Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що мати позивача [PERSON] залишила заповіт на її імя, проте отримати свідоцтво про право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом позивач не може, оскільки після перерахунку ідеальних часток в домоволодінні частина права власності спадкодавця змінилась, нотаріус відмовився видати свідоцтво про право власності на спадщину, у звязку з чим позивач просила ухвалити рішення про встановлення юридичного факту належності на праві власності спадкодавцю [PERSON], яка померла 25.04.2014р., частки від житлового будинку за № 10 по вул. Островського м. Одеси, що дорівнює 9/20 частин від цілого та визнати за [PERSON] право власності на 9/20 частин від то будинку за № 10 по вул. Островського м, Одеси в порядку спадкування з законом, як спадкоємця першої черги, спадщини, що відкрилася 25.04.2014 р. внаслідок смерті [PERSON]. Адвокат позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та про підтримку заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився, Одеська міська рада повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Треті особи [PERSON] й [PERSON] звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність та про визнання вимог позивача обґрунтованими. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін та третіх осіб, адвокат позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За життя [PERSON] належала ? частина житлового будинку за № 10 по вул. Островського м. Одеси 1/12 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 01.10.1980р., право власності на яке було зареєстровано в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації 04.10.1980р. (а.с. 10), та 5/12 частин на підставі договору дарування від 20.05.1981р., право власності на яке було зареєстровано в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації 22.05.1980р. (а.с. 11-12). 22.10.2009р. КП ОМБТІ та РОН здійснило перерахунок ідеальних часток в домоволодінні за № 10 по вул. Островського м. Одеси, відповідно до якого розмір частки [PERSON] визначений в розмірі 9/20 частин вказаного домоволодіння (а.с. 13). [PERSON] померла 25.04.2014р., залишивши після свої смерті заповіт на імя [PERSON] та [PERSON] на все своє майно (а.с. 35, 39). Позивач є донькою спадкодавця (а.с. 8, 43). [PERSON] звернувся 18.07.2014р. до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини (а.с. 34), [PERSON] 18.07.2015р. з заявою про прийняття спадщини (а.с.34зв). Як вбачається з відповіді КП БТІ Одеської міської ради від 27.10.2014р. за № 447733.93.14 станом на 31.12.2012р. домоволодіння під № 10 по вул.Островського в м.Одесі зареєстровано в наступних частках: 5/12 частин домоволодіння за [PERSON] на підставі договору дарування від 20.05.1981р., 1/12 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 01.10.1980р., ? частина за [PERSON], 37/100 частин за [PERSON] (а.с. 14). КП БТІ Одеської міської ради звертає в цьому повідомлені увагу а те, що ідеальна частина домоволодіння під № 10 по вул.Островського в м.Одесі не складає одиницю після перерахунку ідеальних часток в цьому домоволодінні ідеальна частка [PERSON] підлягає перереєстрації з ? на 9/50, [PERSON] з 6/12 на 9/20 часток. Постановою від 19.12.2014р. державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності позивачу, посилаючись на те, що згідно п.3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, право кожного співвласника виражається в простих правильних дробах (1/2, 1/3, 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю (а.с. 52). Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином [PERSON] належало за життя 9/20 частин житлового будинку під № 10 по вул.Островського в м.Одесі. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за позивачем права власності, отримати свідоцтво вона не має можливість через розбіжність у правовстановлюючих документах, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved