Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що [INFO]. померла [PERSON], що постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є м. Київ. На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 2,2526 га, з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002, що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район с. Стрижавка, цільове призначення земельної діялнки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджувалось державним актом про право власності на земельну ділянку, виданим Ставищенською райдержадміністрацією 09.11.2005р. і зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534902198. Заповіт [PERSON] складений не був. Її спадкоємцями за законом відповідно до ст. ст. 1261, 1262 ЦК України є: її дочка, [PERSON], чоловік померлої - [PERSON], та сестра померлої - [PERSON]. 15.10.2013р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] На підставі цієї заяви приватним нотаріусом [PERSON] у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №55141866. 15.10.2013р. до приватного нотаріуса [PERSON] звернулись також [PERSON] та [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], яка стала єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] 09.12.2014р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, для чого надала відповідний державний акт про право власності на земельну ділянку. 09.12.2014р. приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,2526 га з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002, розташовану в межах с. Стрижавка Ставищанського району Київської області, оскільки відділ Держземагентства у Ставищенському районі Київської області відмовив у наданні витягу з Державного земельного кадастру щодо вищезазначеної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю відповідної технічної документації із землеустрою в архіві відділу. 09.11.2005р. Ставищенська райдержадміністрація видала [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2526 га з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002 серії ЯА № 614506. Вказаний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534902198. Таким чином, у [PERSON] за її життя виникло право власності на вищевказану земельну ділянку. За відсутності правовстановлювального документа [PERSON] позбавлена змоги підтвердити своє право власності на зазначену земельну ділянку, що вимагає визнання його в судовому порядку. Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 2526 га, кадастровий номер 3224286800:01:008:0002, що знаходиться в межах с. Стрижавка Ставищенського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник не прибули, до суду направили заяви, в яких позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача - територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради в судове засідання не прибув, направив до суду пояснення, в якому просить прийняти законне та обгрунтоване рішення по справі, просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - відділу Держземагенства України в Ставищенському районі Київської області в судове засідання не прибув, з відділу до суду надійшов лист, в якому проти задоволення позовних вимог не заперечується, справу просять розглядати без участі їх представника. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла [PERSON] (а. с. 5). На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 2,2526 га, з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002, що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район с. Стрижавка, цільове призначення земельної діялнки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджувалось державним актом про право власності на земельну ділянку, виданим Ставищенською райдержадміністрацією 09.11.2005р. і зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010534902198. Заповіт [PERSON] складений не був. Будучи дочкою останньої, заявою від 15.10.2013 року за №8 [PERSON] спадщину прийняла, інші спадкоємці від спадкового майна відмовились (а. с. 12, 71-91). 09.12.2014р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. Проте, вона відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,2526 га з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002, розташовану в межах с. Стрижавка Ставищанського району Київської області, оскільки відділ Держземагентства у Ставищенському районі Київської області відмовив у наданні витягу з Державного земельного кадастру щодо вищезазначеної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю відомостей про неї в Державному земельному кадастрі. Відомості про дану земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру по причині відсутності відповідної технічної документації із землеустрою в архіві відділу (а. с. 14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України ( у редакції, що булла чинною на момент набуття спадкодавцем земельної ділянки у власність) громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції, що булла чинною на момент набуття спадкодавцем земельної ділянки у власність) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельну ділянку та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 ЗК України (у відповідній редакції) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. 09.11.2005р. Ставищенська райдержадміністрація видала [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2526 га з кадастровим номером 3224286800:01:008:0002 серії ЯА № 614506. Вказаний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534902198 (а. с. 12). Тобто, у [PERSON] за її життя виникло право власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщинита і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року N 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. Згідно із ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на земельну ділянку і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті 06.06.2013 року. Тому за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Оскільки, відповідач до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорював цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на нього не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved