Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON] 24.01.2019 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначив, що 27.12.2018 року в м. Моспіне померла його мати [PERSON], [INFO]. 28.12.2018 року заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть № 94 за формою 106/у, в якому зазначено, що [PERSON] померла 27.12.2018 року. Просить суд встановити факт смерті його матері [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], Донецької області, Україна, 27 грудня 2018 року в м. Моспіне, Пролетарського району м. Донецька, Донецької області, Україна. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~317\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 15.39-94/124 від 24.01.2019 року, Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON]. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 94 за формою 106/у від 28.12.2018 року, [PERSON] померла 27.12.2018 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved