Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

\~До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 22.06.2005 помер [PERSON]. Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Леніна, село Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0056224. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19.12.2005 за ним визнано право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 7,42 га ріллі, виділену з земельного паю. В звязку з відсутністю земельного сертифікату, питання про спадкування земельної частки (паю) на той час вирішити було неможливо. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку у 2004 році оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було вилучено, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове\~ засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач Тарасівська сільська рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії 1-ЕД №028136, актовий запис №11 від 24.06.2005 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Леніна, село Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0056224 (а.с. 5). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19.12.2005 за [PERSON] визнано право власності на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 146734, виданий на імя [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» «Спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі\~п.1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»,\~ст.ст.1217,\~1218,\~1220,\~1223\~ ЦК\~України,\~ст.ст.\~78,\~81,\~131\~ЗК України,\~

Outcome: approved