Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

До суду з позовом звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAE2GK16150093 від 16.03.2007 року, а саме: будинок загальною площею 81,20 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру права власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають у зазначеному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Харків, а також просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 331,17 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також просив, у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про його час та місце, розглядати справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. 16.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № HAE2GK16150093 згідно з яким, відповідач отримав кредит у розмірі 25256,09 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2027 року (а.с.9-11). В свою чергу, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, у зв'язку з чим, станом на 10.03.2011 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 32266,58 доларів США, яка складається з: - 20515,37 доларів США - заборгованість за кредитом; - 6175,03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1173,43 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 4402,75 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.5-6). Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. В забезпечення зобов'язань відповідача за договором кредиту між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки від 16 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1337 (а.с.12-14). Предметом даного іпотечного договору є житловий будинок загальною площею 81,2 кв.м, житловою площею 47,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який буде належати іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] 15.03.2007 року, за реєстровим № 1327. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та у зв'язку з порушенням основного зобов'язання за договором кредиту позивачем були надіслана письмова вимога відповідачеві за вих. № 30.1.0.0/2-145 від 21.02.2011 року. Але станом на день звернення до суду зазначена вимога залишена без задоволення. Згідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі п.3.3.8. договору кредиту Банк набуває право на примусове стягнення грошових коштів та звернення стягнення шляхом реалізації заставного права відповідно до законодавства України. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого на підставі рішення суду. А тому, суд вважає, що необхідне звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме, звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 81,2 кв.м, житловою площею 47,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та надати право ПАТ КБ «ПриватБанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги у розмірі 32266,58 доларів США. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок, або житлове приміщення, а також у відповідності до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Позивач просить суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS], але ж матеріали справи містять відомості лише щодо реєстрації відповідача у зазначеному будинку, а тому суд, враховуючи наведене частково задовольняє вимоги позивача та виселяє відповідача, [PERSON], [INFO] із зазначеного житлового будинку. В частині позовних вимог, в яких позивач просить зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Харкова зняти з реєстраційного обліку відповідача та інших осіб, які зареєстровані в житловому будинку, що є предметом іпотеки, відмовити у зв'язку з тим, що такі вимоги підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 331,17 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень.

Outcome: partial