Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира №2, що розташована по вул. Майборського, 6 у м. Хмельницькому. В даній квартирі окрім нього також зареєстрована колишня дружина його брата [PERSON] Остання не проживає та зявляється у вказаній квартирі понад один рік. Він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням знятися з реєстрації за вказаною адресою, проте остання ігнорує такі його вимоги, посилаючись на відсутність часу для цього. За таких обставин просить суд визнати відповідача такою що втратила право на проживання у [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що вказана квартира належала його матері на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. З часу придбання цієї квартири зі згоди матері, у цій квартирі зареєструвалися та проживали він, його брат [PERSON] та дружина брата [PERSON] Два роки тому брат розійшовся з відповідачкою. У січні 2014 року батьки подарували йому цю квартиру та він став її власником. Брат самостійно знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою та не проживає у цій квартирі. Відповідачка понад рік, з лютого 2013 року, у цій квартирі не проживає, хоча залишається в ній зареєстрована. Він, як новий власник не давав згоди на її проживання у цій квартирі та неодноразово наполягав, аби вона знялася з реєстрації, проте остання ігнорує його вимоги. В судове засідання відповідач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, відповідно до ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи 29 січня 2014 року між [PERSON], як дарувальником, та [PERSON], як обдарованим, був укладений договір дарування за яким дарувальник подарувала останньому належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений нотаріально та своє право власності на вказану квартиру позивач зареєстрував у встановленому законом порядку. Згідно довідки, виданої КП Б/У №2 КЕВ у м. Хмельницькому у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 20.05.2011 року та [PERSON] з 26.05.2011 року. Згідно представленого акту від 25 травня 2015 року. який складений комісією у складі сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON]Д та [PERSON] при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад 1 рік. Допитна в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сусідом, який проживає у квартирі №2. В цій квартирі раніше, з 2013 року, проживали його брат з дружиною ([PERSON]В.). Вони часто сварилися та приблизно півтора роки тому вони розійшлися: [PERSON] покинула чоловіка та виїхала з квартири. Більше вона в цій квартирі не появлялася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач це її сусід, який живе у квартирі №2, та їх квартири розташовані на одній площадці будинку №6 по вул. Майборського у м. Хмельницькому. Раніше в цій квартирі жили брат позивача [PERSON] разом з дружиною [PERSON]. Також пояснила, що приблизно у лютому - березні 2014 року [PERSON] розійшлася з [PERSON], та вона була свідком як остання, разом з подругою виїжджала з цієї квартири (забирала свої речі). З того часу вона [PERSON] не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це невістка старшого сина [PERSON], та вони разом проживали у [INFO]. Вказана квартира належала його дружині [PERSON] У січні 2014 року дружина подарувала вказану квартиру молодшому сину [PERSON] З лютого 2014 року [PERSON] у спірній квартирі не проживає, її речей там не має. За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналогічні положення визначенні у ст.150 ЖК України згідно якої, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] була вселена та проживала у спірному помешканні з 2011 року зі згоди колишнього власника квартири [PERSON] Отже її право на приживання у вказаній квартирі було похідним від прав на вказану квартиру її власника [PERSON] З часу укладення вищезазначеного договору дарування від 29 січня 2014 року, право власності на спірну квартиру [PERSON] було припинено та перейшло до нового власника [PERSON] Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин, а також враховуючи, що між [PERSON] та новим власником [PERSON] будь-яких договорів щодо можливості та умов користування спірним помешканням не укладалося, останній не бажає аби відповідач і надалі проживав у належному йому помешканні, тому, позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню такою, що втратила право на проживання у спірному жилому приміщенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved