Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтуванні позову вказує, що 07 березня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17 лютого 2021 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 8. Добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина та дружини. Небажання добровільно надавати кошти відповідач не пояснює. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язку утримувати свого сина, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище і тому вона звернулась до суду за захистом порушеного права. На підставі ст. 81,180,181 СК України, ст.3,15,110,118,119,367 ЦПК України позивачка просить її позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати ( доходу) на утримання дитини до повноліття, та на її утримання до досягнення дитиною 3 річного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати ( доходу) на утримання дитини до повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною 3 річного віку. У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснював. Суд дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 03 від 07 березня 2018 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого17 лютого 2021 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 8. Позивачка на даний час знаходиться в декретній відпустці. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст..180 Сімейного кодексу України, обов`язку утримувати дитину та непрацюючу дружину, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище. Згідно ч. 2-4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психологічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1-3 ст.77 Сімейного Кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі, аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частині від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. ч.1ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, а відповідно до ч.2 право на утримання (аліменти) має той із подружжя,який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. ч.4 с.75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким,що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів, в розмірі 1/4 частини на утримання дитини до повноліття та 1/ 4 частини на утримання дружини до досягнення дитини трьох років. Згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Від оплати судового збору по вимогам щодо стягнення аліментів, при подачі позову, позивачка була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 908 гривень повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved