Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] в якому просила винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого 17.12.2005 року [PERSON] та померлої 25.06.2012 року [PERSON] і складається в цілому з житлового будинку, загальною площею 119,2 кв. м., житловою 51,1 кв. м. позначеного в технічній документації літерою А-1 та позначених в технічній документації літерою «Б»-сараю, «б»-сараю, «б-1»- сараю, «В» вбиральні, №1 огорожі і присадибної земельної ділянки загальною площею 0,62 га. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням виконкому [PERSON] міської ради № 393 від 30.09.1971 року її батьку [PERSON], який на той час перебував у шлюбі, з мамою [PERSON], було виділено земельну ділянку під будівництво приватного домогосподарства по вул. Тельмана, 37. 04.05.1971 року між батьком та виконкомом міської ради укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. 19.12.1984 року побудований батьками житловий будинок з допоміжними будівлями було здано в експлуатацію про що свідчить акт прийняття в експлуатацію. У червні 1998 року присадибна земельна ділянка, площею 0,62 батьком приватизована та видано державний акт про право приватної власності на землю. 18.12.2005 року батьком помер і в установлений законом шестимісячний строк вона подала заяву до [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття батькової спадщини, а мама яка проживала разом з покійним прийняла її відповідно до ст. 1268 ЦК України, не зважаючи на це спадщина батька не переоформлялась. 25.06.2012 року померла мама, спадщину після якої прийняла [PERSON] як єдиний спадкоємець подавши заяву до приватного нотаріуса [PERSON] якою відкрито спадкову справу. Під час підготовки документів зясувалось, що було втрачено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою 04.05.1973 року. За відсутності вище вказаного договору як державним нотаріусом так і приватним їй було відмовлено в оформленні спадщини. Також зазначила, що загалом вона претендує на визнання за нею права власності на житловий будинок з допоміжними будівлями та присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,62 га, що знаходиться в м. Гадяч по вул. Тельмана, 37. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просила її позов про визнання права власності на спадщину слухати без неї, також зазначила, що позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника міської ради. Також зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] О,В. не заперечують, при винесення рішення повністю покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника нотаріальної контори, також зазначив, що проти позовних вимог не заперечують. Крім того, вказав, що після померлого 17.12.2005 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавались, відомості про інших спадкоємців відсутні. Третя особа приватний нотаріус ГРНО [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та вказала, що проти позовних вимог не заперечує. Крім того, вказала, що нею, [PERSON] приватним нотаріусом ГРНО, після померлої 25.06.2012 року [PERSON] відкрита спадкова справа №131/2012. Заяву про прийняття спадщини подала донька померлої [PERSON] Інших заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних трудящих № 392 від 30.09.1971 року [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під № І-а по вул. Тельмана площею 450 кв. м. Актом прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового та господарських будівель індивідуального забудовника від 19.12.1984 року було прийнято в експлуатацію забудову садиби громадянина [PERSON] яка знаходиться в м. Гадяч по вул. Тельмана, б.37 у складі житлового будинку, літньої кухні, сараю, туалету. Вказаний акт було затверджено рішенням виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 19.12.1984 року № 309. Згідно п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, (Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56) реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 08.04.2015 р. № 2662 згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий місяць 2004 року в реєстровій книзі №23 за реєстровим № 2769 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Гадяч, вул. Тельмана, 37 за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений [PERSON] держнотконторою від 04.05.1973 р. за № 581, та акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння затверджений рішенням виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 19.12.1984 р. за № 309. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Гадяч, вул. Тельмана, 37. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №025794 від 12.06.1998 р. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів № 34-2, від 19.02.1998р., № 258-127, від 21.06.1997 р. належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,062 га, що розташована на території м. Гадяч вул. Тельмана, 37. Землю було передано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №493. 17.12.2005р. помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 20.12.2005р. зроблено відповідний актовий запис № 373, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія 1-КЕ № 028777. Таким чином, з урахуванням зазначеного, судом встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Гадяч, вул. Тельмана, 37 та земельної ділянки площею 0,062 га, що розташована на території м. Гадяч вул.Тельмана, 37. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно пояснень [PERSON] державної нотаріальної контори від 22.04.2015р. №245/02-14 до [PERSON] державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] з питання оформлення спадкових прав на майно померлого 17.12.2005 р. батька [PERSON], що мешкав у м. Гадяч, вул. Тельмана, 37. До складу спадкового майна входить житловий будинок, приватизована земельна ділянка у м. Гадяч, вул. Тельмана, 37 та земельна ділянка площе 0,062 га передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на які відсутні правовстановлюючі документи. В звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, у нотаріуса немає можливості видати свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 18.03.2015 р. померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 17.12.2005р. за адресою м. Гадяч, вул.Тельмана, 37. На день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована дружина [PERSON], теща [PERSON] Інших зареєстрованих на 17.12.2005 р. не значилось. Згідно листа [PERSON] державної нотаріальної контори від 27.05.2015 р. № 348 та інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 27.05.2015 р. після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа №405 за заявою [PERSON] Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] прийняли спадщину його дружина [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом з чоловіком, та донька [PERSON], яка у шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по ? частині вищевказаного нерухомого майна. 25.06.2012 р. померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 04.07.2012 р. зроблено відповідний актовий запис за №154, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КЕ №213049 від 04.07.2012 р. Згідно листа приватного нотаріуса ГРНО [PERSON] №556/02-14 від 25.05.2015р. після померлої 25.06.2012 р. [PERSON] відкрита спадкова справа № 131/2012. Заяву про прийняття спадщини подала донька померлої [PERSON] Інших заяв не надходило. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] З урахуванням зазначено, враховуючи той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своїх батьків, а також те, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Гадяч, вул. Тельмана, 37, що унеможливлює належним чином оформити спадщину, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності на земельну ділянку, то суд зазначає наступне. Згідно п. 4.20 ст. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до п.4 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Таким чином, оскільки у [PERSON] наявний державний акт на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №025794 від 12.06.1998 р. згідно якого [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів № 34-2, від 19.02.1998 р., №258-127, від 21.06.1997 р. належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,062 га, що розташована на території м. Гадяч вул. Тельмана, 37, то в даному випадку відсутні підстави для визнання права власності за спадкоємцем [PERSON] на зазначену частину спадкового майна, оскільки діючим законодавством визначений інший порядок оформлення права на спадщину на земельну ділянку за наявності правовстановлюючого документа. При цьому суд розяснює, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України межі позовних вимог визначає позивач. Оскільки позивачем було заявлено вимогу про визнання права власності саме з підстав відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, та з інших підстав позов не заявлявся, а згідно матеріалів справи у неї наявний державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, то в даному випадку суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що у своєму позові [PERSON] просила визнати у тому числі і право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,62 га, але в матеріалах справи відсутні будь які документи щодо земельної ділянки площею 0,62 га, натомість, як вже було зазначено вище, до спадкового майна після померлих [PERSON] та [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,062 га, тобто вказані земельні ділянки мають різну площу. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами підлягає задоволенню, а в частині визнання права власності на земельну ділянку є безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial