Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] -адвоката Шевердіна М.М. про ухвалення додаткового рішення, в якому вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката. В обґрунтування заяви вказує, що при постановленні рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат, що полягають у наданні правничої допомоги адвокатом позивачу по справі [PERSON] . У заяві представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача 20 000 грн. за надання правничої допомоги. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним, від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення, в яких виклав свою позицію з приводу звернутої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 246 ЦПК України питання про судові витрати вирішується не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення по суті позовних вимог, суд вирішує заяву на підставі наданих до суду доказів. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню були задоволені та визнано виконавчий напис № 2835 від 27.11.2018року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст.246 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу До закінчення судових дебатів представником позивача - адвокатом Шевердіним М.М. в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України було зроблено заяву про вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу та зазначено що докази понесених судових витрат на правничу допомогу будуть надані в межах п`ятиденного строку після проголошення рішення суду. 10.02.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано наступні документи: -копію договору №18/01/19 про надання правової допомоги від 18.01.2019 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Шевердін і партнери»; -копію додаткової угоди №1 до договору №18/01/19 про надання правової допомоги від №18/01/19 року, відповідно до якої зазначено, що гонорар Адвокатським об`єднанням «Шевердін і партнери» за вищевказаним договором складає 20 000 грн.; -копію договору № 18/01/19-1 від 27.01.2020року про надання правової допомоги між АО «Шевердін і парнери» та АБ «Євгена Васильєва» відповідно до якого АО «Шеверліна та партнери» доручило адвокатському бюро надання правової допомоги по даній справі. - копію акту здачі- приймання послуг за Договором про надання правової допомоги № 18/01/19 від 1801.2019 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, вартість яких складає 20 000 грн.; - копію рахунку - фактури №07/02 від 07.02.2020 року; - копію детального опису наданих послуг від 04.02.2020 року. Разом з цим в матеріалах справи відсутні платіжні документи про оплату послуг правової допомоги в сумі 20000грн., тобто відсутні докази понесення заявлених до стягнення витрат. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Outcome: dismissed