Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2017 року, вона являється власником квартири [ADDRESS]. За вказаною вище адресою також зареєстрований син колишнього власника квартири. Особистих речей [PERSON] у квартирі немає, відповідач жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення, платежів не сплачує. Позивач просить суд задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування, житловим приміщенням, а саме: квартирою № 76 по вулиці Молодіжній, 33 в місті Кременчуці Полтавської області. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. На адресу суду 25.05.2018 року надійшла заява від імені [PERSON] про визнання позовних вимог, розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3369, являється власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою, окрім власника та членів її сімї, зареєстровано також місце проживання громадянина [PERSON], 27.01.1995 року, який є сином колишнього власника квартири. З 27.12.2017 року відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі без поважних причин. На теперішній час відповідач за вказаною адресою не проживає, не несе інших витрат по утриманню квартири, особистих речей у помешканні не має. Де на даний час проживає відповідач позивачу не відомо. Факт не проживання [PERSON] у вищевказаній квартирі з 27.12.2017 року по теперішній час підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 163М. Внаслідок реєстрації місця проживання відповідача, порушені права позивача як власника квартири. Зокрема, позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41\~Конституції України , статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.\~1\~ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин. При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки з урахуванням кількості зареєстрованих осіб вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Згідно до вимог\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved