Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку, за aдресою: [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані у будинку позивача з 06.11.2008 та є її родичами, однак з 2010 року і по теперішній час не проживають у належному їй будинку. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів щодо зняття з реєстрації у її будинку, однак її прохання залишилися поза увагою. На даний час місце перебування відповідачів не відоме, та на скільки відомо позивачу, вони знаходяться за межами державного кордону України. Оскільки у позивача склалося скрутне матеріальне становище, за законом вона має право на отримання субсидій, однак реалізувати вказане право не взмозі через реєстрацію відповідачів у її будинку. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити та справу розглянути у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за допомогою оголошення на сайті Судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач є власником житлового будинку, розташованого, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09.02.1995, а також довідкою з КП «Тульчинське МБТІ» № 547 від 10.08.2018 (а.с. 13 - 14). У відповідності до довідок № 619 і 620 від 08.08.2018, виданих Тульчинською міською радою, [PERSON] і [PERSON] зареєстровані, за адресою: [ADDRESS], однак за вказаною адресою фактично не проживають з моменту реєстрації (а.с. 7 - 8). Статтями 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Згідно ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на захист особа здійснює на свій розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачами, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратив право користування жилим приміщенням, так як вона тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved