Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на доньку не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення не надіслав. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 19.10.2012 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на доньку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, визначеному судом. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину 2 ст. 182 Сімейного кодексу викладено у наступній редакції: «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. Суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей.

Outcome: approved