Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKCASHSHG.162587.001 від 29.08.2013 року у розмірі 48591,92 грн., яка складається з: 10984,24 грн. поточної заборгованості по тілу кредиту; 11015,76 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту; 0,01 грн. поточної заборгованості за процентами; 1226,00 грн. простроченої заборгованості за процентами; 9525,91 грн. суми пені; 15840,00 грн. заборгованості по комісії, вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 111-112 т. 1). Зазначене рішення набрало законної сили 14.11.2015 року. 14 листопада 2018 року відповідачі звернулися до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про перегляд заочного рішення суду, в обґрунтування якого зазначили, що вважають заявлені вимоги безпідставними, а саме суму заборгованості завищено банком на 37607,68 грн. Про існування зазначеного рішення суду відповідачі дізналися лише 07.11.2018 року, коли отримали постанову про арешт коштів боржника. Відповідачі не отримували ані позовної заяви, ані копії заочного рішення суду, у зв`язку з чим були позбавлені можливості вчасно звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. На підставі викладеного, відповідачі просили поновити їм строк на подання заяви до суду про перегляд заочного судового рішення, скасувати заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року та переглянути зазначене рішення. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2019 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення суду було задоволено, заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. До суду також надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] має борг з виплати кредиту в ПАТ «ВБР», зазначений кредит було отримано 29.08.2013 року. З причин проведення АТО та тривалих артобстрілів м. Авдіївка, де проживають відповідачі, філія банку перестала функціонувати, у відповідача змінились фінансові обставини і відповідач не має змоги повернути кредит. На підтвердження повернення кредиту було укладено також договір поруки з [PERSON] . За позовною заявою позивач просить стягнути з відповідачів суми боргу в розмірі 48591,92 грн., проте відповідачі вважають суму завищеною на 37607,67 грн., виходячи з наступного. Місто Авдіївка віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у зв`язку з чим нараховані суми штрафів та пені в загальному розмірі 37607,67 грн. є незаконно нарахованими з тієї причини, що нарахування пені та штрафів при вказаних обставинах не проводиться. Окрім того, у період з квітня 2014 року по серпень 2016 року на території Донецької області була відсутня філія будь-якого банку, де можливо було проводити платежі на користь кредитора, таке становище унеможливлювало внесення грошових коштів до установи банку. Вимог обов`язкового виїзду до другого міста Донецької області для внесення грошових коштів боржником у Договорі кредитування не мається. За таких обставин сума до стягнення, яка визначена позивачем, є неправомірною та збільшеною, у зв`язку з чим відповідачі просили відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Окрім того, 16 травня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначила, що відповідно до умов укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВБР» кредитного договору [PERSON] погодилась нести відповідальність за договором кредиту тільки в межах зобов`язань, які виникли на момент укладення договору кредиту та в межах тієї процентної ставки, що була на момент надання кредиту. Відповідачу [PERSON] не було відомо про наявність прострочення повернення кредиту з боку відповідача [PERSON] . За даним кредитним договором ні кредитор, ні боржник претензій з причин несплати кредиту з моменту його отримання не надавав і вимог не ставив. Позивач згідно умов кредитного договору повинен був повідомити поручителя про настання негативних факторів по сплаті кредиту основним боржником у семиденний строк з моменту прострочення повернення кредиту. У поручителя виникає відповідальність з моменту невиконання позичальником зобов`язань, якщо він попереджений про наявність таких обставин і у розмірі відповідальності на момент укладення договору поруки. Таким чином, [PERSON] не надавала згоди нести відповідальність за різницю у збільшеній відповідальності в сумі 48591,92 грн. на момент розгляду справи. З моменту настання відповідальності у [PERSON] як у поручителя спливло більш як 2 роки на момент подання кредитором позову до суду. Тим самим втрачено 6-місячний строк та однорічний строк у відповідності до ст. 559 ЦК України для пред`явлення вимоги поручителю. Окрім того, у відповідача як у поручителя змінились зобов`язання без її згоди, у зв`язку з чим відповідальність поручителя зросла більш як вдвічі, на що поручитель не надавав згоди. Таким чином, вимоги, передбачені ст. 559 ЦК України, не виконані кредитором, оскільки підставою припинення договору поруки є зміна основного зобов`язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя без його згоди, окрім того, закінчення строку згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, є підставою для припинення поруки. На підставі викладеного, [PERSON] просила прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки припиненим, об`єднати зустрічний позов з первинним позовом та визнати припиненою поруку за договором № PX029031.162577.001 від 09.08.2013 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2019 року було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «ВБР» про визнання договору поруки припиненим, об`єднано в одне провадження зазначений зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «ВБР» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, встановлено строк для відповідача за зустрічним позовом для подання відзиву на зустрічний позов. У встановлений судом строк відзиву відповідача на зустрічний позов до суду не надійшло. Окрім того, 09 липня 2019 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з проханням залучити до участі в справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», оскільки 06.02.2018 року між ПАТ «ВБР» в особі Уповноваженої особи ФГВФО та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення прав вимоги № 103, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № IKCASHSHG.162587.001 від 29.08.2013 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2019 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про залучення до участі в справі в якості правонаступника позивача задоволено, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до участі в справі в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку». Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до суду надійшло клопотання з проханням провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. На день розгляду справи від [PERSON] та [PERSON] на адресу суду жодних заяв не надходило. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 29.08.2013 року між ПАТ « ВБР» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № IKCASHSHG.162587.001, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу у тимчасове,\~ платне користування грошові кошти у розмірі 22000,00грн., що підтверджується копією розпорядження\~ про проведення видачі кредиту по кредитному договору з рахунку 2203.0.027877302\~ [PERSON] ,\~ відкритому в ПАТ «ВБР» через касу відділення ПАТ «ВБР» № 11 від 29.08.2013 року у розмірі 20000,00грн., та копією розпорядження щодо здійснення утримання комісії за надання фінансового інструменту по кредитному договору у сумі 2000,00грн. від 29.08.2013 року, терміном користування Кредитом до 28 серпня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік та сплатою комісії\~ за надання кредитних ресурсів у розмірі 4 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. В забезпечення виконання зобов`язань\~ за кредитним договором № IKCASHSHG.162587.001 від 29.08.2013 року\~ було укладено Договір поруки № PX029031.162577.001, згідно\~ якого [PERSON] поручилася перед ПАТ « ВБР» за виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і\~ [PERSON] , включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п.6 Договору поруки, у випадку невиконання [PERSON] будь-якого зобов`язання за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні\~ Боржники. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, період сплати кредиту, комісії та відсотків: з 1-го по 10-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими ( крім випадків розірвання договору). Згідно п.6.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки\~ в розмірі\~ 36% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Згідно п.2.5 Кредитного договору повернення Кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п.1.8 Кредитного договору згідно Графіку, погашення який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.п. 2.7, 2.8 Кредитного договору, розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів\~ з позичкового рахунку до останнього місяця (включно). Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з\~360 днів у році. Згідно п. 6.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п.1.1.3 Договору,\~ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При порушенні строків сплати процентів\~ за користування кредитом та /або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення у відповідності із п.6.3 Кредитного договору. Відповідачі за первісним позовом зазначають, що не погоджуються з наведеним позивачем розрахунком та вважають суму заборгованості безпідставно завищеною. Відповідачі зазначають, що позивачем заявлено до стягнення суму боргу в загальному розмірі 48591,92 грн., яка складається з: 10984,24 грн. тіло кредиту, 11015,76 грн. штраф за прострочення заборгованості по тілу кредиту, 0,01 грн. прострочення за процентами, 1226,00 грн. штраф за прострочення заборгованості по процентам, 9525,91 грн. сума пені, 15840,00 грн. заборгованість по комісії. В той же час, позивачем наведено розрахунок, відповідно до якого станом на 27.02.2015 року заборгованість відповідачів складає в загальному розмірі 48591,92 грн., яка складається з 10984,24 грн.\~поточної заборгованості по тілу кредиту; 11015,76 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту; 0,01 грн. поточної заборгованості за процентами; 1226,00 грн., простроченої заборгованості за процентами;\~ 9525,91 грн. суми пені; 15840, 00 заборгованості по комісії (а.с. 22-29). Згідно пп. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 кредитного договору,укладеного між ПАТ «ВБР» та [PERSON] , кредит надається в сумі 22000,00 грн. на наступні цілі: в розмірі 20000,00 грн. надається на споживчі потреби; в розмірі 2000,00 грн. надається з метою оплати винагороди банку за надання фінансового інструменту. Термін користування кредитом до 28 серпня 2016 року. Процентна ставка за користування кредитом 0,001 % процентів річних. Позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 4,00 відсоток від суми кредиту по договору, щомісяця, в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений у п. 1.2. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Пунктом 3.1.9 встановлено право банку на дострокове стягнення кредиту, процентів і комісії в порядку, передбаченому п.п. 2.10, 2.11, 3.1.5, 3.1.6 при настанні умов, передбачених п. 3.1.11, згідно якого, зокрема, у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору у т. ч. при порушенні цільового використання коштів, банк має право, на власний розсуд, в тому числі змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та/або процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. Підпунктами 4.2.1 та 4.2.4 кредитного договору встановлено обов`язок позичальника здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісію, виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. У випадку загрози зриву строків повернення кредиту та процентів за його використання інформувати банк в письмовій формі не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати погашення кредиту та процентів. Таким чином, суд не може прийняти до уваги ствердження відповідачів про те, що позивачем було безпідставно та в порушення вимог чинного законодавства нараховано штрафи за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки позивачем не заявляються до стягнення штрафи, а суми 11015,76 грн. та 1226,00 грн. є простроченою заборгованістю по тілу кредиту та простроченою заборгованістю за процентами відповідно. Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті\~611\~Цивільного кодексу України\~у разі\~порушення зобов`язання \~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про відсутність фінансової можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, оскільки згідно статті 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. В той же час, суд приймає до уваги доводи відповідачів стосовно неправильного нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, виходячи з наступного: Пунктом 6.3 кредитного договору встановлено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Суд\~\~ враховує, що згідно\~ ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи\~ на період проведення антитерористичної операції»\~\~ від 2\~ вересня 2014 року № 1669 У11\~ на\~ час\~ проведення антитерористичної операції\~ забороняється нарахування\~ пені\~\~та/або\~ штрафів\~ на\~ основну\~ суму заборгованості\~ із зобов`язань\~\~ за кредитними\~\~ договорами\~ та договорами позики\~ з 14 квітня 2014 року\~ громадянам України,\~ які зареєстровані\~\~ та\~ постійно\~ проживають\~\~ або переселилися у період з 14 квітня 2014 року\~ з населених\~ пунктів,\~ визначених у затвердженому\~\~ Кабінетом\~ Міністрів\~ України переліку, де проводилася\~ антитерористична операція, а також\~ юридичним особам\~\~ та\~ фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили)\~ свою господарську\~\~ діяльність\~\~ на території населених\~ пунктів, визначених у\~ затвердженому Кабінетом Міністрів України\~ переліку, де проводилася\~ антитерористична\~ операція. Банки\~ та\~ інші\~ фінансові\~ установи, а також\~ кредитори\~ зобов`язані\~ скасувати\~ зазначеним\~ у цій статті\~ особам\~\~ пеню\~та /\~або штрафи, нараховані на основну\~ суму\~ заборгованості\~\~ із зобов`язань\~ за\~ кредитними договорами\~ і договорами\~ позики\~ у період проведення\~\~ антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, укладеними з юридичними особами і фізичними особами - підприємцями, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 січня 2018 року або до яких після 1 січня 2018 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Переліком\~ населених\~ пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~ розпорядженням КМУ\~ від 2 грудня 2015 року № 1275-р,\~ м. Авдіївка Донецької області віднесено до вказаного\~ переліку. Також Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., \~щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 14 квітня 2014 року розмір нарахованої пені за прострочення виконання зобов`язання складав 3946,81 грн., станом на 27.02.2015 року 9525,91 грн. (а.с. 38-45). З урахуванням того, що від сплати\~ пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року, відповідачі на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мають бути звільнені, тому розмір пені, який підлягає стягненню, складає 3946,81 грн., пеня в розмірі 5579,10 не підлягає стягненню, оскільки її було нараховано після 14 квітня 2014 року. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання договору поруки недійсним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне: З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено договір поруки РХ029031.162577.001, згідно п. 1 якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, комісій, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у п. 18 цього договору, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 22000,00 грн. (а.с. 51). Згідно п. 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель за п. 5 договору підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитного договору. Згідно п. 6 договору поруки, у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 14 договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Згідно п.п. 18.1 договору поруки, повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту, в сумі 22000,00 грн. на особисті потреби у строк з 29 серпня 2013 року по 28 серпня 2016 року включно. Таким чином, зі змісту зазначеного договору вбачається, що поручитель був обізнаний про суму кредиту, строки і розміри його погашення, розмір відсотків та комісії, про що свідчить підпис [PERSON] в зазначеному договорі. Окрім того, [PERSON] не заперечувала проти того факту, що укладала зазначений договір та що була повідомлена про розміри кредиту, процентів, комісії та інших платежів за кредитним договором. Суд не може прийняти до уваги доводи [PERSON] за зустрічним позовом щодо визнання договору поруки припиненим з причини пропуску строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, виходячи з наступного: Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через п`ять років після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником взагалі не здійснювалося повернення кредитних коштів, фактично з моменту їх отримання. В той же час, вимог про визнання поруки припиненою щодо окремих періодичних платежів боржника за кредитним договором [PERSON] не заявляла. Таким чином, позивач за зустрічним позовом помилково посилається як на підставу припинення договору поруки пропуск кредитором строку для надіслання вимоги про виконання зобов`язання за договором, оскільки зазначена підстава може бути застосована судом лише у разі відсутності в договорі поруки строку його дії. Якщо сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін, що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору. З матеріалів справи вбачається, що боржник (а отже і поручитель) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, комісіями та іншими виплатами, передбаченими кредитним договором, в строк до 28 серпня 2016 року включно, згідно з графіком погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. За таких обставин та з підстав, передбачених вищезазначеними нормами матеріального права, суд приходить до висновку, що сторони встановили строк дії поруки п`ять років від дня настання терміну повернення кредиту, враховуючи, що термін кредитування сторони узгодили до 28 серпня 2016 року, а банк в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості пред`явив 25 березня 2015 року, тобто в межах п`ятирічного строку дії поруки, отже, відсутні підстави для визнання поруки припиненою. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 18 лютого 2019 року № 545/2141/17. Враховуючи вищевикладене, суд\~ прийшов до висновку про те, що відповідачі мають заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 43012,82 грн., яка складається з: 10984,24 грн. поточна заборгованість по тілу кредиту; 11015,76 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн. поточна заборгованість по процентам; 1226,00 грн. прострочена заборгованість по процентам; 3946,81 грн. сума пені; 15840,00 грн. заборгованість за комісією, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Згідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно\~ до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», норми якого діяли на час подання позовної заяви, від сплати судового збору звільнявся як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи, що розмір судового збору, який підлягав стягненню з відповідачів, складав 485,92 грн., то з відповідачів на користь держави слід стягнути в рівних частинах судовий збір в розмірі 430,04 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено витрати, пов`язані з публікацією оголошення в пресі, в розмірі 630,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів, в розмірі 557,55 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 549, 553, 554, 559, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial