачки становить 5399,86 грн. Зазначила, що дане відображено у розрахунку, який долучено до матеріалів справи а.с. 38. Просила не брати до уваги довідку щодо погашення кредитного договору, що надано відповідачкою, так як у ньому не враховано пеню. Судом роз»яснено право органу, якому надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, а також представнику КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», в інтересах якого подано позов право подати заяву про зменшення розміру позовних вимог чи часткової відмови від позовних вимог, виходячи із повноважень особи в інтересах якої було подано позов. Однак вказані особи прийняли рішення про підтримання позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що нею дійсно погашення кредиту здійснювалось не відповідно до графіку, що визначений у договорі. Нею дійсно було сплачено наступні суми 500 - 21.01.2014, 400 грн. -17.02.2014 році та після звернення із позовом до суду: 28.01.2015 - 300 грн., 25.02.2015 року -10870 грн. та спір із цього приводу відсутній. Перед оплатою коштів, вона телефонувала до фонду та їй не повідомили про наявність пені. Тому вона продала корову і повністю погасила кредит, про що їй надано довідку від 25.02.2015 року (а.с34), де вказано про те, що кредитний договір погашено. Не погодилась із односторонньою зміною порядку погашення пені, що був встановлений у договорі, оскільки її про таке ніхто не повідомляв. Крім того вважає, що зараз не було б такої великої суми пені. Крім того просила врахувати, що вона добровільно та повністю погасила кредит та всі виплати, які ним обумовлені, просила врахувати її скрутне матеріальне становище та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що між КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та відповідачкою укладено кредитний договір № 05в-18-1-007 від 14.05.2010 р. (а.с. 13), за умовами якого КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» надав відповідачці кредит для будівництва інженерних мереж водопостачання в сумі 10000,00 грн. строком на 3 роки з 30.10.2010 по 30.04.2013 року. Кредит надається на підставі заяви позичальника в сумі, яку визначено умовами договору шляхом передачі йому матеріальних ресурсів, обладнання по актам прийому-передачі матеріальних ресурсів, оплати підрядних робіт підрядним організаціям та перерахування коштів на особистий банківський рахунок позичальника по його письмовій заяві (п. 2.1 Договору). За користування кредитом утримується плата в розмірі 3-х відсотків річних згідно з Правилами та Методикою (п. 2.2 Договору). При погашенні кредиту утримується плата за оформлення та обслуговування кредиту в розмірі 6% (в т.ч. ПДВ) від суми наданого кредиту (п. 2.3 Договору). Погашення 3-х відсотків річних за користування кредитом та плата за обслуговування кредитом здійснюється одночасно з погашенням основного боргу шляхом перерахування коштів на розрахунковий банківський рахунок «Фонду» згідно графіка погашення кредиту, що вказаний у Договорі (п. 2.4 Договору), згідно якого повернення позики здійснюється шістьма рівними платежами у встановлені строки. Зарахування повернення боргу здійснюється в такій послідовності: штраф, пеня (якщо таке має місце), заборгованість по відсоткам, чергові платежі по основному боргу (п. 2.5 Договору). Обов'язком позичальника є повне погашення кредиту, відсотків за користування ним та відсотків за обслуговування кредиту(п. 4.2 Договору). У випадку несплати визначеного строковим зобов'язання платежів позичальник сплачує фонду пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення платежів (п. 7.1 Договору). Всі зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення двостороннього додаткового договору (п. 8.4 Договору). Кредитний договір також забезпечений заставою (а.с.14) Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» є юридичною особою, управління яким здійснює Вінницька обласна Рада та є спеціалізованою кредитно-фінансовою, неприбутковою, господарюючою організацією. Фонд надає індивідуальним забудовникам пільгові дострокові фінансові кредити, в тому числі на спорудження інженерних мереж, та голова фонду має право на укладання договорів від імені фонду (а.с.41-51) Прокуратурою за результатами перевірки та виходячи із відсутності коштів для оплати судового збору подано позов відповідно до положень ст. 45-46 ЦПК України (а.с.6-12) Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, відповідно до п. 2.1. договору, а відповідач скористався ними, за що були нараховані відсотки по час звернення із позовом до суду, про що свідчить розрахунок відсотків станом на 28.01.2015 року у сумі 1387,07 грн. без врахування проплати [PERSON] від 28.01.2015 року у сумі 300 грн. (а.с.40) Згідно розрахунку загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором № 05в-18-1-007 від 14.05.2010 р., що наданий позивачем, станом на 28.01.2015 р. загальна заборгованість [PERSON] становить 16432,93 грн., з яких 9100,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 1387,07 грн. - сума 3-х % річних, 5399,86 грн. - сума пені, 546,00 грн. - сума за обслуговування кредиту. (а.с.18) У вказаному розрахунку не враховано проплату [PERSON] від 28.01.2015 року у сумі 300 грн. Позивачем також надано розрахунок ціни позову, згідно якого основна частина кредитного договору складає 11033,07 грн., з яких 9100,00 грн. - тіло кредиту, 1387,07 грн. - 3% за користування кредитними коштами, 546,00 грн. - плата за обслуговування. Нарахування пені здійснено відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», так за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок обласного Фонду нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка складала 28,0%. Розрахунок заборгованості пені за період з 01.05.2013 р. по 28.01.2015 р., тобто 638 днів, нараховано у сумі 5399,86 грн. (а.с. 38) Щодо порядку зарахування коштів, що сплачені боржниками у погашення заборгованості за кредитними рахунками позивачем надано копію наказу № 12 від 05.01.2015 р. Голови обласного Фонду сприяння інвестиціям та будівництву щодо порядку погашення заборгованості по кредитних договорах у виняткових випадках на 2015 рік(а.с. 39). Згідно даного наказу у виняткових випадках за дорученням начальника відповідного відділу кредитування зарахування повернення боргу може бути зміненим у наступній послідовності: чергові платежі по основному боргу, заборгованість по відсоткам за користування та обслуговування, пеня (якщо така має місце), штраф. З виписки по рахунку , що наданий позивачем, вбачається, що відповідачкою [PERSON] здійснювалось погашення заборгованості по кредиту: 500 грн. - 21.01.2014, 400 грн. -17.02.2014 року та після звернення із позовом до суду: 28.01.2015 - 300 грн., 25.02.2015 року -10870 грн., тобто загалом сплачено 12070,00 грн.(а.с. 31-33) та згідно довідки від 25.02.2015 р. наданої відповідачці позивачем у погашення заборгованості за кредитним договором позичальником сплачено 10000,00 грн. кредиту, 1470,00 грн. - 3%, 600,00 грн. - за обслуговування кредиту, а всього 12070,00 грн. Також вказано, що кредитний договір погашено. (а.с. 34) За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між КУ «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом роз»яснено право позивача надати суду розрахунок заборгованості із врахуванням всіх оплат відповідачки, що здійснені нею після подачі суду до позову, тобто із врахуванням сум оплат 300 грн. від 28.01.2015 року та 10870 грн. 25.02.2015 року для визначення того, яка сума заборгованості залишилась на час вирішення справи та з чого вона складається та було оголошено перерву за клопотанням особи в чиїх інтересах було подано позов, однак такого розрахунку суду не надано. При повторному роз»ясенні права сторони заявляти клопотання для надання суду доказів, сторони висловили думку про можливість закінчення розгляду справи по суті відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Таким чином суд не приймає до уваги наданий стороною позивача в якості доказу розрахунок ціни позову із зазначенням методики розрахунку пені (а.с. 38), оскільки позивачем нараховано пеню відповідачці відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», однак в преамбулі вказаного Закону визначено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи. Про що, також вказано і у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р. Отже, застосовувати вказаний нормативний акт у даних правовідносинах не можна, оскільки кредитний договір № 05в-18-1-007 14.05.2010 р. було укладено КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» з фізичною особою [PERSON], а не фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності. Тобто розмір пені та порядок його нарахування визначається виключно договором 05в-18-1-007 від 14.005.2010 року. Тобто нарахування пені відповідачем здійснено відповідно до загальної кількості прострочених днів станом на час здійснення розрахунку заборгованості з 01.05.2013 р. по 28.01.2015 р., тобто 638 днів, виходячи із розміру облікової ставки НБУ, яка діяла на цей час, без врахування строків прострочки по кожному платежу та диференціації такої ставки згідно періоду дії відповідних прострочок. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також приймає до уваги і той факт, що позивач наказом № 12 від 05.01.2015 р. (а.с. 39) в односторонньому порядку змінив умови договору щодо послідовності зарахування повернення боргу, що суперечить п. 2.5, 8.5 Кредитного договору № 05в-18-1-007 від 14.05.2010 р., а також те, що позивачкою сплачено суму кредиту, відсотки за користування кредитом та кошти за обслуговування кредиту (а.с. 34). Таким чином без необґрунтованість, суперечливість та недоведеність позовних вимог суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок суми заборгованості, що підлягає стягненню часом на день винесення рішення, позивачем та особою в інтересах якої подано позов позовні вимоги не уточнені, не надано розрахунку заборгованості із врахуванням виплат позивачки, що здійснені 28.01.2015 року та 25.02.2015 року. Те, що до сплати залишилось лише 5399,86 грн. пені є лише припущенням сторони, оскільки при здійсненні підрахунків всіх сум проплат відповідача в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що при висловлені позиції сторони нею взагалі не враховано наявність проплати від 28.01.2015 року у сумі 300 грн. При цьому суд виходить із наступних розрахунків. Станом на 28.01.2015 р. відповідно до позову та розрахунку заборгованості загальна заборгованість [PERSON] становить 16432,93 грн., з яких 9100,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 1387,07 грн. - сума 3-х % річних, 5399,86 грн. - сума пені, 546,00 грн. - сума за обслуговування кредиту. За період з 28.01.2015 року до часу розгляду справи відповідачкою сплачено 300,00 грн. та 10870,00 грн., що в сумі складає 11170,00 грн. При відніманні здійснених проплат від ціни позову 16432,93 грн.- 11170,00 грн.різниця складає 5262,90 грн., що не відповідає сумі нарахованої пені позивачем. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки позивач, в задоволенні позову якого відмовлено, звільнений від їх оплати. Відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 551 ч.2, 611, 625, 626, 627, 629 ЦК України, рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р.,

Outcome: dismissed