Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гривень щомісяця. В обґрунтування заяви вказує, що з відповідачем 01 березня 2011 року уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом сімейного життя стосунки між сторонами постійно погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На момент подачі позову ведення між сторонами спільного господарства та сумічне проживання припинено. Для забезпечення утримання сина після розірвання шлюбу позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, стягувати аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, згоден платити аліменти по 600 гривень щомісячно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Самійлик) зареєстрували шлюб 01 березня 2011 року /а.с.4/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд вважає наступне. Відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня - 1492\~гривень. Відповідач є працездатним, зобовязаний утримувати сина на рівні, достатньому для його соціального розвитку, обовязок утримувати дитини мають нести як батько, так і мати. Враховуючи вказані обставини, а також те, що як позивач, так і відповідач вважають аліменти у розмірі 600 гривень прийнятними, суд вважає, що відповідач може сплачувати кошти на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісяця. Щодо залишення малолітньої дитини на утримання позивачі суд зазначає наступне. Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 551 гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial