Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON], третя особа: Харківська районна державна адміністрація про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання від 15 липня 2010 року. Згідно умов договору, [PERSON] зобов'язалась повністю утримувати (надавати необхідне харчування, одяг, забезпечувати належний догляд та допомогу) [PERSON] довічно. Позивач [PERSON] та її батьки надавали матеріальну допомогу [PERSON] до її смерті. Відповідач [PERSON], який являвся чоловіком [PERSON] до 28 серпня 2013 року, жодної допомоги [PERSON] не надавав, у зв'язку з тим, що він з серпня 2010 року фактично припинив проживати з позивачем разом. Позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв'язку з зайнятістю його представника але в підтвердження цього доказів не надав, що являється неповажністю неявки в судове засідання. Харківська районна державна адміністрація належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, представник адміністрації в судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 жовтня 2006 року перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с.50). 15 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №919. Предметом договору був житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). З моменту підписання договору довічного утримання, право власності на зазначений житловий будинок перейшло до [PERSON]. Згідно п.7 зазначеного договору, [PERSON] зобов'язалась повністю утримувати (надавати необхідне харчування, одяг, забезпечувати належний догляд та допомогу) [PERSON] довічно. Під час укладання договору довічного утримання, чоловік [PERSON] - [PERSON] дав нотаріальну згоду на укладання договору, в якій зазначено, що гроші, які витрачаються на утримання [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя. Набуте нерухоме майно буде також об'єктом права спільної сумісної власності, як таке, що набувається ними за час шлюбу. При цьому [PERSON] стверджує, що договір довічного утримання, укладається [PERSON] в інтересах сім'ї на умовах, вигідних для них. Тобто, при укладанні нотаріальної згоди, подружжя [PERSON] проживали разом, вели сумісне господарство та мали сумісний бюджет. Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області 28 серпня 2013 року по цивільній справі №635/4152/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.52-53). Також, в зазначеному рішенні судом встановлено, що з квітня 2013 року між сторонами припинені шлюбно-сімейні стосунки. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 11 січня 2011 року (а.с.5). Тобто, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з моменту укладання шлюбу до квітня 2013 року і вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що свідчить, про те що в період виконання обов'язків за договором довічного утримання від 15 липня 2010 року сторони діяли як єдина сім'я. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними / ч.1 ст. 70 СК України/. Суд розподіляє судові витрати між сторонами, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed