Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], з урахуванням уточнень, про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 48441,79 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору від 06.06.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Під час укладення договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Через часткову сплату відповідачем кредиту в сумах, які відображено у розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 48441,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 4783,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 39174,89 грн., заборгованості за пенею 1700,00 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1918.11 грн. (процентна складова) Представник позивача в судове засідання не з'явився про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю й просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 24.10.2017 року не з'явився, належним чином повідомлявся про час судового розгляду, причину неявки суду не повідомив. В 11.05.2017 року судовому засіданні позов визнав в частині заборгованості за кредитом 4783,96 грн., заборгованості за пенею 1700,00 грн., штрафу 500,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 06.06.2013 року підписано Анкету-заяву про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі за текстом - заява). За умовами підписаної відповідачем заяви він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір. Однак, заява не містить будь-якої відмітки в графі «Памятку клієнта, яка містить в тому числі Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування отримав і ознайомився з її змістом під підпис» На підставі вказаної заяви відповідачеві видавалися дві картки № 5211537353481075 з терміном дії 04/17 та № 5168755402771782 з терміном дії 04/18 за одним картковим рахунком 5211537353481075. В період з 11.09.2013 року по 27.10.2013 року відповідач шляхом зняття готівкових коштів отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в межах кредитного ліміту 5000 грн., який частково сплатив, що призвело до утворення боргу за тілом кредиту в сумі 4783,96 грн. Наведене підтверджується копією виписки за картковим рахунком та визнано відповідачем. Заборгованість в сумі 48441,79 грн. підтверджена позивачем наданим розрахунком. Але, привертає увагу той факт, що позивач у письмових поясненнях вказує на необхідність наявності спеціальних знань для перевірки наданого розрахунку заборгованості. Положення ст. 10 ч. 3 ЦПК України вимагають від кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи встановлюються згідно ст. 57 ЦПК України, зокрема, на підставі висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, в силу ст. 59 ч. 2 ЦПК України не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд, згідно ст. 143 ч. 1 ЦПК України, призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. При цьому сам позивач, звертаючи увагу на необхідність спеціальних знань для перевірки розрахунку заборгованості, заяв про проведення експертизи суду для визначення заборгованості за кредитом не заявляв. Окрім того, згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 та від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16. Отже, установивши, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи відповідачем не підписані, суд приходить до висновку про те, що їх неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також, судом встановлено, що відповідно до вищезазначеної заяви між сторонами не було визначено строк внесення щомісячних платежів, відсотків за користування наданим кредитом та ін. За таких обставин суд вважає безпідставними доводи позову про існування досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору, в тому числі і\~\~щодо нарахування відсотків за користування кредитом штрафів та пені. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено вище відповідно до виписки за рахунком, що надана банком, заборгованість відповідача по тілу кредиту перед банком становить 4783,96 грн. Дана сума доведена належними та допустимими доказами й визнана відповідачем. Визнання відповідачем суми пені суд не приймає виходячи з того жодним документом в справі не підтверджено нарахування пені за місяць в будь-якій сумі, але не менше 100,00 гривень. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому докази мають бути належними містити, як визначає ст. 58 ч. 1 ЦПК України, інформацію щодо предмета доказування. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки саме така сума підтверджена банком належними та допустимими доказами. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1\~ст. 88 ЦПК України, та стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 158,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial