Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Єсеніна, будинок № 5, разом із земельною ділянкою розміром 0,0941 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4425455100:08:002:0225. [PERSON] Олексіївною, з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного домоволодіння із земельною ділянкою для його обслуговування. Позивачем було передано [PERSON] домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 66\~800 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 листопада 2018 року. При цьому, відповідач на даний час ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного правочину. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності за нею на вказане нерухоме майно. Позивач до суду не зявилася, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вулиця Єсеніна, будинок № 5, разом із земельною ділянкою розміром 0,0941 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4425455100:08:002:0225 (а.с. 15-24, 26-41). [PERSON] Олексіївною, з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного домоволодіння із земельною ділянкою для його обслуговування. Позивачем було передано [PERSON] домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 66\~800 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 листопада 2018 року (а.с. 10-12). Згідно п. 10 Договору відповідач був зобовязаний зявитися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] для посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу 20 листопада 2018 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса відповідач зазначеної дати та в зазначений час не зявився, у наслідок чого йому було направлено повідомлення, в якому відповідачу було запропоновано зявитися до нотаріуса 05 грудня 2018 року. Вказане повідомлення відповідач отримав 25 листопада 2018 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову не зявився. 06 грудня 2018 року відповідачу повторно було направлено повідомлення, в якому йому було запропоновано зявитися до нотаріуса 20 грудня листопада 2018 року. Вказане повідомлення відповідач отримав 10 грудня 2018 року, однак з невідомих причин до нотаріуса відповідач знову не зявився (а.с. 13-14). Таким чином, на даний час, позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. З огляду на вищезазначене, позивач домовилася з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved