Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Крім цього, заявник просив суд встановити факт користування земельними ділянками за життя своєї мамою та визнати за ним право власності по 1/2 частину кожної такої ділянки. В судовому засіданні представник позивача вимоги повністю підтримав та просив суд їх задовольнити. В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Права власності на спірні земельні ділянки зареєстровані на підставі не існуючих рішень органу місцевого самоврядування. Мало того, такі об`єкти нерухомості розташовані в одному домогосподарстві, межують одна з одною, а позивач є власником частини такого домоволодіння в порядку спадкування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнав, просив відхилити і в обґрунтування такої позиції суду повідомив наступне. Звертаючись з вимогами про визнання недійсними актів на право власності на земельні ділянки позивач пропустив строк позовної давності. Інші дві позовні вимоги також задоволеними бути не можуть адже [PERSON] не володіла на правах власності даними земельними ділянками з відповідними кадастровими номерами, адже технічна документація на них виготовлялась вже після її смерті. Звідси, за позивачем не може бути визнано право власності на дані земельні ділянки оскільки такими та сформованими земельними ділянками з відповідними кадастровими номерами не володів спадкодавець. Представник сільської ради в судове засідання не з`явився, а направив листа, яким просив слухання справи проводити у її відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник держгеокадастру в судове засідання також не з`явився, а просив суд відмовити у задоволенні позову, як до неналежного відповідача. Проаналізував матеріали надані позивачем, а інших не надавалось, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивачем є громадянином України, має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] з 5 липня 2011 року, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 3077, 60 гривень (а.с.1,14-17). Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Мати позивача померла у віці 68 років [INFO] у с. Зарічани (а.с.19). Позивач 19 липня 2004 року та 14 березня 2013 року успадкував після смерті матері частину будинку в якому наразі має реєстрацію місця проживання (а.с.21), (а.с.22). Батько позивача помер у віці 82 років в с. Зарічани 3 грудня 2017 року (а.с.27). [PERSON] зареєстрував права власності на дві спірні земельні ділянки. Перша площею 0,0814 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 1822082500:02:001:0497 на підставі рішення 12-ої сесії 21-го скликання Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 28 квітня 1993 року, державний акт серії ЯГ № 297573 від 17 квітня 2007 року (а.с.28,29,71). Друга площею 0,0685 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою Житомирська область Житомирським район с. Зарічани кадастровий номер 1822082500:02:001:0806 на ім`я [PERSON] виданий на підставі 19-ої сесії 5-го скликання Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22 квітня 2008 року державний акт серії ЯД № 563928 від 19 лютого 2009 року (а.с.30,31,72). Мати позивача набула прав власності на 1/2 частину житлового будинку успадкованого в подальшому в частинах позивачем на підставі свідоцтва № 127 від 5 грудня 1998 року (а.с.32,33). [PERSON] була користувачем земельної ділянки за адресою розташування згадуваного житлового будинку в розмірі 0,08 га на підставі рішення 6-ої сесії 22-го скликання Зарічанської сільської ради від 28 квітня 1996 року (а.с.34,42,43,44). Відповідач має зареєстроване місце проживання у житловому будинку [ADDRESS] з 10 квітня 2013 року (а.с.53). Станом на 3 червня 2004 року співвласниками житлового будинку [ADDRESS] рахувались по 1/2 частині [PERSON] та її мати [PERSON] (а.с.178,200). Остання померла [INFO] (а.с.201). Відповідно до відомостей архівного сектору Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області № 37\\39 -01 від 22 грудня 2018 року рішень про передачу у власність [PERSON] двох згадуваних раніше у даному рішення земельних ділянок не має (а.с.47). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України). Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ч. 1 ст. 393 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає доводи позивача такими, які є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими судом і зазначеним раніше доказами. Так, дійсно батько позивача за життя набув права власності на дві спірні земельні ділянки на підставі не існуючих рішень органу місцевого самоврядування. Такі фактичні обставини справи не спростовувались сторонами. До набуття таких земельних ділянок у власність їх користувачем була мати позивача. Позивач є співвласником домоволодіння де розташовані дві згадувані та спірні земельні ділянки, однак не є ані власником земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва ані є його навіть співвласником. Таким чином вимога позивача про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки видані у свій час на ім`я батька останнього є обґрунтованою, такою, яка регламентована законодавством України та має бути задоволена судом. Посилання представника відповідача - фізичної особи про пропуск строку позовної давності позивачем при зверненні до суду із даною вимогою судом вважається голослівним, а отже задоволеною бути не може. Так, матеріали справи містять відомості про те, що позивач дізнався про існування рішень щодо закріплення спірних земельних ділянок за [PERSON] у 2018 році (а.с.42-44). Відсутність відповідних рішень органу місцевого самоврядування, якими би закріплялись права власності [PERSON] на таку власність була доведена представникові позивача також у 2018 році (а.с.47). Матеріалів, які б визначали обізнаність позивача щодо спірних фактів у інші періоди, матеріали справи не містять. Матеріали, якими оперував представник [PERSON] - адвокат Вернидуб Д.В. у судовій справі відсутні. З даного приводу учасниками провадження жодного клопотання перед судовими дебатами не лунало і жодних доповнень не надходило. За таких обставин, не має жодних правових підстав приймати рішення у даній справі на матеріалах не досліджених судом. З`ясовані судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач, при зверненні до суду, не пропустив строк позовної давності адже не знав і не міг знати про порушення його прав раніше ані ж до 2018 року. Стосовно інших вимог позивача суд вирішує наступне. Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення про те, що [PERSON] за життя мала в користуванні дві спірні земельні ділянки не визнається відповідачем, одже є оспорюваною та має розглядатись в порядку позовного провадження. Судом встановлено за доказами поданими позивачем, що до отримання даних земельних ділянок у власність батьком позивача вони перебували у користуванні [PERSON] на підставі чисельних рішень органу місцевого самоврядування. Спочатку обсяг користування землями даною особою був у більшому розмірі, однак останнім рішенням сільської ради визначено площу у розмірі майже ідентичному із тим, що отримав у власність батько позивача. За таких обставин, суд вважає [PERSON] такою, яка в дійсності за життя та станом на час своєї смерті мала в користуванні дві спірні земельні ділянки. Вимога про визнання права власності в 1/2 частині на дві спірні земельні ділянки. Матеріали справи дають достатні підставі стверджувати, що позивач разом із своїм батьком були двома спадкоємцями майна [PERSON] . Відомості щодо інших осіб, які б мали право на спадкування майна такої особи судова справа не містить і сторони про них не повідомляли. Дані спадкоємці отримали по половині майна у спадщину після смерті [PERSON] . За таких обставин та враховуючи вирішення інших вимог у даній справі, а також положення норм матеріального закону, суд вважає, що і дана вимога підлягає до задоволення. Так, приймаючи рішення у такому обсязі суд враховує, що відповідач - [PERSON] через свого представника у суді заперечує права позивача на дане майно. Звідси позивач обґрунтовано звернувся у суд за захистом своїх та порушених прав. За життя, батько позивача оформив у протиправний спосіб права власності на дві та згадувані земельні ділянки позбавив позивача тим самим прав власності на майно, на яке той мав відповідно до спадщини. Мало того, оформив права власності на усю землю з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд батько позивача позбавив можливості останнього розпоряджатись і користуватись таким майном. Одночасно, суд погоджується з доводами представника відповідача - [PERSON] щодо того, що за позивачем не може бути визнано право власності на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами адже їх формування відбувалось протиправно без відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Звідси позов повністю задоволеним бути не може. Приймаючи рішення у даній справі в такому обсязі суд вирішує стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати відповідно до заявлених вимог. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, перша позовна вимога про визнання недійсними двох актів на земельні ділянки є обґрунтованою та такою, яка підлягає до повного задоволення, а одже і судові витрати за неї підлягають до стягнення з відповідачів. З відповідачів ГУ держгеокадастру, як правонаступника держземагенства та із Станишівської сільської ради як правонаступника Зарічанської сільської ради за час яких безпідставно видано державні акти на земельні ділянки, слід стягнути на користь позивача по 768,40 гривень судового збору. Решта задоволених вимог із сплатою за них судового збору в розмірі 1 540,80 гривень слід стягнути з відповідача [PERSON] . Позовні вимоги правильно адресовані даній особі, підлягають судовому захисту і судом вирішено, що саме дана особа наразі є спадкоємцем майна батька позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial