Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

До Черкаського районного суду з позовною заявою звернулася [PERSON], в якій просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, шляхом перенесення гаражу-сараю, що розташований на її земельній ділянці. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали повністю та зазначили, що позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка розташована по [ADDRESS]. Як встановлено актом перевірки інспекції ДАБК, гараж-сарай (Б) відповідача знаходиться на земельній ділянці позивача шириною 1,2 м. довжиною 14,2 м. згідно проведених обмірів. В зв'язку з чим позивач не має змоги користуватися своєю земельною ділянкою в повному обсязі, а тому вважає своє право власності порушеним. Оскільки перенести зазначену будівлю не можливо, тому позивач просить знести її усунувши перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою. Представники відповідача у судовому засіданні повністю заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначали, що відповідачем згідно договору купівлі продажу придбано будинок з господарськими спорудами, серед яких значиться і споруда гараж-сарай літ. Б. Як вбачається технічного паспорту на домоволодіння як на час придбання домоволодіння так і на даний час розміри даного гаражу-сараю суттєво не відрізняються, тобто сарай знаходиться на тому ж місці, що і знаходився за часів попереднього власника. Представник відповідача зазначає, що право власності на даний гараж-сарай виникло у відповідача раніше ніж право власності на земельну ділянку позивача та вбачає, що через помилку державних органів при проведення відповідних вимірювальних робіт відповідач може позбутися права власності на спірну споруду, а тому з цих підстав просили відмовити у задоволенні позову повністю. Крім цього представником позивача уточнено позовні вимоги і позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення відповідачем гаражу-сараю літ. Б, замість перенесення, як зазначалось в первісних позовних вимогах. Представник третьої особи інспекції ДАБК у судовому засіданні зазначила, що працівниками інспекції разом з землевпорядником Будищенської сільської ради, представником Черкаського міськрайонного відділу ДП «Центр ДЗК» згідно кадастрового плану проведено обмір земельної ділянки [PERSON] та встановлено, що споруда гараж-сарай «Б» знаходиться на земельній ділянці [PERSON] шириною 1,2 м, шириною 14,2 м., що відображено в акті перевірки від 11 березня 2014 року. Висновки акту перевірки на даний час є чинними і ніким не скасовані, порушення встановлені компетентними працівниками, які діяли в межах повноважень визначених Законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2013 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,5247 га, що знаходиться по [ADDRESS] Згідно кадастрового плану земельної ділянки визначено розміри земельної ділянки позивачки та її загальна площа 0,5247 га. Актом визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] від 22.06.2009 року встановлено межі земельної ділянки її площу, зазначено, що суміжними землекористувачами при встановленні меж претензій не виявлено, межові знаки показані на місцевості і не викликають заперечень. Як вбачається з заяви [PERSON] в інтересах [PERSON] поданої 27 квітня 2012 року прокурору Черкаського району, начальнику РВ УМВС, голові Будищанської сільської ради суміжний власник земельної ділянки розпочав будівництво надвірних споруд на земельній ділянці [PERSON] Відповідно до листа інспекції ДАБК №П(К) 39/01-10/2 від 30.01.2014 року за період часу з 01.01.2008 по 30.01.2014 року до єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів про дані об'єкти будівництва за адресою [ADDRESS] такі дані не вносилися. Судом досліджено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11 березня 2014 року, складений інспекцією ДАБК у Черкаській області, відповідно до висновків якого встановлено, що [PERSON] під час проведення робіт по будівництву сараю-гаражу «Б» порушено п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» в наслідок чого частина зазначеної будівлі знаходиться на території земельної ділянки [PERSON] шириною 1,2 м., довжиною 14,2 м., що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92 «Планування і забудови міських і сільських поселень». Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 травня 2010 року [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Під літерною «Б», згідно даного договору значиться гараж, він же і зазначений в технічному паспорті від 23.06.2009 року, а згідно технічного паспорту від 01.11.2013 року під літерою «Б» вже значиться гараж-сарай. Таким чином судом встановлено невідповідність у назвах господарських будівель, що значаться під однією літерою. Як вбачається з досліджених судом документів так і підтверджено представниками відповідача у судовому засіданні [PERSON] розпочав будівельні роботи по реконструкції гаражу-сараю «Б» без відповідного погодження з інспекцією ДАБК, тому суд погоджується з висновками акту перевірки інспекції ДАБК, щодо порушення [PERSON] вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Частиною 3 статті 375 ЦК України визначено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Приписами ч. 1 ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні в ній докази дійшов до висновку, що будівля відповідача [PERSON] гараж-сарай «Б» знаходиться на земельній ділянці позивача [PERSON] шириною 1,2 м. та довжиною 14,2 м. чим порушує право позивача безперешкодно користуватися його земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності, а тому згідно вимог Закону зазначена будівля підлягає знесенню відповідачем або за його рахунок. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати необхідно розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved