Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ з газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» про зобовязання здійснити перерахунок обємів природного газу по квартирі [ADDRESS] за період з січня 2017 року по лютий 2018 року за нормою споживання 4,4 м куб. у місяць на одну особу. Посилається на те, що їй на праві власності належить квартира №85 в б. 20 по вул.. О.Говорухи в м. Запоріжжя з 01.03.2001 р. Оскільки вона не забезпечена індивідуальним лічильником газу, то вважає, що до встановлення лічильника в її квартирі вона повинна сплачувати за газ виходячи з норм споживання 4,4 куб. м в місяць на одну особу, замість 9,8 куб. м на одну людину. Вона неодноразово намагалась вирішити це питання в досудовому порядку, зверталась письмово та усно до уповноважених осіб, але спір не вирішений. Посилається на те, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки субєктів ринку природного газу. Відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, що підтверджується актом про порушення, фактичний обєм спожитого природного газу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Додаток 15 до Кодексу встановлює гранічні норми споживання природного газу населенням 9,8 куб. метрів на людино-місяць. Вона не відмовлялась від встановлення газового лічильника, а самостійно просила встановити їй газовий лічильник в квартиру то нарахування їй обсягу споживчого газу за нормами споживання 9,8 куб. метрів на одну людину є незаконним та необґрунтованим. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив в якому зазначив, що з позовом не погоджуються. Зазначив, що Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 затверджено Кодекс газорозподільник систем. У відповідності до пункту 3 глави 2 Розділу І Кодексу ГРС основними функціями оператора ГРМ є забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ. Правові засади функціонування ринку природного газу України визначні ЗУ «Про ринок природного газу» від 09.04.2015. У відповідності до п.п. 33 п. 1 ст. 1 зазначеного Закону ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. У відповідності до статті 38 цього Закону права та обов'язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. З 01 липня 2015 року ПАТ по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні ЗУ «Про ринок природного газу» та Кодексу ГРС саме ПАТ «Запоріжгаз» кваліфікується як оператор газорозподільної системи. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об'єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Факт оплати позивачем спожитого природного газу підтверджує факт приєднання до умов договору розподілу природного газу. 30.01.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» Актом про порушення №0600416729 зафіксував відмову від встановлення загально будинкового вузлу обліку природного газу, що мав здійснитися за рахунок Оператора ГРМ за адресою: м. Запоріжжя, вул.. О.Говорухи, б. 0 кв. 85. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Позивачка є власницею квартири №85 в б. 20 по вул.. О.Говорухи в м. Запоріжжя з 01.03.2001 р., що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. 30.01.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» складений Акт про порушення №0600416729 в якому зазначено, що [PERSON] відмовилась від встановлення загально будинкового вузлу обліку природного газу, що мав здійснитися за рахунок Оператора ГРМ за адресою: м. Запоріжжя, вул. О.Говорухи, б. 0 кв. 85. Статтею 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 р. передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. З 01.11.2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. Статтею 4 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими субєктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обовязків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обовязків субєктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обовязкові для виконання субєктами ринку природного газу (крім споживачів) рішення; накладати санкції на субєктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обовязки відповідно до цього закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до статті 58 цього Закону. У відповідності до підпункту 32 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. За приписами п.п. 33 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. За приписами пп. 35 п.1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і повязана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. За приписами п.п. 17 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи це - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Статтею 1ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що: - споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37 цієї статті); - побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп. 23 цієї статті); - субєкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп. 39 цієї статті). Виходячи з викладеного з 01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно ПАТ «Запоріжгаз» є оператором газорозподільної системи. У відповідності до статті 38 ЗУ «Про ринок природного газу» права та обовязки оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно п. 4 глави 3 розділу VI п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення обєму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Судом встановлено, що позивач здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника - ПАТ «Запоріжгаз» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Факт оплати позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання останнього укласти договір розподілу природного газу, що є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу. Зазначені обставини визнані сторонами у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. 30.01.2017 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз», за участю [PERSON] складено акт про порушення №0600416729, яким зафіксовано відмову позивача від встановлення загальнобудинкового ВОГ. Акт підписаний чотирма представниками оператора ГРМ та споживачем [PERSON] З вказаних документів слідує, що на виконання ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», з метою повного забезпечення споживачів будинку №20 по вулиці О. Говорухи в м. Запоріжжя\~\~ комерційним обліком газу, ПАТ «Запоріжгаз», як оператор ГРМ, 30.01.2017 року здійснив спробу встановлення загальнобудинкового ВОГ у вищезазначеному будинку. Зважаючи на відмову та спротив мешканців будинку, у тому числі й позивача, встановлення загальнобудинкового ВОГ здійснено не було. Пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Зважаючи, на факт відмови позивача від встановлення загальнобудинкового ВОГ, 30.01.2017 року за участі представників ПАТ «Запоріжгаз», у присутності останньої, в порядку визначеному главою 5 розділу XI Кодексу ГРС, складено акт про порушення, який підписано особисто позивачем. Пояснення позивача в акті свідчать про відмову останньої від встановлення загальнобудинкового ВОГ. Таким чином, судом встановлено, що акт про порушення складений у повній відповідності до підстав, які визначені вимогами Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС визначено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії, згідно п.11 глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС, може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. Тобто, Кодексом ГРС чітко визначено, що до повноважень комісії належить лише питання задоволення або незадоволення акту про порушення, а не питання визначення донарахованих обємів природного газу. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення зі сторони ПАТ «Запоріжгаз», як оператора ГРМ в частині ініціативи влаштування загальнобудинкового ВОГ, складення акту про порушення та процедури його розгляду. У свою чергу, нарахування (донарахування) обємів природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до Кодексу газорозподільних систем, у звязку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок оператора ГРМ, відповідає нормам чинного законодавства України. З урахуванням зазначеного, підстави для проведення перерахунку донарахованих обємів відсутні. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Таким чином, направлення рахунку його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого обєму та відповідно не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи, не є обовязковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обовязків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Зобовязання здійснити перерахунок обємів природного газу не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому підстав для задоволення заявлених позивачем вимог не має.

Outcome: dismissed