Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що 21 липня 1995 року вона уклала шлюб із відповідачем по справі , який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції за актовим записом №40. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] та син [PERSON]. Причиною звернення з позовною заявою до суду стало те, що відносини між нею і відповідачем різко погіршились, фактично припинилися шлюбні відносини, часто виникають сварки, діти є частими свідками останніх. Питання проживання сина вирішено в добровільному порядку, донька навчається і проживає у м. Дніпро. Позивач, на підставі ст.105, 110,112 Сімейного Кодексу України, просить її позов задовольнити. В судовому засіданні позивач не зявилася наддала заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено , 21 липня 1995 року сторони по справі уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції за актовим записом №40 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-КИ № 323714. Під час шлюбу у позивачки та відповідача народилися донька [PERSON],[INFO] та син [PERSON] Андрійовий, [INFO]. Сторонам по справі на попередньому судовому засіданні, судом з власної ініціативи було надано строк для примирення, виходячи з того що сім'я на той час остаточно не розпалася, оскільки розлад в сім'ї носив нестійкий характер, тобто примирення між сторонами, на думку суду, було можливим. Після закінчення строку наданого судом для примирення, сторони надали суду заяви про розірвання шлюбу, де зазначили, що не примирилися, питання утримання та проживання дітей вирішено добровільно, майнового спору у сторін немає. Суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити інтересам сторін по справі тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України та, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір, сплачений позивачем, необхідно стягнути на користь позивача з відповідача по справі.

Outcome: approved