Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення останньою повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 04.06.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сумісне проживання виявилося невдалим, у сімї часто виникали сварки та інші негаразди, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач звернулася з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 04.06.2011 сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.3/. 01.10.2011 народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved