Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява подана [PERSON] представником [PERSON] (позивача) з вимогами заявленими до ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання припиненим зобовязання забезпеченого іпотечним договором №010/17-25/5497-74/1 укладеного 02.09.2008 та скасування заборони відчуження житлового будинку належного позивачу, що знаходиться в смт Більмак Запорізької області по вул. Мічуріна, №30, яка накладена за №1554 від 02.09.2008 р при посвідченні договору іпотеки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль» укладений кредитний договір №014/17-25/5497-74 від 29.08.2008. Для забезпечення зобовязань за вказаним договором між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль» укладений іпотечний договір №01/17-25/5497-74/1. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04.09.2014 року, яке набрало законної сили 15.09.2014 р., стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 13500 доларів США 41 цент та судові витрати в сумі 1573,90 грн. Позивач вважає, що 15 вересня 2017 року закінчився термін предявлення претензій за рішенням суду, у звязку із закінченням строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України та п. 16 кредитного договору. Тому на думку позивача, оскільки ПАТ «[PERSON] Аваль» не може предявити претензію то у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України припинено зобовязання забезпечене заставою. Зазначає, що оскільки застава має похідний характер від основного зобовязання, вона втрачає чинність з припиненням основного зобовязання, а тому на підставі ч. 3 ст. 593 ЦК України заставодержатель зобовязаний повернути заставу її власнику. Також посилається на правову позицію Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі №6-1077цс15, згідно якої предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Крім того зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкрито провадження у справі та залучено до участі в якості третьої особи [PERSON] Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, в судове засідання не прибули, заяв та клопотань не подавали, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між ВАТ «[PERSON] Аваль» (відповідач) та [PERSON] (третя особа) укладений кредитний договір №014/17-25/5497-74 від 29.08.2008 (далі за текстом Кредитний договір), згідно умов якого відповідач зобовязався надати третій особі кредит в сумі 17500 доларів США, а третя особа отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обовязки визначені договором. 02 вересня 2008 року між відповідачем та [PERSON] (позивачем) укладений іпотечний договір №010/17-25/5497-74/1 (далі за текстом Іпотечний договір), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Запорізька область, смт Куйбишеве (в подальшому назву змінено на смт Більмак), вул. Мічуріна, №30 (далі за тестом Предмет іпотеки). У пункті 2.1. Іпотечного договору сторони визначили, що іпотека відповідно до цього договору забезпечує повне виконання грошових зобовязань [PERSON], що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитного договору №010/17-25/5497-74 від 29.08.2008, укладеного між відповідачем та третьою особою, а також з будь-яких змін до нього. Відповідно до кредитного договору третя особа отримує від відповідача кредит у розмірі 17500,00 доларів США і зобовязується його повернути у строк не пізніше 29 серпня 2018 р., зі сплатою 14,35% річних або в іншому розмірі, передбаченому у змінах до Кредитного договору. Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2014 року у справі №319/714/14-ц позов ПАТ «[PERSON] Аваль» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 11168,84 доларів США заборгованості за кредитом 843,66 доларів США заборгованості по сплаті відсотків, 1487,91 доларів США пені за невчасну сплату кредиту та відсотків, 1573,90 грн. судових витрат. Рішення ухвалено у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. Рішення набрало законної сили 20.09.2014 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так у п. 1.1.6. Кредитного договору сторони встановили дату остаточного погашення кредиту 29.08.2018 року, у звязку з чим строк позовної давності за вимогами повязаними зі стягненням заборгованості за вказаним договором був встановлений до 29.08.2021 р. Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості раніше строку погашення кредиту встановленого у п. 1.1.6. Кредитного договору на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України ПАТ «[PERSON] Аваль» змінило строк виконання зобовязань за вказаним договором. Отже, ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з відповідним позовом вимоги за яким судом задоволено, а рішення набрало законної сили, в межах строку позовної давності. Посилання позивача на пропуск відповідачем позовної давності для предявлення вимог за рішенням суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки чинне законодавство України не передбачає необхідності повторно звертатись до суду для виконання рішення суду за вимогами за якими таким рішенням позов задоволено. Таким чином, суд дійшов висновку, що зобовязання [PERSON] перед ПАТ «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором не припинились. Більше того, відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобовязання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобовязанням. Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобовязання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку». Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 6-786цс17. Частиною 1 статтею 17 Закону України «Про іпотеку» також визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. У пункті 9.2. Іпотечного договору сторонами погоджено, що Іпотека за цим договором припиняється, а договір припиняє свою дію в таких випадках: повне виконання вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором; за взаємною згодою сторін, яка оформлюється додатковим договором до цього Договору і підлягає нотаріальному посвідченню; продаж (реалізація) Предмета іпотеки в ході звернення стягнення на нього відповідно до ст. 7 цього Договору та/або вимог законодавства України; повне знищення предмета іпотеки за умови, що він не підлягає відновленню та/або після відновлення предмет іпотеки повністю непридатний до використання за цільовим призначенням; в інших випадках, прямо передбачених законом. Матеріали справи не містять доказів виконання зобовязань за Кредитним договором. Як пояснив представник позивача в судовому засідання рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» не виконано. Доказів на підтвердження інших осбатвин, що можуть бути підставою припинення Іпотеки, до матеріалів справи також не надано. Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові у справі №6-1077цс15 не може бути прийняте судом до уваги, оскільки стосується застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, проте як встановлено вище іпотека це окремий вид застави, а підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Отже, ч. 4 ст. 559 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме припинення зобовязань за Кредитним договором і як наслідок припинення Іпотеки, що забезпечує виконання вказаного Кредитного договору. Відтак відсутні й підстави для скасування заборони відчуження Предмету іпотеки. За таких обставин в задоволенні позову має бути відмовлено. Судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed