Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON] 05.02.2020 року звернулася до суду з заявою, в якій вказала, що вона розпочала свою трудову діяльність з 01.11.1977 року та закінчила її 01.05.2001 року. На сьогоднішній день, вона досягла пенсійного віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після здачі документів для оформлення пенсії до Селидівського ОУ ПФУ Донецької області їй було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки у трудовій книжці було виявлено неправильне зазначення її прізвища « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Вказана описка була здійснена установою, яка на теперішній час знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що власне і стало підставою для відмови їй у призначенні пенсії, саме через вказану помилку. У зв`язку з чим, просить встановити факт, що трудова книжка, яка заповнена 01 листопада 1977 року належить їй, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Заявник [PERSON] судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, просить задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Селидівського ОУ ПФУ Донецької області в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просить суд розглянути справу без її участі. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності документів на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, побатькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, побатькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно трудової книжки, заповненої 01.11.1974 року на Виноградівській швейній фабриці, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено російською мовою « [PERSON] », дата народження 1960 року. Після чого в написанні прізвища заявниці були здійснено виправлення спочатку на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.09.1960 року, виданого в сільській раді с. Великий Раковець, Іршавського району, Закарпатської області, дівоче прізвище та ім`я та по-батькові заявника зазначено « [PERSON] », дата народження [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 11.04.1981 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11.04.1981 року, актовий запис № 39. Після реєстрації шлюб прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 24.06.1977 року Пролетарським РВ УМВС України в Донецькій області, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено [PERSON] , дата народження [INFO] . Листом Селидівського об`єднаного управління ПФУ Донецької області № 42/С-19-01-02 від 24.01.2020 року, [PERSON] було повідомлено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відомості щодо прізвища, імені та по батькові, заявника [PERSON] та дата її народження співпадають із відомостями в її паспорті, свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб, тому досліджені докази вказують на те, що у трудовій книжці заявника, допущено описку, усунути яку неможливо в позасудовому порядку, тому є підстави для встановлення факту належності документу. Установлення факту належності вказаних документів має юридичне значення для заявника, так як дає підстави для призначення пенсії, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved