Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява [PERSON], де в обґрунтування позовних вимог зазначається, що з 1968 року по 19 квітня 2013 року перебувала у шлюбі із відповідачем. У період шлюбу, а саме в 1974 році, сторони за спільні кошти побудували житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]. У 2000 року відповідач приватизував земельну ділянку загальною площею 0, 392 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0, 25 га. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку вищезазначеного житлового будинку. Зазначене рішення в цій частині залишене без змін рішенням апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року. Після уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що сторони добровільно не можуть вирішити спір щодо поділу будинку та земельної ділянки, позивач просить поділити в натурі житловий будинок, виділивши сторонам по ? частці житлового будинку та господарських споруд та визнати за позивачем право власності на ? частку земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2014 року позовні вимоги в частині розподілу в натурі земельної ділянки залишені без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримала, та після проведення судової будівельно-технічної експертизи просила поділити житловий будинок з надвірними спорудами по першому варіанту, запропонованому експертом. Відповідач і його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, зокрема, пояснили, що у запропонованих експертом варіантах розподілу домоволодіння не враховано всіх обставин справи та вони не відповідають вимогам законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 27 липня 1968 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Шлюб розірвано 19 квітня 2013 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та визнано за останньою право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS] та право власності на ? частку земельної ділянки 0, 25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2013 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2013 року в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку - скасоване, в решті рішення суду залишено без змін. З копії інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS], виготовленої 09 листопада 2012 року на ім'я [PERSON], вбачається, що житловий будинок складається з дох квартир з окремими входами. Матеріалами справи встановлено, що у спірному будинку зареєстровані [PERSON] (відповідача), [PERSON] (позивач), [PERSON] ( син ), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук), однак позивач [PERSON] не проживає у будинку близько 2-х років. Згідно із ч.1 ст. 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України викладених в Постанові №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасниками спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно висновку експерта №С-463 від 07 березня 2014 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи дійсна вартість домоволодіння [ADDRESS] становить 606 242 грн., крім того, експертом запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння. Експертиза проводилась за матеріалами інвентаризаційної справи на спірний будинок, оскільки відповідачем експерту не надано можливість доступу для огляду об'єкта дослідження. На думку суду, найбільш доцільним та правильним є перший варіант розподілу будинку [ADDRESS], запропонований у вищезазначеному висновку №С-463, згідно якого [PERSON] виділяються: приміщення 1-1 (коридор) - 6,9 кв.м., приміщення 1-2 (кухня) - 14,6 кв.м., приміщення 1-3 (житлова) - 13, 5 кв.м., приміщення 1-4 (житлова) - 11,0 кв.м., приміщення 1-5 (котельня) - 5,0 кв.м., приміщення 1-6 (санвузол) - 4,7 кв.м., приміщення 1-7 (кухня) - 6,8 кв.м, сарай «Б», погріб «В», сарай «Г», літня кухня «Д», вбиральня «Е». Іншому співвласнику [PERSON] виділяються: приміщення 2-1 (котельня) - 5,8 кв.м., приміщення 2-2 (кухня) - 16,1 кв.м., приміщення 2-3 (санвузол) - 1,5 кв.м., приміщення 2-4 (санвузол) - 3,3 кв.м., приміщення 2-5 (житлова) - 16,5 кв.м., приміщення 2-6 (коридор) - 8,4 кв.м., приміщення 2-7 (житлова) - 24,4 кв.м., приміщення 2-І (веранда) - 16,0 кв.м., погріб «Ж». Колодязь «К» та огорожа «N» залишаються у спільному користуванні співвласників. При цьому, частки сторін у домоволодінні становлять: 47/100 та 53/100 відповідно. Даний варіант є найбільш прийнятним, оскільки такий поділ максимально наближений до ідеальних часток сторін у праві власності на будинок та ґрунтується на законі, сторонам не потрібно виконувати роботи з переобладнання, оскільки будинок складається з двох відокремлених квартир №1 та №2. Оскільки частку [PERSON] у праві власності на будинок збільшено в грошовому виразі на 20 601 грн., то з нього необхідно стягнути дану суму на користь позивача [PERSON] Частина 4 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року ( зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК зокрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Із Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- КВ №016054, виданого 23 червня 2000 року, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 25 лютого 2000 року №66 передано у приватну власність земельну ділянку на території [ADDRESS], для ведення особистого підсобного господарства - 0, 142 га, та для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель - 0, 250 га. З огляду на викладене, вбачається, що спірна земельна ділянка одержана відповідачем у власність шляхом приватизації, тому є його особистою приватною власністю. Разом з тим, враховуючи ті обставини, що спірний будинок з надвірними будівлями, які знаходяться на вищевказаній земельній ділянці, визнані спільною сумісною власністю, тому виходячи з положень ст. 120 ЗК України та встановлених обставин справи, до позивача переходить право власності на 47/100 часток земельної ділянки. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, в задоволенні яких слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial