Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.08.2013 року померла її прабаба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Привілля», с. Привілля Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038194 та виділена з земельного паю земельна ділянка кадастровий номер 4425485000:03:003:0004 площею 9,9682 га, розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області. Син [PERSON], її дід [PERSON] помер 26.10.2008. Після смерті [PERSON] із близьких родичів залишилася лише вона та онука померлої [PERSON] відповідач по справі. 08 лютого 2005 року [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку, але за життя заповідача було втрачено державний акт. Сертифікат про право на земельний пай відсутній. У 2017 році їй стало відомо, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Привілля», с. Привілля Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038194. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалося, що отримання свідоцтва про спадщину не можливо без правовстановлюючого документу на земельний пай. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17.03.2014 за нею визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на земельний пай у землях колишнього КСП «Привілля», с. Привілля Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038194. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне.\~\~\~ Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 358638 від 02.08.2013, [PERSON] померла 01 серпня 2013 року (а.с. 4). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038194, [PERSON] зареєстровано власником земельної частки (паю) у землях колишнього КСП «Привілля», с. Привілля Троїцького району Луганської області (а.с. 5). Факт родинних відносин між позивачем та відповідачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД № 323741 від 24.06.1983 (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 069468 від 08.03.2008, позивач уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 10). Згідно копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.03.2014, за [PERSON] визнано право власності на спадкову земельну ділянку № 552, кадастровий номер 4425485000:03:003:0004, розташовану на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, посвідчену державним актом серії ЛГ № 038563, яка належала [PERSON] (а.с. 6). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №9-120.6-1808/2-18 від 20.03.2018 року, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 15,2 умовних кадастрових гектара по колишньому КСП «Привілля» серії ЛГ № 0038194, який зареєстровано за № 430 від 30.11.1996. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, а відповідач позов визнала, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також той факт, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст.392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268,1274, ЦК України, ст..81 ЗК України,

Outcome: approved