Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2006 [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до чинного законодавства, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України - 6 місяців від дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] . Тому, позивач вважає, що [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов?язання померлого позичальника - [PERSON] , адже він не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 30.09.2019 відповідачу [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред?явив свої вимоги щодо стягнення заборгованості, адже, станом на дату смерті [PERSON] у неї перед банком заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2006 становить 5275,05 грн., яка складається з: 5252,54 грн. - заборгованості за кредитом та 22,51 грн. - заборгованості за відсотками. Вимога позивача про погашення заборгованості відповідачем [PERSON] виконана не була, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву з клопотанням справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений рекомендованим листом, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Заяви від 15.06.2006 та відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2006 [PERSON] отримала кредит в АТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2014. У зв`язку із порушеннями [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 15.06.2006 у неї станом на дату смерті перед банком виникла заборгованість в розмірі 5275,05 грн., яка складається з: 5252,54 грн. - заборгованості за кредитом та 22,51 грн. - заборгованості за відсотками. Оскільки позивач вважає, що в даному випадку спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , який проживав разом з нею на час її смерті по [ADDRESS] , то направив на його адресу Лист-претензію від 16.09.2019 про погашення заборгованості. У зв?язку з тим, що заборгованість погашена не була, то позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа в.о. завідувача Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. від 14.03.2019, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена Уманською міською нотаріальною конторою 11.05.2016 на підставі претензії АТ «КБ «ПриватБанк». Інформація про інші заяви про прийняття спадщини відсутня. Тобто, відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався та документи на спадкові права не оформляв. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, враховуючи, що відповідач [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] спадщину не приймав, суд дійшов висновку, що відповідно до положень норм ст. 1282 ЦК України у відповідача відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора, а тому в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити за їх безпідставністю. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed