Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вказаний позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 27.01.2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредиту № 06006-007/05Р, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500,00 дол. США строком до 26.01.2025 зі сплатою 12,00% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі також Поручитель) було укладено договір поруки від 27.01.2005 року №06006-007/05Р (надалі Договір поруки), згідно з умовами якого Поручитель зобов'язалася перед Банком нести солідарну майнову відповідальність за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом №06006-007/05Р від 27.01.2005 року. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а відповідачі, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання порушили, у зв'язку із чим станом на 24.12.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 5954,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.12.2016 року становить 156512,43 грн. та яка складається з: заборгованості за кредитом - 3884,00 дол. США; проценти 1316,52 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту 322,26 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 431,43 дол. США. На підставі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість по кредиту та сплачену суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві просив у разі неявки відповідача розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомили. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредиту № 06006-007/05Р, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500,00 дол. США строком до 26.01.2025 зі сплатою 12,00% річних (а.с. 10-18). Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10-го числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі також Поручитель) було укладено договір поруки від 27.01.2005 року №06006-007/05Р (надалі Договір поруки), згідно з умовами якого Поручитель зобов'язалася перед Банком нести солідарну майнову відповідальність за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом №06006-007/05Р від 27.01.2005 року (а.с 16-18). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 21-26), відповідачі належно не виконували свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 24.12.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 5954,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.12.2016 року становить 156512,43 грн. та яка складається з: заборгованості за кредитом - 3884,00 дол. США; проценти 1316,52 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту 322,26 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 431,43 дол. США. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 5200,52 дол. США, з яких: заборгованості за кредитом - 3884,00 дол. США; проценти 1316,52 дол. США є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. В частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту 322,26 дол. США; пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 431,43 дол. США, суд дійшов наступного. Основним зобов'язанням позичальника за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Як вбачається зі справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у м. Луганську, а тому вони є суб'єктами Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені позивачем здійснено починаючи з 31.07.2014 р. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту 322,26 дол. США; пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 431,43 дол. США необхідно відмовити в стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до оригіналу платіжного доручення №296317 від 28.02.2017 року позивачем при подачі позову була сплачена сума судового збору у розмірі 2347,70 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги задоволені на 87,34%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 2050,48 грн. (2347,70 грн.?0,8734%=2050,48 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial