Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 22236 грн., мотивуючи це тим, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2019 року № 675/2223/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у кримінальному провадженні № 12019240150000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2019 року. Вказаний вирок набрав законної сили 28 січня 2020 року. Згідно зазначеного вироку 26 серпня 2019 року близько 05 год. 30 хв. [PERSON] , не маючи права на вилов рибних біоресурсів, зареєстрованого в органах рибоохорони, з метою незаконно добути річкові раки у водоймі річки Горинь, знаючи про заборону їх вилову в нерестовий період, встановлений Наказом Управління державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області № 55-од від 26 липня 2019 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, таємно, в ранішню пору доби, в порушення ст. ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та положень п. п. 3.15, 4.5 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, у відповідності з яким «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного плавання), промислових та інших засобів лову, виготовлених з сіткоснастевих і інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Забороняється лов раків у нерестовий період, під час линьки і виношування ікри, а також у темну пору доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування», взявши з багажника автомобіля допоміжне обладнання, а саме: гідрокостюм, ліхтар, сітку, маску, ласти підійшов до краю берегової лінії р. Горинь, що знаходиться неподалік с. Криволука Ізяславського району Хмельницької області. В подальшому, маючи на меті вилов річкових раків, які знаходяться у водоймі, одягнув вищевказане спорядження та шляхом занурення у воду здійснив незаконний вилов річкових раків, вартість яких встановлено згідно з розрахунком Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», в кількості 872 шт. вартістю 25 гривень 50 копійок за екземпляр. Такими протиправними діями, [PERSON] заподіяв істотної шкоди рибному господарству України в сумі 22236 гривень. Оскільки природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування згідно ст. 142 Конституції України, а відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси, вилов риби відбувався на водоймі, розташованій на території Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, шкода через незаконний вилов раків завдана саме цій сільський раді. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України джерелом формування спеціальних фондів як Державного бюджету України, так і місцевих бюджетів є грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Тому шкода підлягає стягненню до місцевого бюджету Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Не відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу перешкоджає фінансуванню у повному обсязі місцевих та загальнодержавних природоохоронних програм, забезпечення сталого екологічного розвитку держави та територіальної громади, що є порушенням інтересів держави. Підставою для представництва інтересів держави прокурором є захист «суспільного» «публічного» інтересу, яким є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання. Дотримання законодавства про захист природних ресурсів становить саме такий інтерес, а незаконне вилучення водних біоресурсів з природного середовища та ухилення від відшкодування шкоди за відсутності вжиття заходів по відшкодуванню шкоди відповідними органами місцевого самоврядування та органами екоінспекції є підставами для захисту вказаних інтересів прокурором. Прокурор Шепетівської місцевої прокуратури Швець Р. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області - у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності представника інспекції, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області - у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якому просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, відзиву на позов не подав, жодних письмових заяв до суду не надіслав, причин неявки у судове засідання не повідомив. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області № 28/01-21-1051/2020 від 24 березня 2020 року [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] за вказаною адресою судові повістки були повернуті через відсутність адресата, що підтверджується відомостями з поштових повідомлень на 17 червня 2020 року. За адресою, вказаною у позовній заяві, [PERSON] відсутній, що підтверджується відомостями з поштових повідомлень на 27 квітня 2020 року, 12 травня 2020 року, 02 червня 2020 року. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 17 червня 2020 року без виходу до нарадчої кімнати. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позицію прокурора, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. У статті 13 Конституції України проголошено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Частиною 1 ст. 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2019 року справа № 675/2223/19 (провадження № 1-кп/675/181/2019), копія якого додана до матеріалів справи, оригінал знаходиться у матеріалах справи № 675/2223/19 (провадження № 1-кп/675/181/2019), [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у кримінальному провадженні № 12019240150000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2019 року. Згідно зазначеного вироку 26 серпня 2019 року близько 05 год. 30 хв. [PERSON] , не маючи права на вилов рибних біоресурсів, зареєстрованого в органах рибоохорони, з метою незаконно добути річкові раки у водоймі річки Горинь, знаючи про заборону їх вилову в нерестовий період, встановлений Наказом Управління державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області № 55-од від 26 липня 2019 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, таємно, в ранішню пору доби, в порушення ст. ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та положень п. п. 3.15, 4.5 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, у відповідності з яким «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного плавання), промислових та інших засобів лову, виготовлених з сіткоснастевих і інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Забороняється лов раків у нерестовий період, під час линьки і виношування ікри, а також у темну пору доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування», взявши з багажника автомобіля допоміжне обладнання, а саме: гідрокостюм, ліхтар, сітку, маску, ласти підійшов до краю берегової лінії р. Горинь, що знаходиться неподалік с. Криволука Ізяславського району Хмельницької області. В подальшому, маючи на меті вилов річкових раків, які знаходяться у водоймі, одягнув вищевказане спорядження та шляхом занурення у воду здійснив незаконний вилов річкових раків, вартість яких встановлено згідно з розрахунком Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», в кількості 872 шт. вартістю 25 гривень 50 копійок за екземпляр. Такими протиправними діями, [PERSON] заподіяв істотної шкоди рибному господарству України в сумі 22236 гривень. Вказаний вирок набрав законної сили 28 січня 2020 року. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд вважає такими, що не підлягають доказуванню обставини, викладені у вироці Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 12019240150000281 справа № 675/2223/19 (провадження № 1-кп/675/181/2019), зокрема факт завдання [PERSON] істотної шкоди рибному господарству Українивнаслідок незаконного вилову річкових раків в кількості 872 штуки за встановлених у вказаному вироці обставин. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знищення цінних видів водних біоресурсів, становить 22236 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, проведеним відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктів України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, копія якого додана до матеріалів справи. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно абз. 6 п. 2.2 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 29 січня 2013 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 лютого 2013 року за № 291/22823, у процесі казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету органи Казначейства здійснюють в автоматизованому режимі розподіл платежів між загальним та спеціальним фондами державного бюджету, між державним і місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, та перераховують розподілені кошти за належністю. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути шкоду, завдану рибному господарству України кримінальним правопорушенням, на користь держави в особі Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області на рахунок місцевого бюджету у територіальному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Підставою для представництва інтересів держави прокурором є захист «суспільного» «публічного» інтересу, яким є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання. Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2510ц15), від 05 жовтня 2016 року (справа № 916/2129/15) та від 29 червня 2016 року (справа № 6-1376ц16). Враховуючи викладене, з огляду на те, що дотримання законодавства про захист природних ресурсів становить саме такий інтерес через незаконне вилучення водних біоресурсів з природного середовища та ухилення від відшкодування шкоди за відсутності вжиття заходів по відшкодуванню шкоди відповідними органами місцевого самоврядування та органами екоінспекції, суд приходить до висновку про наявність вагомих підстав для захисту вказаних інтересів прокурором. Суд знаходить, що згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved