Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що 06 березня 2013 року її син [PERSON], зареєструвався в її квартирі № 40 за адресою: вул. Комуністична, 5, с. Петрівка-Роменська Гадяцького району Полтавської області та не проживаючи жодного дня в квартирі, виїхав до м. Харків, де проживає [INFO]. Комунальних послуг за належну їй квартиру не сплачує, його особистих речей в квартирі немає. Її прохання знятися з реєстрації добровільно виявилися безнадійними, у зв`язку з чим вона не може скористатися своїм правом на субсидію та позбавлена права вільно розпоряджатися власним майном, тому звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] надали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» від 12 липня 2016 року, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи територіальної громади Петрівсько-Роменської сільської ради у судове засідання не з`явився, направив заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1996, виданого відділом приватизації житла НГВУ «Полтаванафтогаз», позивач [PERSON] є власником квартири № 40 за адресою: вул. Комуністична, 5, с. Петрівка-Роменська Гадяцького району Полтавської області. Відповідач [PERSON], який, як значиться в копії актового запису про шлюб, наданої Глухівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області, після реєстрації шлюбу змінив прізвище [PERSON] на прізвище дружини [PERSON], дійсно являється сином позивача, що також підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно довідок виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради від 06.04.2016 № 352 та № 351, [PERSON] проживає одна [INFO], разом з нею за вказаною адресою, з 06.03.2013, зареєстрований син [PERSON]. Факт відсутності відповідача за місцем фактичної реєстрації, позивачем доведено долученими до справи доказами, а саме: актами, складенми за участю депутата Петрівсько-Роменської сільської ради [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] від 05.03.2014, 10.11.2014, 15.02.2015, 20.04.2015,15.07.2015, 08.10.2015, 10.02.2016, згідно яких значиться, що [PERSON] з часу реєстрації, тобто з 06.03.2013, не проживає в [INFO]. Згідно статті 41 Конституції України, ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.\~\~ Статтею 156 Житлового кодексу передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. З наведеного формулювання можна виділити принаймні такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім`ї власника житла та проживати разом з ним. Разом з тим, частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності.

Outcome: approved