Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк звернулось до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу зі спожитих комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 7774,41грн., трьох процентів річних у розмірі 215,83грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1322,41грн., мотивуючи дані вимоги тим, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 6/5. У звязку із фактичним наданням комунальних послуг за вказаною адресою на імя відповідача [PERSON] позивачем було відкрито особовий рахунок на якому обліковуються нарахування з централізованого опалення та постачання гарячої води, здійсненні споживачем оплати, наявна заборгованість, а також інша інформація. Разом з тим, незважаючи на те, що відповідач письмовий договір про надання комунальних послуг не уклав, він фактично користувався послугою з централізованого опалення, та в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання комунальних послуг, свої зобовязання з оплати спожитих комунальних послуг виконав частково, а тому за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 7774,41грн. (з урахуванням субсидії, яка склала 6 643, 97грн.). Житловий будинок, в якому розташована квартира відповідача, обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з системою опалення квартири відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 6. Оскільки відповідачем не виконано зобовязання з оплати комунальних послуг з централізованого опалення, тому позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] борг зі спожитих комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 7 774,41грн., три проценти річних у розмірі 215,83грн., інфляційні нарахування у розмірі 1322,41грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила застосувати позовну давність. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.19, п.5 та п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно із пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до підпункту 1 пунтку 30 Правил, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З матеріалів справи вбачається, що факт постачання послуги з централізованого опалення за період з січня 2012р. по листопад 2016р. до квартири відповідача, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 6/5, підтверджується [PERSON] про включення теплоустановок у даному житловому будинку від 06.11.2012 №000000546, від 06.11.2012 №000000885, від 13.10.2013 №000001707, від 11.11.2014р. №0487, від 22.10.2015 №0487 та від 21.10.2016 №0487. З виписки по особовому рахунку відповідача №53360 та розрахунку заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення за адресою надання послуги: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 6/5, вбачається, що позивачем була надана послуга відповідачу [PERSON] з централізованого опалення у повному обсязі, проте відповідач фактично користувався послугою з централізованого опалення та постачання гарячої води та, в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання комунальних послуг, свої зобов'язання по проведенню оплати спожитих комунальних послуг не виконав, а тому за відповідачем є наявна заборгованість у розмірі 7774,41грн. Згідно довідки ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк про стан особового рахунку [PERSON], яка мешкає за адресою: вул. Першотравнева, 6/5, загальна заборгованість перед ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» м. Сєвєродонецьк на особовому рахунку на 01.06.2017р. становить 669,05грн. Заборгованість за період з 01.01.2012р. по 01.11.2016р. у розмірі 7774,41грн. сплачена у повному обсязі 22.05.2017р. Відповідно довідки №89 від 08.08.2017р., виданої відділом збуту ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» м. Сєвєродонецьк, [PERSON], що мешкає за адресою: вул. Першотравнева, 6/5, заборгованості за опалення та гарячу воду з 01.08.2017р. немає. Суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов'язання. Проте, оскільки заборгованість у розмірі 7774,41грн. погашена вже після відкриття провадження по справі, відповідачем відшкодовані понесені у справі та документально підтверджені витрати позивача у розмірі 7774,41грн., тому дані вимоги стягненню не підлягають. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010р. діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За змістом вказаних норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 215,83грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 1322,41грн., суд вважає, що позовна давність для даних позовних вимог не сплила з таких підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з розрахунку ціни позову за комунальні послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (особовий рахунок №0910200600050), 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, яку просить стягнути позивач, нараховані відповідачу за період з 01.12.2014р. по 31.10.2016р. Оскільки позивач звернувся до суду 28.12.2016р., то трирічний строк для подачі позову не сплив, а тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності не має. Таким чином, суд вбачає за можливе стягнення 3% річних від простроченої суми боргу, яка заявлялась позивачем при подачі позову та яка була предметом дослідження в судовому засіданні в розмірі 215,83 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1322,41грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями №3021, 3022 від 01.12.2016р. про сплату судового збору в сумі 1378грн. Враховуючи те, що задоволено 16,52% відсотків позовних вимог (1538,24грн. від 9312,65грн. складає 16,52%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 227,65грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1378грн. х 16,52%/100).

Outcome: partial