Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання [PERSON] недієздатним та призначення опікуна зазначив, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи. Причиною його інвалідності є хронічне психічне захворювання з дитинства. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги і контролю. В громадських місцях [PERSON] веде себе неадекватно, грошові кошти витрачати в своїх інтересах не здатний. Доглядом племінника займається заявник, оскільки його батько помер, а мати - [PERSON] проживає окремо і має іншу сім'ю. Тому заявник просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить заяву розглянути без його участі. Заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник опікунської ради при виконкомі Сторожинецької міської ради в судове засідання не з'явилася, надала суду лист, в якому просить суд розглядати справу без їх участі зазначивши, що заявлені вимоги визнають частково. Вимоги в частині призначення заявника опікуном [PERSON] просить залишити без розгляду. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить заяву розглянути без її участі. Заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих заявником матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи, про що свідчить довідка серії ААВ №940776 від 15.09.2014 року. Причиною його інвалідності є хронічне психічне захворювання з дитинства. Доглядом племінника займається заявник, оскільки його батько помер, а мати - [PERSON] проживає окремо і має іншу сім'ю. [PERSON] не заперечує проти визнання її сина недієздатним, що підтверджується її заявою. [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком обласної судово-психіатричної експертизи ДОЗ та ЦЗН від 02.01.2015 року №1. Пунктом 1 частини другої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що справи про визнання особи недієздатною розглядає суд. Розгляд справ даної категорії проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів (частина четверта статті 234 Цивільного процесуального кодексу України). Визнання [PERSON] недієздатним необхідно для забезпечення особистих немайнових і майнових прав хворого, який за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Виходячи з вищенаведеного та аналізуючи обставини справи, норми закону, суд приходить до висновку, що [PERSON] потрібно визнати недієздатним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про призначення [PERSON] опікуна [PERSON], то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав. Як вбачається з рішення №11 виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 21 січня 2015 року, у задоволенні заяви [PERSON], щодо призначення його опікуном над [PERSON] у разі визнання його недієздатним, відмовити. З цих підстав суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним та призначення опікуна підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial