Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача до місцевого бюджету м.Львова понесені Комунальними закладами охорони здоров`я витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 79710,79 грн., а також просив покласти на відповідача судові витрати. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що внаслідок порушення [PERSON] 31 липня 2018 року правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «TOYOTA 4RUNNER», реєстраційний номер [NUMBER] , малолітня [PERSON] , згідно з висновком судово- медичної експертизи №218/18 від 22.08.2018 отримала тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент спричинення. У зв`язку з отриманими травмами, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні у двох комунальних закладах охорони здоров`я міста Львова, а саме у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова» та КНП 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова. Фінансування стаціонарного лікування потерпілої проводилось за рахунок коштів міського бюджету, загальний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] становить 79 710 грн. 79 коп. (77 586,97 + 2 123,82), які станом на день пред`явлення позову відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані, а тому ціна позову дорівнює вказаній сумі. Оскільки, вина відповідача у вчинені ним злочину підтверджена обвинувальним вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 р., який набрав законної сили, то останній зобов`язаний відшкодувати витрати в розмірі 79710 грн. 79 коп., які понесені комунальними закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину неповнолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 26.04.2019 р. у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. /а.с.18/. У судовому засіданні представник позивача прокурор Машталяр Ю.А. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві. Просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. /а.с.31, 36, 44, 48-49/. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності суду не надано. Крім цього, про судове засідання повідомлявся представник відповідача - адвокат Ільків М.М., що стверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою від 03.07.2019 р. /а.с.56/. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності суду не надано. Представник третьої особи Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова», у судове засідання не з`явився, оскільки у заяві просить суд проводити розгляд справи у його відсутності. /а.с.61/ Представник третьої особи Комунального некомерційного підприємства 8-мої міської клінічної лікарні м.Львова у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. /а.с.23, 35, 47, 60/. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності суду не надано. Заслухавши пояснення представника позивача прокурора Машталяра Ю.А., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Суд встановив, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 у справі №450/2805/18 [PERSON] , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно з ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. /а.с.11-13/. Даний вирок суду в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 15.12.2018 р. Вказаним вироком суду встановлено, що внаслідок порушення [PERSON] 31 липня 2018 року правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «TOYOTA 4RUNNER», реєстраційний номер [NUMBER] , малолітня [PERSON] , згідно з висновком судово- медичної експертизи №218/18 від 22.08.2018 отримала забій головного мозку важкого ступеня тяжкості, багатофрагментарний вдавлений перелом лобної, скроневої та тім`яної кістки склепіння черепа справа з поширенням на основу черепа, синець на повіках правого ока, крововилив в білковій оболонці правого ока, закритий перелом грудинного кінця правої ключиці. Ушкодження у [PERSON] є наслідком контактів правої передньо-бокової поверхні голови та правої ключичної ділянки з тупими твердими предметами, були спричинені 31.07.2018 від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП - та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з отриманими травмами, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні у двох комунальних закладах охорони здоров`я міста Львова, а саме у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова» та КНП 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова. Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» від 12.03.2019 р. № 281, [PERSON] , знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології і інтенсивної терапії та нейрохірургічному відділенні з 31.07.2018 по 31.08.2018 (31 ліжкодень). Вартість лікування [PERSON] становить 77 586, 97 грн. /а.с.7-8/. Також з довідки Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 19.03.2019 № 492, вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні 31.07.2018. Вартість лікування за 1 день склала 2 123, 82 грн. /а.с.9/. У судовому засіданні встановлено, що фінансування стаціонарного лікування потерпілої проводилось за рахунок коштів міського бюджету, загальний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] становить 79 710 грн. 79 коп. (77 586,97 + 2 123,82), які станом на день пред`явлення позову відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані. Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] , вина якого підтверджена вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 р., є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1921,00 грн. в користь ДСА України.

Outcome: approved