Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями у 1974 році було закінчено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Покровське Троїцького району Луганської області, вулиця Заозерна, будинок № 66. [PERSON] померла 23 грудня 2016 року. Заповітом від 26 квітня 2016 року [PERSON] усі свої права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй і на що за законом вона матиме право, заповідає [PERSON]. Однак, після закінчення будівництва та до самої смерті [PERSON] не було проведено державної реєстрації вказаного вище нерухомого майна. На даний час воно не вважається самовільним будівництвом, однак дане нерухоме майно було збудовано без відповідного будівельного проекту і після його спорудження не було прийнято до експлуатації, як того вимагає чинне на теперішній час законодавство. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці у 1974 році було закінчено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Покровське Троїцького району Луганської області, вулиця Заозерна, будинок № 66, який складається: А, а, а1 житловий будинок; Б сарай; Г літній душ; ПГ погріб; В убиральня; 4-5 огорожа; 3 - колодязь. [PERSON] померла 23 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 492870. Заповітом від 26 квітня 2016 року [PERSON] усі свої права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй і на що за законом вона матиме право, заповідає [PERSON]. Однак, після закінчення будівництва та до самої смерті [PERSON] не було проведено державної реєстрації вказаного вище нерухомого майна. На даний час воно не вважається самовільним будівництвом, однак дане нерухоме майно було збудовано без відповідного будівельного проекту і після його спорудження не було прийнято до експлуатації, як того вимагає чинне на теперішній час законодавство, хоча на нього у встановленому порядку було виконано відповідну технічну документацію. Саме тому, дане майно по теперішній час не зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, згідно п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» від 24 травня 2001 року № 127, затвердженої Наказом Держбуду України, - не потребують отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію: будівлі та споруди, прибудови та перепланування в житлових будинках, побудованих до 05 серпня 1992 року. Отже, на момент будівництва домоволодіння, чинне на той час законодавство не вимагало обовязкового отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію, однак на теперішній час законодавцем визначена обовязкова реєстрація на нерухоме майно, провести яку не можливо без наявності зазначених документів та введення такого майна в експлуатацію. Крім цього, вказане могла зробити тільки [PERSON], яка померла. За вказаних обставин, позивачка не має можливості оформити спадщину на вищезазначене спадкове майно у нотаріуса. Таким чином, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі на підставі наданих доказів є спадкоємицею майна померлої у вигляді вищезазначеного нерухомого майна, однак не може його узаконити у встановленому законом порядку з незалежних від неї обставин, суд приходить до висновку, що остання має усі належні підстави розпоряджатися даним нерухомим майном, так як вказане будівництво було виконане на земельній ділянці, виділеній для будівництва та обслуговування домоволодіння, зазначене будівництво відповідає будівельним нормам та правилам та не може порушувати права інших осіб, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 20, 328, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України,

Outcome: approved