Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], ? частину земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,09 га, розташованої у кооперативі «Райдуга» на території Крехаївської сільської ради та ? частину садового будинку, розташованого на земельній ділянці [NUMBER] загальною площею 0,09 га, розташованої у кооперативі «Райдуга» на території Крехаївської сільської ради. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23.08.1974 року по 04.09.2003 року. Під час шлюбу вони набули майно, яке на даний час не поділено. [INFO] колишній чоловік позивача помер та все майно потрапило до спадкової маси без урахування частки у спільній сумісній власності позивача. Як зазначає позивач, автомобіль «Шкода», номерний знак [NUMBER], який був спільною власністю подружжя був відчужений без згоди позивача, а на виручені кошти було придбано спірну квартиру по [ADDRESS], яку також включено до спадкової маси. Позивач зазначає, що вона має право власності на ? частину спірного майна, яке набуте під час шлюбу. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судових дебатах позивач не підтримала вимоги в частині визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], оскільки вона не належала на праві власності її чоловіку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що шлюб між позивачем та її колишнім чоловіком розірвано в 2003 році та з того часу розпочався відлік трирічного строку на звернення до суду із заявленими вимогами, який позивачем пропущено та мають судом застосовуватись наслідки його спливу. Земельна ділянка належала померлому на праві особистої власності та не є спільним майном подружжя і не може бути розділена. Садовий будинок був збудований та введений в експлуатацію в 2011 році, після розірвання шлюбу між позивачем та її чоловіком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на заявлені вимоги. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 29 КпШС визначає, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. За життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох (ст.38 КпШС). Як встановлено в судовому засіданні, 04.04.1996 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 0,09 га, що розташована на території Крехаївської сільської ради, садівницький кооператив «Радуга». З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 04.09.2003 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. 13.12.2000 року за [PERSON] було зареєстровано транспортний засіб «Шкода». державний номер [NUMBER] та 17.03.2006 року знятий з обліку для реалізації. 03.03.2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Садовий будинок [NUMBER] в садівничому товаристві «Радуга» на території сільської ради Крехаївська, Козелецького району, Чернігівської області, 30.05.2011 року був зареєстрованим за [PERSON] 27.11.2014 року [PERSON] написав заповіт за яким все своє майно заповів [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 15.12.2014 року приватним нотаріусом Євтушок І.О. заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] 08.06.2015 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] Як пояснили сторони в судовому засіданні, на даний час свідоцтва про право на спадщину не видано, оскільки постійно в судах є спори щодо спадкового майна. Суду не було надано доказів, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за померлим [PERSON] Отже, як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами було припинено внаслідок його розірвання. Після смерті [PERSON] застосовуються положення діючого законодавства, що стосуються спадкування та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення щодо поділу спільного майна подружжя. А тому відповідно заявлені позивачем вимоги не обґрунтовані на законі та не можуть бути задоволені. Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову та відмовляє в задоволенні вимог за їх необґрунтованістю, тому суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності заявлених відповідачем [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed