Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником приватного будинку № 15, який розташований по вул. Садова у селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області. Даний факт підтверджується технічним паспортом та випискою з облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011 - 2015 роки. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої 05.05.2015 року № 385 Костянтинівською сільською радою, у даному приватному будинку зареєстровано троє людей, а саме [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON]. Хоча і відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично, з квітня 1999 року та по даний час в зазначеному приватному будинку не проживає та не з'являється. Посилаючись на норми законодавства позивач вказує, що відповідач, який не проживає за адресою [INFO] втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, неможливістю оформити субсидії, чи інших встановлених законом пільг, чим об'єктивно порушуються мої права, тому я змушена звернутися за захистом до суду. На підставі викладеного посилаючись на статті 317, 319, 346, 391, 405 Цивільного кодексу України та ст.ст. З, 15, 118-120, Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить суд визнати [PERSON] [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 15 по вул. Садова у с. Костянтинівка Новомиргородського р-ну, Кіровоградської обл. та примусово зняти його з реєстраційного обліку в моєму будинку; в судове засідання викликати та допитати свідків [PERSON] (адреса проживання [INFO]), та [PERSON] (адреса проживання [INFO]). Відповідач в судове засідання не зявився. До суду його позиції щодо позову не надійшло. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку: шляхом надсилання поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, які повернулись до суду з відміткою ДП «Укрпошта» - «за зазначеною адресою не проживає». Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ч. 5, 9 ст. 74, ст. 77 ЦПК України [PERSON], про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Тому 10 липня 2015 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ст.ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за такими підставами. За правилами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ч. 1 ст. 6 Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. ч. 1 ст. 7 Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. ч. 1 ст. 8 Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. У судовому засіданні безспірно зясовано, що позивач є власником приватного будинку № 15, який розташований по вул. Садова у селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області. Даний факт підтверджується копією технічного паспорту на жилий будинок індивідуального жилого фонду за адресою вул. Садова № 15 с.Костантинівка, складеного 23 липня 1988 року, довідкою Кіровоградського технічного бюро інвентаризації від 26.04.1990 року та копією облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011 - 2015 роки. Право власності на вказаний будинок позивач набула на підставі договору дарування посвідченого Камянською сільрадою 06.06.1988 року та записаного в реєстрову кадастрову книгу за № 262/1, що підтверджується копією договору дарування будинку від 06 червня 1988 року, укладеного між відповідачем та позивачем, та копією довідки Кіровоградського технічного бюро інвентаризації від 26.04.1990 року. У будинку № 15, який розташований по вул. Садова у селі Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області, зареєстровано троє людей: [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою 05.05.2015 року № 385 Костянтинівською сільською радою Кіровоградської області, а також копіями паспортів: [PERSON] серії ЕА 806591 виданого Новомиргородським РВ УМВС України в Кіровоградській області 19 січня 2001 року, [PERSON] серії ЕВ 079464 виданого Новомиргородським РВ УМВС України в Кіровоградській області 10 грудня 2004 року, [PERSON] серії ЕВ 079477 виданого Новомиргородським РВ УМВС України в Кіровоградській області 15 грудня 2004 року. Відповідач за адресою: будинок № 15 по вул. Садова у с. Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області з квітня 1999 року та по даний час не проживає та не з'являється, що підтверджуються актами обстеження фактичного проживання громадян від 01 жовтня 2014 року № 207 та від 01 березня 2015 року № 53, довідкою Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 05.05.2015 року №384, а також показаннями свідків: [PERSON], що проживає за адресою [INFO], [PERSON] , що проживає за адресою Кіровоградська область Новомиргородський район с. Костянтинівка вул. Садова, буд. № 14, які є сусідами [PERSON]М, [PERSON], що проживає за адресою [INFO], та є донькою сторін. Відповідно до ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 150 та 156 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з частиною першою статті 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Судом в судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач у будинку за адресою Кіровоградська область Новомиргородський район с. Костянтинівка вул. Садова, буд. № 15 не проживає без поважних причин понад один рік, домовленості між ним і позивачем, яка є власником житла, про збереження за ним права на користування житлом на час його відсутності не було, а випадки за наявності яких за тимчасово відсутнім понад шість місяців членом сімї наймача зберігається жиле приміщення, визначені частиною третьою статті 71 ЖК УРСР, відсутні. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в її будинку, то суд вважає, що вона не може бути задоволена з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням. Однак позивачем в позовній заяві не вказано відповідача, на якого покладатиметься обовязок примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку по вул. Садова у с. Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області. Щодо позовної вимоги викликати та допитати в судове засідання свідків [PERSON] (адреса проживання [INFO]), та [PERSON] (адреса проживання [INFO]), то суд вважає, що вона не може бути задоволена судом з огляду на те, що вона не належить до переліку визначених ч.2 ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 150, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 316-317, 319, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial