Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

До суду звернулося ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» з позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу. В позовній заяві позивач зазначає, що ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.05.2013р. уклали договір страхування № ODKTCPS-134T4RB, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Обєктом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпоряджанням автомобілем [NUMBER]. Згідно, з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП. 25.07.2013р. в Одеській області Савранський район с. Концеба по вул. Калініна відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та трактора МТЗ-82, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Позивач у позові вказує, що відповідно до постанови Савранського району Одеської області від 18.12.2013р. винним у спричиненні зазначеної ДТП є водій трактора МТЗ-82, д.н. [NUMBER], тобто відповідач. В результаті ДТП автомобілю третьої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням ТЗ, № 192/13 від 09.09.2013р. складеного СПД [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю третьої особи склав 23286,31грн.. Сума страхового відшкодування до виплати Страхувальнику з урахування визначеної Договором страхування франчизи на підставі страхового акту № И-3156 від 03.10.2013р. складає 23286,31грн.. Зазначене страхове відшкодування виплачено страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному обсязі. Витрати на проведення оцінки шкоди заподіяної автомобілю страхувальника склали 500,00грн.. Таким чином загальна сума збитку завданого позивачу складає 23786,31грн.. Вказане стало причиною звернення позивача до суду із зазначеним позовом. 07.07.2015р. представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах, вразі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а. с. 61). Відповідач 07.07.2015р. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій не визнав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши про те, що позивачем не надано суду доказів щодо підтвердження його вини у вчиненні ДТП (а. с. 85). Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 84). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думки позивача та відповідача, викладені ними у заяві, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.05.2013р. уклали договір страхування № ODKTCPS-134T4RB, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Обєктом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпоряджанням автомобілем [NUMBER]. Згідно, з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП (а. с. 2). 25.07.2013р. в Одеській області Савранський район с. Концеба по вул. Калініна відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та трактора МТЗ-82, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача (а. с. 4-6). В результаті ДТП автомобілю третьої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням ТЗ, № 192/13 від 09.09.2013р. складеного СПД [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю третьої особи склав 23286,31грн.. Сума страхового відшкодування до виплати Страхувальнику з урахування визначеної Договором страхування франчизи на підставі страхового акту № И-3156 від 03.10.2013р. складає 23286,31грн. (а. с. 12-21). Зазначене страхове відшкодування виплачено страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному обсязі (а. с. 25). Витрати на проведення оцінки шкоди заподіяної автомобілю страхувальника склали 500,00грн. (а. с. 25-зворот). Таким чином загальна сума збитку завданого позивачу складає 23786,31грн.. Позивач вказує, що відповідно до постанови Савранського району Одеської області від 18.12.2013р. винним у спричиненні зазначеної ДТП є водій трактора МТЗ-82, д.н. [NUMBER], тобто відповідач. Ст. 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 Цивільного кодексу України передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Одночасно, ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України зазначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Однак як вбачається з постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 18.12.2013р. по справі № 512/692/13-п адміністративну справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] в зв'язку із закінченням строку давності для притягнення до адміністративної відповідальності провадженням закрито. Винність відповідача у вчиненні ДТП зазначеною постановою не визначена (а. с. 6-зворот.; 7). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачем в порушення цитованих норм закону не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин на які він посилається. Клопотань про витребування та/або забезпечення доказів на протязі судового розгляду не заявлено. Позивач у своїх позовних вимогах не ставить питання щодо встановлення винуватості відповідача у скоєнні ДТП, що мала місце 25.07.2013р.. Крім того, позивачем не надано суду доказів щодо намагання урегулювати спір в досудовому порядку. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позов є недоведеним та не обґрунтованим, а тому він не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed