Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Заступник головного лікаря КУ «Обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить продовжити госпіталізацію [PERSON], [INFO], у психіатричну лікарню у примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], страждає простою формою шизофренії з 2007 року, є інвалідом ІІ групи. 7 разів знаходився на стаціонарному лікуванні із загостренням захворювання, галюцинаторними включеннями та агресивними формами поведінки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2017 року визнаний недієздатним, опікуном призначена [PERSON] мати пацієнта. Остання виписка із гострого психіатричного відділення 18.08.2017 року. Після виписки дільничного лікаря не відвідував, підтримуючу терапію не приймав. Із заяви матері-опікуна, стан змінився протягом декількох днів: «Агресивна поведінка до мене, загрози життю, образи, вимоги виконувати його умови, інакше «мені буде погано». У звязку з такою поведінкою мати викликала спеціалізовану бригаду швидкої медичної допомоги. 03.09.2017 року о 20.30. доставлений у приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у звязку з погіршенням психічного стану. Оглянутий черговим лікарем-психіатром, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. Госпіталізований у примусовому порядку. 04.09.2017 року о 08.30. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої у відповідності п. 4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016 та ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація обґрунтована. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2017 року [PERSON] госпіталізований до психіатричного закладу у примусовому порядку. У відповідності з ст. ст. 15, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» надалі щомісяця оглядався комісією лікарів-психіатрів, за результатами оглядів потребував продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару, тому що стан залишався нестабільним, критики до хвороби немає. 07.02.2018 року о 08.30 повторно оглянутий комісією лікарів-психіатрів, під час огляду: контакт формальний, на запитання відповідає односкладно, легко дратується. Тіло настрою нестійке, афектується на адресу матері-опікуна, не хоче зустрічатися з нею на побаченнях, приймає передачі тільки від вітчима, аргументує це тим, що: «я не хочу з нею мати нічого спільного, вона мене дратує та виводить з себе, я її ненавиджу». Свої переживання в повному обсязі не розкриває, зовні напружений, щось нашіптує, при цьому «голоси» категорично заперечує. Гримасує. Поведінка галюцинаторна, до чогось прислуховується, періодично сам з собою розмовляє. Інструкції виконує після кілько разових повторень, короткочасно. Критика до хвороби відсутня. Теперішній стан хворого можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, простої форми, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, галюцинаторний синдром з агресивними тенденціями, з високою імовірністю скоєння суспільно-небезпечних дій стосовно матері-опікуна (агресія та погрози фізичної розправи на її адресу). Внаслідок тяжкого психічного розладі хворий не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. У відповідності п. 4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016 та ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація обґрунтована. Потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення, що\~ хвора потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор та опікун хворого не заперечували проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, адвоката, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 07.02.2018 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.02.2018 року, встановлено, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, простої форми, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, галюцинаторний синдром з агресивними тенденціями. Внаслідок тяжкого психічного розладі хворий не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. У відповідності п. 4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016 та ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація обґрунтована. Потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved