Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

До суду надійшов позов Запорізького міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів. Позивач просить стягнути з відповідача кошти, що були виплачені йому як допомога по безробіттю у сумі 8731,38 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2014 до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON] . Наказом Запорізького міського центру зайнятості № НТ140704 від 04.07.2014 відповідачу надано статус безробітного з 04.07.2014. Наказом № НТ140711 від 11.07.2014 відповідачу призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 11.07.2014 по 05.07.2015. Наказом від 24.06.2015 №\~НТ 150624 відповідачу було припинено допомогу безробіттю та реєстрацію у зв`язку з поданням безробітним заяви про відмову від послуг служби зайнятості. 15.07.2020 до Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України. 17.08.2020 за результатами розслідування страхового випадку фахівцями Запорізького міського центру зайнятості було складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», згідно якого [PERSON] приховав відомості про те, що він мав трудові відносини з ТОВ «Івар Плюс» з 01.08.2014 по 21.10.2014, тобто відносився до категорії зайнятого населення та не мав право на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю. Оскільки [PERSON] своєчасно не повідомив центр зайнятості про те, що він мав трудові відносини з ТОВ «Івар Плюс» з 01.08.2014 по 21.10.2014, він зобов`язаний, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», повернути виплачену допомогу по безробіттю за період з 01.08.2014 по 22.06.2015 у розмірі 8731,38 грн. Запорізьким міським центром зайнятості прийнято наказ № 282-0 від 07.09.2020 «Про відшкодування матеріального забезпечення», відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державною податковою адміністрацією України № 60/62 від 13.02.2009. 08.09.2020 відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 8731,38 грн. в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа. Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено. Представник позивача у судове засідання не з`явився. 13.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача, [PERSON] , у якій вона просить розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. З наданих суду письмових доказів видно, що 04.07.2014 [PERSON] звернувся до Запорізького міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно витягу з наказів про прийняті рішення по особі, наказом №\~НТ140704 від 04.07.2016 [PERSON] надано статус безробітного, а наказом № НТ140711 від 11.07.2014 йому призначено допомогу по безробіттю з 11.07.2014 по 05.07.2015 як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22; ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Матеріали справи містять копію наказу № 46/08/14к від 31.07.2014, відповідно до якого [PERSON] прийнято до ТОВ «Івар Плюс» на посаду охоронника першої категорії з посадовим окладом згідно штатного розпису з 01.08.2014 на підставі поданої заяви. Наказом № 48/08/14к від 21.10.2014 [PERSON] 21.10.2014 звільнено з посади з власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Відомостей про те, що [PERSON] повідомляв Запорізький міський центр зайнятості про факт свого працевлаштування у ТОВ «Івар Плюс», матеріали справи не містять, хоча ці відомості впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 17.08.2020 зафіксовано, що в результаті звірки встановлено, що [PERSON] мав трудові відносини з ТОВ «Івар Плюс» у період з 01.08.2014 по 21.10.2014 та отримав заробітну плату. За змістом довідки від 30.10.2020, [PERSON] нараховано та перераховано до банку допомогу по безробіттю за період з 01.08.2014 по 22.06.2015 у розмірі 8731,38\~грн. 08.09.2020 позивачем було направлено відповідачу претензію № 4856/07-05 від 07.09.2020 про добровільне відшкодування коштів у розмірі 8731,38\~грн. На час розгляду справи у суді матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач повернув отримані кошти. Оскільки [PERSON] не повернув кошти у сумі 8731,38 грн., суд вважає позовні вимоги Запорізького міського центру зайнятості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати коштів, не спростував обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved