Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій просила розірвати шлюб, укладений 29 січня 2000 року та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до його повноліття. Після розірвання шлюбу також просила залишити їй прізвище чоловіка [PERSON], неповнолітнього сина залишити проживати з нею. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 29 січня 2000 року відділом РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 7, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач проживала разом з відповідачем 14 років, але останнім часом чоловік перестав підтримувати з нею сімейні стосунки, проживає в іншій сім`ї, з нею та сином не спілкується. Вона змушена сама утримувати та виховувати дитину, в той час як її чоловік працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, але в добровільному порядку відмовляється це робити. Спільний шлюб з [PERSON] фактично розпався, тому позивач вважає, що подальше життя з відповідачем та збереження сім`ї суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] надала суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 29 січня 2000 року відділом РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 7, яка в результаті шлюбу змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] Згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Як свідчить довідка ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз», відповідач [PERSON] працює в зазначеному товаристві машиністом бульдозера та отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 6500 гривень. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України - шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов [PERSON] у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до сягнення нею повноліття. Між позивачем та відповідачем по справі ускладнилися відносини. У добровільному порядку відповідач не надає достатньої допомоги дитині, не допомагає матеріально. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено. Домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним її утриманням, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину обґрунтовані та доведені, тому підлягають задоволенню, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved