Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 26 червня 2000 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який був розірваний за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2012 року. Під час перебування шлюбу ними за спільні кошти були придбані: 01.03.2008 року автомобіль Opel Vektra, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску вартістю 6\~000 доларів США та 18.09.2007 року автомобіль Mersedes-Benz 817D, реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску, вартістю 5\~000 доларів США. Вказані автомобілі були зареєстровані на імя відповідача, проте придбані під час шлюбу за спільні кошти, а отже є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач його право власності на спірне майно не визнає. За таких обставин просив визнати за ним право власності на ? частину автомобіля Opel Vektra, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску та на ? частину автомобіль Mersedes-Benz 817D, реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що дійсно з 2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вказаний шлюб був розірваний у 2012 році за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Визнала той факт, що під час шлюбу за спільні кошти 18.09.2007 року вони придбали автомобіль [NUMBER], 1991 року випуску, а 01.03.2008 року автомобіль Opel Vektra, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Визначену позивачем вартість автомобілів вона визнала та не оспорювала. Вказані автомобілі були зареєстровані на її імя. Не заперечувала проти визнання за позивачем право власності по ? частині на вказані автомобілі. На наступні судові засідання відповідач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи продовжити за її відсутності. Представники третіх осіб ПАТ «[PERSON] Аваль», ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Кей-колект», які були залучені до участі у розгляді даної справи в судове засідання не зявилися. Причини своєї неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2012 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Приймаючи вказане рішення судом першої інстанції було встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 26 червня 2000 року виконавчим комітетом Шаровечківської сільської ради Хмельницького району. Також встановлено, що між сторонами не досягнуто взаєморозуміння, та на час розгляду справи фактично припинені подружні стосунки. Також з матеріалів справи встановлено, що 18.09.2007 року на імя [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль [NUMBER], 1991 року випуску на підставі довідки-рахунку від 17.09.2007 року. Крім того, 01.03.2008 року на імя [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль Opel Vektra, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску на підставі довідки-рахунку 01.03.2008 року. Згідно положень ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами першої та третьої статті 61 СК України визначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ч.1 та 2 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжям, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні під час подружнього життя за спільні кошти (що було визнано та не оспорювалося сторонами) сторонами було набуте спірне майно: автомобіль [NUMBER], 1991 року випуску та автомобіль Opel Vektra, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. При цьому зважаючи, що будь-яких домовленостей між сторонами стосовно належних їм часток у спільному сумісному майні під час шлюбу укладено не було, суд виходить з рівності належним їм часток. Відповідно до розяснень, викладених у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозит суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Виходячи із заявлених вимог позову, та враховуючи що жодною із сторін не було заявлено вимог щодо поділу спільного майна в натурі, згоди на отримання компенсації будь-якою із сторін не заявлено та відповідної суми на депозитний рахунок суду сторонами не внесено, суд вважає за можливе визначити ідеальні частки подружжя у цьому майні без реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved