Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], який вказав, що 15.02.2007р. він позичив відповідачу гроші, які останній не повернув та рішенням суду від 20.07.2007р. на корить позивача було стягнуто борг в сумі 115 473 грн. Посилаючись на те, що на цей час задоволено вимоги кредитора лише в сумі 1 245 грн., а також [PERSON] вказує, що сплатив за відповідача борг в ОД «Райффайзен Банк Аваль» переказом (вартість останнього складає 190 грн.), у зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] після уточнення заявлених позовних вимог різницю за курсом НБУ між боргом (еквівалентному 22 500 дол.США) на цей час в сумі 115 121,25 грн., три відсотки річних від простроченої суми станом на день винесення рішення суду, відшкодування інфляційного знецінення також на день винесення рішення суду, 17 190 грн., сплачених позивачем в погашення боргових зобов'язань. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та підтримку заявлених позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно через оголошення у пресі, причини неявки не повідомив. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON], позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з копії рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.07.2007р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість в сумі 114 300 грн. за розпискою останнього про отримання цієї суми в еквіваленті, що дорівнює 22 500 дол.США, а також понесені судові витрати в сумі 1 173 грн., а всього стягнуто 115 473 грн. (а.с. 8). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. За положеннями ч.5 ст. 11 ЦПК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином у зв'язку з невиконанням обов'язку за період з 20.02.2007р. на час винесення рішення суду три проценти річних від простроченої суми 114 228 грн. (з урахуванням погашеної за твердженням позивача її частики) складає 23 443,34 грн. (розрахунок 3% річних відбувається за формулою - сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де, С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки). Інфляція 114 228 грн. за весь час прострочення за цей самий період складає 83 942,62 грн. (сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де ІІ-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, ... ІІ-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення). Таким чином підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних в сумі 23 443,34 грн., та стягнення інфляційних втрат в сумі 83 942,62 грн. Не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення різниці суми боргу за курсом НБУ, так як позивачем не надано жодного доказу того, що у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, так як судовим рішенням такого не встановлено. Крім того, застосування положення ч.2 ст. 533 ЦК України виключає, на думку суду, можливість застосування в цих правовідносинах положень ст. 625 ЦК України. Також не можуть бути задоволені вимоги про стягнення 17 000 грн. суми добровільно сплаченого боргу позивачем, оскільки позивачем не зазначено жодного доказу існування такої домовленості та взагалі суперечить наданим копіям квитанцій про сплату цієї суми саме відповідачу, що унеможливлює визначення правової природи такого грошового перерахування. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 1 073,86 грн.

Outcome: partial