Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON] посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно на житловий будинок від 23.03.2008 року, вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] . З 2008 року [PERSON] вибула із вказаного будинку, спочатку на навчання, а згодом остаточно виїхала за іншим місцем проживання. Будь-яких речей особистого вжитку, що належать їй в будинку немає, вона не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться ним. Жодних зобов`язальних відносин між ними та відповідачем не існує, остання має свою сім`ю та інше місце проживання, тому відсутні підстави для збереження її реєстрації в належному їм будинку та права користуватися ним, проте знятися з реєстрації місця проживання та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Таким чином, відсутні правові підстави для збереження реєстрації відповідача в будинку та права користування вказаним будинком. Позивачі просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком. Позивачі до суду подали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~копій свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно\~та витягу\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно,\~житловий будинок\~ [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Торчицької сільської ради №3 від 18.01.2008 року, належить на праві приватної спільної власності в рівних частка (по Ѕ кожному) [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15, 16). Відповідно до довідки №538 Торчицької сільської ради від 24.12.2019 року, назву вулиці «Радянська» змінено на «Вишнева» (а. с. 17). Згідно довідки Торчицької сільської ради від 28.11.2019 року №507 у вищевказаному житловому будинку з 2008 року зареєстрована дочка позивачів відповідач [PERSON] , проте фактично не проживає. Відповідно до погосподарських книг за 2006-2010 роки наявний запис про тимчасову відсутність у зв`язку з навчанням у Білоцерківському вищому професійному училищі будівництва та сервісу, відомості про повернення відсутні (а.с. 13). Відповідно до акту від 28.11.2019 року [PERSON] з 2008 року зареєстрована в будинку [ADDRESS] та з 2008 року в будинку фактично не проживає, її речі в будинку відсутні (а.с. 12). Відповідач не несе будь-яких витрат на утримання житлового будинку, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться ним. Жодних зобов`язальних відносин між позивачами та нею не існує, остання має інше місце проживання, тому відсутні підстави для збереження її реєстрації в вищевказаному будинку та права користуватися ним. Відповідач добровільно не знялася з реєстрації місця проживання та не зареєструвалася за фактичним місцем проживання. Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та створює позивачам, як власникам, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Згідно статті 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 405 Цивільного Кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Сервітутні правовідносини виникають в силу закону згідно з ч. 1 статті 402 ЦК України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільного з ним користування цим житлом. У Цивільному кодексі України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї. Згідно з положеннями Житлового кодексу України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст.156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла. Відповідно до ст. ст. 2, 3, 6, 7 Закону Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ч. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Враховуючи вищевикладене,\~беручи\~до\~уваги,\~що відповідачі в будинку позивача не проживають понад вісім років та не ведуть спільне з позивачем господарство, суд вважає, що відповідачі втратили право користування належним позивачу вищезазначеним житловим будинком.

Outcome: approved