Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 лютого 2004 року у відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області позивач зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис за № 298. При реєстрації шлюбу чоловік змінив прізвище на «Терентьєв». Від спільного проживання у сторін є малолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у сторін виявились несумісні характери, різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сімї. Відповідач протягом сумісного проживання недбало ставився до своїх сімейних обовязків, жив своїм окремим життям, а також грубо поводився з позивачем, скандалив та бив останню в присутності їх спільної дитини та дитини від першого шлюбу. Позивач втратила довіру та повагу до чоловіка. Сторони припинили сумісне проживання. Шлюб фактично розпався. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не зявилася, проте подала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив , що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами 24 лютого 2004 року у відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області сторони зареєструвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис за № 298 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 232364, 02.10.2004 року у сторін народилась донька [PERSON] (а.с.6). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved