Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тополі» с. Тополі Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. [INFO] року помер його батько [PERSON]. Жодних дій для прийняття спадщини від [PERSON] не здійснював. Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тополі» с. Тополі Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги за законом є він та відповідач. При виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно до чинного на той час законодавства, оригінали сертифікатів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на земельні частки (паї) було вилучено, що позбавило його можливості прийняти земельні паї у спадщину. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.05.2011, виданого Троїцькою державною нотаріальною контрою Луганської області, позивач отримав у спадщину виділену з земельного паю [PERSON] земельну ділянку площею 6,67 га ріллі. В зв'язку з відсутністю сертифікату серії [NUMBER] на земельну частку (пай), питання про спадкування земельного паю на той час вирішити було неможливо. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 10.02.2016 за позивачем та відповідачем визнано право спільної часткової власності з розмірами часток по Ѕ кожному на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 5,98 га ріллі. В зв'язку з відсутністю сертифікату серії [NUMBER] на земельну частку (пай), питання про спадкування земельного паю на той час вирішити було неможливо. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №12 від 22.10.2010 року (а.с. 12). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №3 від 10.02.2015 року (а.с. 11). Факт родинних відносин між позивачем та його померлими батьками [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.1968 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тополі» с. Тополі Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2011, [PERSON] успадкував від [PERSON] земельну ділянку № 621 площею 6,67 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тополі» с. Тополі Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 14). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 10.02.2016 за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по Ѕ частці кожному на земельну ділянку площею 5,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.16, 17). Позивач зазначає, що він та відповідач - діти спадкодавців [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців немає. Однак, він не може здійснити своє право на спадщину без правовстановлюючих документів - сертифікатів на право на земельні частки (паї), які було вилучено при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлих [PERSON] та [PERSON], відмови від прийняття спадщини не вчиняв, інший спадкоємець позов визнала, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1274 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved