Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

До суду звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним. В позові вказали, що у власності [PERSON] перебувала 3/10 частини квартири загальною площею 77,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кобеляки, вул. Київська, 2 в кв.33. Вироком Апеляційного суду Полтавської області [PERSON] засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 та п.1 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15 та п.13 ч.2 ст.115 КК України і призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 6920 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 150000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; потерпілої [PERSON] 3000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди, заданої злочином. Під час досудового слідства по даній кримінальній справі слідчим з метою забезпечених заявлених до відповідача цивільних позовів, відшкодування моральних та матеріальних збитків, спричинених потерпілим внаслідок скоєння відповідачем злочинів, було винесено постанову про накладення арешту на 3/10 частини квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON], а також на все інше майно, де б воно не знаходилося. 11.10.2014 року відповідач [PERSON] продав належну йому частину квартири співвідповідачу [PERSON], яка є його рідною сестрою. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за номером 3407. Вважають, що вищевказаний договір купівлі-продажу суперечить нормам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, грубо порушує їхні, як стягувачів у виконавчому провадженні та потерпілих внаслідок скоєного [PERSON] злочину, права на отримання відшкодування спричиненої їм матеріальної та моральної шкоди. Даний договір вчинений під впливом обману та особою, яка в силу положень закону не мала права здійснювати відчуження предмету купівлі-продажу, оскільки предмет договору перебував під забороною щодо його відчуження. Після уточнень та доповнень до позовної заяви прохають визнати недійсним договір купівлі-продажу 3/10 частини квартири № 33 будинку №2в м. Кобеляки, укладений між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], представник позивачів - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохали позов задовольнити, позивачі надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], та представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнали. Відповідачі пояснили, що на час укладання договору купівлі-продажу арешту на частину квартири накладено не було. Нотаріусом під час посвідчення даного договору було перевірено наявність заборон на предмет договору. Відповідач [PERSON]С надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У раніше поданій заяві позов не визнав. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.12.2013 року, скасованого вироком Апеляційного суду Полтавської області від 17.12.2013 року в частині кваліфікації його дій щодо потерпілої [PERSON] та призначення покарання, засуджений до 14 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 6920 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 150000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; потерпілої [PERSON] 3000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди, заданої злочином (а.с.5-17). З листа головного управління юстиції у Полтавській області від 3.03.2015 № К-176/1/01/5056 вбачається, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем виявлено, що станом на 01.10.2014 р. відомості про зареєстровані за боржником речові права на нерухоме майно відсутні (а.с.20-23). З протоколу про пред»явлення обвинуваченому матеріалів справи від 13.07.2012 р. вбачається, що [PERSON] із матеріалами кримінальної справи ознайомився в повному обсязі, заяв, зауважень та клопотань не має ( а.с.85). Постановою слідчого СВ СУ УМВС України в Полтавській області від 13.07.2012 року накладено арешт на 3/10 частини квартири №33 будинку №2в, розташованої по вул. Київська м. Кобеляки, що належить [PERSON], а також на все інше майно, де б воно не знаходилось (а.с.83). Позивачі [PERSON] та [PERSON] постановами слідчого СВ СУ УМВС України в Полтавській області від 10.07.2012 року визнані цивільними позивачами (а.с.86-89). З листа Кобеляцького бюро технічної інвентаризації 01-01-005 17.01.2016 р. вбачається, що станом на 31.12.2012 р. за адресою [ADDRESS] будь-яка інформації про арешт майна не надходила. Постанова слідчого СВ СУ УМВС в Полтавській області від 13.07.2012 р. про накладення арешту теж не надходила (а.с.157). [PERSON] є власником 3/10 частки квартири [ADDRESS] (а.с.171, 174, 175, 176-180, 183). 8 жовтня 2014 року [PERSON] видана довіреність на ім»я [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3370, згідно якої [PERSON]С уповноважив [PERSON] бути його представником при вирішенні питань щодо продажу належної йому 3/10 частини квартири №33 будинку 2в в м. Кобеляки Полтавської області [PERSON] (а.с.193-194). З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна станом на 11.10.2014 р. вбачається відсутність відомостей за заданими параметрами (а.с.182). 11 жовтня 2014 року між [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець [PERSON] передає, а покупець [PERSON] приймає у власність 3/10 частини квартири, що знаходиться за адресою м. Кобеляки, вул. Київська, 2 в кв.33, загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м. Договір посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, зареєстровано в реєстрі за №3407 (а.с.168-169). З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 11.10.2014 р. вбачається, що [PERSON] є власником 3/10 частини квартири [ADDRESS] (а.с.196). За положеннями ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами вимог ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved