Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та відшкодування безпідставно отриманих виплат звернувся [PERSON] , в обґрунтування позову зазначивши, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2011р. з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дитини. Сторони проживають окремо. На даний час дитина [PERSON] проживає з батьком з травня 2012 року і не бажає повертатись до матері, незважаючи на те, що рішенням суду від 19 листопада 2012 року задоволено позов [PERSON] про відібрання дитини та повернення її тому, з ким вона проживала, в зв'язку з чим позивач просив, згідно уточнених та доповнених позовних вимог звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини та стягнути з відповідачки на його користь безпідставно отримані нею грошові кошти за період з травня 2012 року і по теперішній час в сумі 31173,38 гивень. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові, а також наголосив на тому, що за весь час проживання дитини з ним, він самостійно її утримує, відповідач участі у витратах на дитину - не приймає. Відповідач та її представник - адвокат [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що дитина проживає з позивачем по справі через невиконання ним рішення суду від 19 листопада 2012 року про відібрання дитини та повернення її тому, з ким вона проживала, тобто без будь-яких правових підстав. Окрім цього відповідач пояснила, що вона бажає приймати участь у вихованні та утриманні дитини, однак позивачем з цього приводу їй чиняться перешкоди. Представник Служби у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні при ухваленні рішення, просила суд врахувати виключно інтереси дитини. Представник ВДВС Тернівського міського управління юстиції в судовому засіданні пояснила, що у них на виконанні перебуває виконавчий лист на виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2011р. про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], на користь [PERSON] . Аліменти відраховуються за місцем роботи позивача, заборгованість відсутня. В подальшому представник ВДВС Тернівського міського управління юстиції надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, представників третіх осіб, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2009р. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2011р. з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2011 року, визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з її матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2011р. було встановлено, що відповідач має право на вільне спілкування з дитиною і брати участь в її вихованні в наступний спосіб: кожного вівторка та четверга, щотижня з 18.00години до 19.30години відповідно; в кожну другу та четверту суботу з 8.00години до 18.00 години відповідної неділі; під час його щорічної відпустки, протягом двох тижнів щорічно, без обмеження часу, при наявності санаторно-курортної путівки та висновку медичних закладів про задовільний стан [PERSON] [INFO]. У травні 2012 року відповідач передала дитину на час її лікування позивачу, який проживає за адресою: [ADDRESS]. За попередньою домовленістю позивач повинен був повернути дитину після її одужання, проте, до теперішнього часу дитина знаходиться у нього і він відмовляється її передати відповідачу. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу. Вирок набрав законної сили. На даний час дитина проживає з батьком, мати намагалася повернути дитину до себе, зверталась з позовом про відібрання дитини, який було задоволено рішенням суду від 19 листопада 2012 року та залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2013 року. Відповідно до ч.1,3 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про правомірність зміни ним місця проживання дитини. Суд приймає до уваги рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року по цивільній справі за позовом ргану опіки та піклування Павлоградської міської ради до [PERSON], треті особи служба у справах дітей Павлоградської міської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, яким в задоволенні позовних вимог - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили, а тому обставини, встановлені цим рішенням, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України - доказуванню не підлягають. Згідно ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: за рішенням суду батьки можуть бути звільненні від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби, інших підстав для звільнення батьків від сплати аліментів на утримання дитини законодавством України не передбачено. Частина 3 статті 223 ЦПК України правовідносини, які виникають із спорів про стягнення аліментів, не регулює, та не може бути застосована при вирішенні справ цієї категорії. За вказаних обставин позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed