Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

За поданим до суду позовом позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожарно-страхова компанія» на свою користь заборгованість зі сплати страхового відшкодування за шкоду, завдану за наслідками скоєної 19.10.2013 року ДТП, у розмірі 1486,91 гривень, інфляційні втрати у розмірі 226,91 гривень, 3 % річних в сумі 28,84 гривень, а також додатково понесені збитки у сумі 20 гривень. В судове засідання сторони не явилися, представник позивача просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача наданими письмовими поясненнями на заявлений позов частково заперечив, вказуючи на безпідставність заявлених вимог про стягнення витрат на мийку, чистку та діагностику пошкодженого авта. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19 жовтня 2013 року по вул. Чарівній у м. Запоріжжі мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача «Ніссан Кашкай», держномер [NUMBER], 2012 р.в. 29.10.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була винесена постанова, якою визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДТП - водія [PERSON]. Зазначену особу притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення - порушення правил дорожнього руху, що потягло за собою вказану дорожньо-транспортну пригоду. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені постановою по адміністративній справі, повторному доказуванню не підлягають. При цьому на момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу - автомобіля «Форд Сиера», державний номер [NUMBER], була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожарно-страхова компанія», про що зазначав відповідач за позовом. Перелічені обставини фактично за наданими письмовими поясненнями були визнані стороною відповідача, яка при цьому зазначила і на відповідний договір від 28.05.2013 року. За наслідками оцінки станцією технічного обслуговування ТОВ «ДП Автосистем» завданої шкоди і розрахунку вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача було складено рахунок-фактура №СЧ-0001592 від 24.10.2013 року на суму 8 042, 12 гривень, разом з ПДВ. 06.12.2013 року відновлюваний ремонт автомобіля «Нисан кашкай», державний номер [NUMBER], було здійснено за кошти позивача готівкою, що підтверджується копіями акту здійснених робіт № Ар-000003538 від 06.12.2013 року і фіскальним чеком від 06.12.2013 року на суму 8 042, 12 гривень, разом з ПДВ. 09.12.2013 року позивач звернувся до Запорізького Управління ПрАТ «Українська пожарно-страхова компанія» і подав заяву про страхове відшкодування понесених витрат з відновлюваного ремонту автомобіля за наслідками скоєної ДТП. Позивач зазначає, що [PERSON], як застрахована відповідачем особа, сплатив на користь позивача суму франшизи в розмірі 500 гривень. Отже сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті на користь позивача з ПрАТ «Українська пожарно-страхова компанія», склала 7 542,12 гривень. Останній день 90 денного строку здійснення відповідачем страхового відшкодування на користь позивача згідно п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV припав на 9 березня 2014 року. Разом з тим, лише 18 березня 2014 року на відповідачем було перераховано позивачу страхове відшкодування в сумі 6 055,21 гривень, через що заборгованість складала 1486,91 гривень. Крім того, позивач вказує, що підлягають також стягненню і 3 % річних за період з 10.03.2014 року по 31.10.2014 року у сумі 28,84 гривень та сума інфляційних втрат за період з 10.03.2014 року по 31.10.2014 року в розмірі 226,91 гривень Вказане підтверджено відповідними розрахунками позивача, на спростування яких сторона відповідача доказів не надала. При цьому, заперечуючи частково на позов, сторона позивача взагалі не подала суду належних, допустимих та переконливих доказів, а обмежилася лише своїми поясненнями по суті заявлених вимог. Між тим, заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на мийку, чистку та діагностику пошкодженого авта достовірно підтверджено і рахунком-фактурою №СЧ-0001592 від 24.10.2013 року, і актом здійснених робіт № Ар-000003538 від 06.12.2013 року, а задоволення таких вимог випливає із змісту ч. 1 ст. 22 ЦК України. Натомість, понесені позивачем витрати зі сплаченої комісії за видачу виписки по картковому рахунку в розмірі 20 гривень не є збитками в результаті порушення його цивільного права, через що право на їх відшкодування позивач, на думку суду, не має. Таким чином, страхове відшкодування, що підлягає виплаті власнику пошкодженого автомобіля, з урахуваннями інфляційних втрат та річних складає 1742,66 гривень Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial