Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, який при розгляді справи був уточнений . В уточненому позові вказано в якості другого позивача [PERSON] , яка була в первісному позові вказана як відповідач. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що після смерті батька позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та чоловіка позивача [PERSON] , який помер 22 листопада 2011 року залишилось спадкове майно - невизначена частина квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], селище Троїцьке Луганської області . [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями на спадкове майно першої черги за законом є позивачі та відповідач. Зазначена вище квартира належить позивачам та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності , без визначення часток, відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 17.11.1993 року . При зверненні до нотаріальної контори з,ясувалось, що оформити спадщину після смерті [PERSON] є неможливим, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного із співвласників . У звязку з чим позивачі змушені звернутися до суду з позовом про визначення часток у квартирі, яка належить позивачам та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності , визнавши що частки є рівними і кожному з них належить по 1/3 частки та про визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частку після смерті батька [PERSON] у порядку спадкування. Позивачі до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з,явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Такими письмовими доказами, як : свідоцтвом про право власності на житло від 17 листопада 1993 року та інформацією від Троїцького комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації за вих. № 108 від 14.08.2015 року підтверджується той факт, що квартира , яка знаходиться за адресою смт. Троїцьке Луганської області, вул. Шевченка , будинок № 2-А. кв. № 3 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ; на території домоволодіння розташовані такі будівлі: А, а- квартира № 3 в житловому будинку , Б- гараж, В- сарай, ПГ-погріб, Г- сарай, Д-сарай, Ж-гараж, Е- убиральня, 1-2 огорожа, 3- вдопоровід . Самочинне будівництве та перепланування - відсутнє. ( а.с., а.с. 13,21). 22 грудня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] I- ЕД № 308288 від 27 грудня 2011 року. Позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як діти та дружина померлого, що підтверджується наступними документами : копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , в яких батьками останніх записані: [PERSON], [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.,а.с. 17-19). Відповідно до відповіді отриманої від Білокуракінської державної нотаріальної контори , після смерті [PERSON], який помер 22.11.2011 року заведено спадкову справу. Із заявами про прийняття спадщини звертались: [PERSON] -14.02.2012 року та [PERSON] Миколайович-14.02.2012 року. З заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] звертались , його мати - [PERSON], 29.02.2012 року та дружина - [PERSON], 29.02.2012 року. ( а.с., а.с. 36-42). Відповідач [PERSON] у своїх заявах про розгляд справи у його відсутність зазначив, що як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON] не претендує на спадщину, яка відкрилась після його смерті, а саме на частку квартири за адресою : [ADDRESS], селище Троїцьке Луганської області .( а.с., а.с 28, 50 ). На даний час позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину після смерті батька в нотаріальному порядку, оскільки як встановлено судом у свідоцтві про право власності на квартиру , яка належить на праві спільної сумісної власності останньому, померлому [PERSON] та позивачу [PERSON] не визначені частки кожного із співвласників . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна , що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, коли це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. \~\~\~\~ \~Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що частки позивачів [PERSON], [PERSON] та померлого [PERSON] є рівними в силу закону у квартирі [ADDRESS], кожному з них належить по 1/3 частки , що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON], а позивач [PERSON] , до визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] був позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно, а саме на частку квартири яка залишилась після смерті його батька [PERSON] через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі ст.ст. 328,368,369, 370,392,1223,1261 ЦК України , п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» ,

Outcome: approved