Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 26.09.2003 року було розірвано. Від народження дитини батько його покинув, і позивач фактично виховує дитину сама. Позивач зазначає, що відповідач постійно ухиляється від сплати аліментів на дитину, навіть після низки рішень судів, у справах де відповідач оспорював батьківство. Також позивач зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується до сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. В судове засідання позивач та її представник з'явились, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.При цьому позивач пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною та перешкоджає розвитку дитини, оскільки не надає згоди на виїзд дитини за кордон. Також представник позивача пояснила, що відповідач є біологічним батьком дитини позивача, проте ухиляється від виконання батьківських обов'язків та постійно ініціює судові процеси про виключення запису про батьківство відповідача з актового запису про народження дитиниз метою недопущення розгляду цієї справи, натомість у всіх справах позови відповідача залишено без розгляду. Відповідач до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з недостатністю часу для ознайомлення з матеріалами справи. Оскільки довіреність на ім'я позивача видана 27.01.2016 року і представником навіть не подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, то суд вважає причини неявки представника в суд неповажними, тому суд клопотання залишив без задоволення. Тому суд вважає за можливим вирішити справу заочно на підставі наявних неї доказів. Третя особа до судового засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення поклалася на думку суду. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а його матір'ю є [PERSON]/а.с.6/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивач та відповідач зареєстрували шлюб 09.11.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області/а.с.5/. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 26.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу/а.с.7/. Відповідно до висновку експерта № 67/05-і та висновку експерта № 12-283, які використовувалися при вирішенні судової справи щодо призначення аліментів позивачу від відповідача, відповідач був дійсно визнаний біологічним батьком [PERSON]/а.с.9-15/. Відповідно до довідки від 16.12.2014 р.№ 244, наданої директором Васильківської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №9 [PERSON] [PERSON], батько учня 7-Б класу [PERSON] за період навчання дитини з 1-го по 7-й клас жодного разу не зявлявся у школу, батьківські збори не відвідував, навчання та вихованням сину на цікавився /а.с.18/. Відповідно до довідки, комунального закладу «Васильківської районної ради» Васильківського районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.12.2014 р. відповідач за період з народження і по період 15.12.2014 р. в дитячу поліклініку з дитиною [PERSON] не звертався/а.с.19/. Відповідно до свідчень свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] не займається вихованням дитини [PERSON], не проявляє батьківської турботи, не піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 14.10.2014 р. № 2320/6-23, зазначено, що батько [PERSON] самоусунувся від виховання своєї дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги не надає, не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON],[INFO] /а.с. 39-40/. Згідно ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, перед судом доведено факти ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому останній має бути позбавлений батьківських прав. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved