Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу на загальну суму 5000 гривень., посилаючись на наступне. Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, а саме: полювання на птахів, що занесені до Червоної книги України. Згідно з розрахунком державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області від 16 липня 2018 року шкода спричинена протиправними діями [PERSON] становить 5000,00 грн. Із моменту ухвалення вироку вказана шкода [PERSON] не відшкодована, Державною екологічною інспекцією у Харківській області відповідні заходи щодо її стягнення у судовому порядку не вжиті. За таких обставин, з метою захисту інтересів держави, Лозівська місцева прокуратура вжила заходи представницького характеру та звернулася до суду із вказаним позовом з метою відшкодування шкоди, завданої державі. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Представник позивача начальник Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури у Харківській області Павлюченко А.С. у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Начальник Державної екологічної інспекції в Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника інспекції, при цьому на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Згідно п.п. 6 п. 2 розділу 2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 312 від 11 серпня 2017 року державна екологічна інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про раціональне використання, відтворення і охорону об'єктів тваринного світу. Пунктом 7 розділу 2 вказаного Положення встановлено, що відповідна державна екологічна інспекція вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. З огляду на визначенні положення діючого законодавства та беручи до уваги те, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів вчинено в адміністративних межах Близнюківського району Харківської області, то саме Державна екологічна інспекція в Харківській області є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах та є належним позивачем по даній справі. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, вказаний орган не звертався до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним полюванням, тому Лозівською місцевою прокуратурою було повідомлено інспекцію, що готується відповідна позовна заява про відшкодування шкоди. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи заподіяння шкоди інтересам держави та не вчинення жодних дій відповідними органами, які спрямовані на відшкодування завданих збитків, прокурор правомірно звернувся до суду із вказаним вище позовом. Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №612/61/18 1-кп/612/27/18 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2018 року між начальником Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Павлюченком Андрієм Сергійовичем та [PERSON], якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 248 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.(а.с. 5-7) З вказаного вироку вбачається, що о 16 годині 00 хвилин 15 жовтня 2017 року [PERSON], перебуваючи на надувному човні на водосховищі «Бритай», котре розташоване поблизу с. Акимівка Близнюківського району Харківської області, з метою здійснення незаконного полювання, перебуваючи зі своєю власною мисливською гладко-ствольною рушницею марки ТОЗ 34-12к № [NUMBER], порушуючи вимоги Закону України «Про мисливське господарство та полювання», а саме п. 8 ст. 20 - полювання на заборонених для добування тварин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи без належних на те правових підстав, маючи умисел на знищення диких птахів, які занесені до Червоної книги України та охороняються законом, порушуючи правила полювання, зі своєї власної гладко-ствольної рушниці здійснив декілька пострілів в бік диких птахів, в результаті чого застрелив одного Лебедя малого, що включений до Червоної книги України. Зазначений вирок суду набрав законної сили 13 березня 2018 року. Суд враховує, що згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним винність дій [PERSON] у вчиненні дій, які спричинили відповідні правові наслідки у вигляді заподіяної шкоди. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 5 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що об'єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Частиною 1 статті 44 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що рідкісні та такі, що перебувають під загрозою зникнення в природних умовах на території України, види тварин підлягають особливій охороні і заносяться до Червоної книги України. Згідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, проведеним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, згідно з додатком № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2012 року №1030 «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)» розмір завданої [PERSON] загальної шкоди становить 5000 грн (а.с.10). З метою досудового врегулювання спору Державною екологічною інспекцією у Харківській області на адресу відповідача 16 липня 2018 року направлено претензію № 120 про добровільне відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 5000 грн. (а.с.9) Листом першого заступника начальника державної екологічної інспекції у Харківській області від 16 липня 2018 року повідомлено керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, що [PERSON] направлено претензію для досудового врегулювання спору, а також надано копії необхідних матеріалів для подальшого вжиття заходів реагування, у тому числі представництва інтересів держави в суді. (а.с. 10) Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, завдана шкода, яка виникла внаслідок вчинення відповідачем злочину (кримінального правопорушення) підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах ЦК України, а тому підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved