Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача, згідно якого просила стягнути з ТОВ «Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест» на її користь борг по заробітній платі у сумі 6784,75 грн., середній заробіток за весь час затримки у сумі 4136,67 грн., пеню в розмірі 635,84 грн., втрати від інфляції в сумі 316,72 грн., три процента річних - 76,30 грн.; на відшкодування моральної шкоди - 3000,00 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11.08.2014 року позивачка була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест» на підставі наказу від 11.08.2014 року № 38-к, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. В день звільнення [PERSON] було видано трудову книжку, проте розрахунок не проведено. Заборгованість по заробітній платі перед позивачкою складає 6784,75 грн, що підтверджується довідкою від 11.08.2014 року № 20141108/18-1. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою щодо проведення розрахунків, проте вимоги залишились без задоволення, чим порушені права та законні інтереси позивачки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надавав, в зв'язку з чим суд визнає, повторну неявку відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності, та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається з копії трудової книжки та копії Наказу № 38-КА від 11.08.2014 року позивачка звільнилась з посади головного бухгалтера ТОВ «Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест» за згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 15, 6). Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, які зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест» № 201411-08 від 11.08.2014 року заборгованість по заробітній платі перед позивачкою складає 6784,75 грн. ( а.с.10). При звільненні позивачки, остаточний розрахунок з нею відповідач не провів, не виплатив борг по заробітній платі, який становив 6784,75 грн. Вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до положень ст. ст. 47, 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на день подання позову до суду за останні два календарних місяців роботи, розраховується відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Також, під час розгляду справи суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 4136,67 грн. Згідно довідки про доходи від 18.08.2014 року № 201408/18-1, наданої ТОВ Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест» ( а.с. 9) середня заробітна плата [PERSON] становила 1460,00 грн., отже середня заробітна плата за час затримки за період з 01.08.2014 року по 03.11.2014 року складає 4136,37 грн. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач прострочив виплату позивачеві зарплати, тому повинен також оплатити суму інфляції та три проценти річних. При визначені розміру виплати судом перевірено розрахунок наданий позивачкою та суд вважає його правильним (а.с. 17-19), тому підлягають стягненню з відповідача втрат від інфляції - 316,72 грн., три відсотки річних - 76,30 грн, а також згідно ст. ч. 1 ст. 549 ЦК України пеню в розмірі 635,84 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду судом встановлено, що несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до втрати позивачкою нормальних життєвих зв'язків та вона була змушена здійснити додаткові зусилля для організації свого життя, зазнала душевних страждань, а тому позовна вимога в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню повністю у розмірі 3000,00 грн., з врахуванням принципу розумності та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. та судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп., а всього стягнути 487 грн. 20 коп. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача зважаючи на те, що такі вимоги позову доведені та обґрунтовані позивачем в судовому засіданні в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved