Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

До суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON], померлої [INFO] року до національності «полька» звернулась [PERSON]. Обґрунтовує наступним. За національністю її бабуся була полячкою, оскільки все життя сповідувала католицьку віру. На даний час заявник також підтримує дух польської національності віросповідуючи успадковану католицьку віру. З того моменту, коли почала усвідомлювати свої дії пам'ятаю, що у її родині завжди святкувались польські свята. В радянський період [PERSON] не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань, а щоб уникнути гонінь зі сторони влади вони приховували свою приналежність до польської національності. Її родина живе традиціями польської культури. За час життя бабуся не змогла підтвердити свою приналежність до польської національності, оскільки оберігала своє життя та здоров'я, життя свої дітей. В дусі поваги до свого історичного походження, відновлення своєї корінної польської приналежності для неї має велике значення. Просить встановити факт приналежності [PERSON], померлої [INFO] року до національності «полька» та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження та про смерть [PERSON] № 13 від 20 квітня 1992 року, складеного Великобережецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області, де в графі національність з «українка» змінити на «полька». В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просить її задовольнити. Представник зацікавленої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції в судове засідання не з?явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка являлась бабою заявника, померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 20 квітня 1992 року. [PERSON] за своєю національністю полька. У зв'язку з поганим збереженням архівних, документів, первинний актовий запис про народження [PERSON] не зберігся, що за життя останньої обмежував її права на відновлення етнічного походження свого роду та своєї дійсної національності. Разом з тим, у підтвердження приналежності до польської національності є документ, який підтверджує польську приналежність сім'ї [PERSON] зокрема, заявника та її рідної сестри [PERSON] до польського походження, що в свою чергу дає право на проживання на своїй історичній Батьківщині - території Республіка Польща. Даним документом є карта поляка до відповідна довідка консульства республіки Польща від 28.08.2013 № [NUMBER] Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадянина захищаються судом. Конвенція про захист прав і основних свобод людини являється складовою частиною загальнонаціонального законодавства України, яка передбачає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до п.1.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року№95/5 про внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках передбачених законодавством України. Згідно Указу Президента України №24 від 31 грудня 1991 року до 1999 року існувала можливість змінити або встановити національність за заявою, а станом на сьогодні необхідно звертатися до суду. Цим правом за життя бабуся скористатися не змогла, оскільки [INFO] року померла. Пункт 2.13., 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного ставну є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Частиною 2 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених в ч.І ст.256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану №12 від 07 липня 1995 року» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. З частини 1 ст.60 ЦПК України убачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.І ст.57 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як випливає із ст.ЗОО ЦК України, кожна особа має право на індивідуальність та право збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм ат способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Правові приписи ст. ст.1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» держава гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичної, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При збереженні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національність, виявлять почуття національного самоусвідомлення та суспільності між собою. Відповідно до ст.П Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. На підставі та

Outcome: approved