Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Заступник директора Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до [PERSON] про повернення автомобіля ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску, отриманого інвалідом безкоштовно, мотивуючи тим, що [PERSON], як інваліда ІІ групи загального захворювання було забезпечено автомобілем ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску. 01.01.2014 року інвалід [PERSON] помер. Встановлений чинним законодавством термін на переоформлення автомобіля вийшов, а відповідач не переоформив і не повернув вказаний автомобіль департаменту. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними підрозділами виконавчої служби за рішенням суду за поданням департаменту. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. А тому, просив зобовязати [PERSON], члена сімї померлого інваліда [PERSON] повернути позивачу автомобіль ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач в судові засідання не зявився, 27.07.2015 року подав до суду заперечення, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, оскільки, його покійний батько був забезпечений автомобілем з січня 1991 року до дня смерті, протягом 23 років, а не на підставі наказу ДСП Івано-Франківської ОДА від 24.12.2012 року. В акті вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безплатно (на пільгових умовах) Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА від 20.06.2014 року не вказано, що відповідач чи будь-яка інша особа відмовлялись повернути автомобіль. Крім цього у вказаному акті відповідачу запропоновано подати необхідні документи для перереєстрації автомобіля. Автомобіль знаходиться у несправному стані в с. Павлівка, а відповідач проживає та зареєстрований в [INFO], а тому не зобовязаний доставляти автомобіль позивачу. В період з 17.07.2014 року до часу подання позову до суду представник ДСП Івано-Франківської ОДА не звертався до відповідача з вимогою про отримання автомобіля. А тому, цивільно-правовий спір між сторонами відстуній. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до листа від 17.07.2014 року №2188/05.01-43-10-14 [PERSON] був забезпечений автомобілем ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску, як інвалід ІІ групи загального захворювання з 05.01.1991 року (а.с.5). Однак із листа УПСЗН Тисменицької РДА [PERSON], інвалід ІІ групи загального захворювання, житель с.Павлівка перебував на обліку для забезпечення автомобілем з 27.06.2005 року (а.с.6). Отже, вище вказані листи містять суперечності щодо часу забезпечення покійного [PERSON] транспортним засобом. А тому, посилання представника позивача, що [PERSON] було забезпечено автомобілем відповідно до наказу департаменту соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації від 24.12.2012 року №130 є безпідставним та спростовується вище наведеними листами. В судовому засіданні було встановлено, що померлий [PERSON] був забезпечений автомобілем з 05.01.1991 року до 01.01.2014 року (часу смерті, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №18.2669 від 02.01.2014 року(а.с.4)), що становить без чотирьох дів 23 роки. Відповідно до п.16. постанови КМУ від 19.07.2006 року №999 Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги (z0112-02), затвердженої Мінсоцполітики. Згідно акту вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безплатно (на пільгових умовах) Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА від 20.06.2014 року комісією згідно з п.п. 16.18 постанови КМУ від 19.07.2006 року №999 Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями запропоновано членам сімї померлого інваліда подати необхідні документи (у встановлені терміни) для перереєстрації автомобіля на члена сімї померлого інваліда (а.с.7). Відповідач [PERSON] 03.07.2014 року звернувся із заявою до Івано-Франківської обласної державної адміністрації про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску, отриманого через департамент соціальної політики на померлого інваліда ІІ групи [PERSON], жителя [INFO], який помер 01.01.2014 року, актовий запис №2, на сина померлого інваліда [PERSON], який проживав разом із інвалідом (а.с. 38). Однак, листами від 17.07.2014 року №2188/05.01-43-10-14 та від 15.09.2014 року №1333/05.01-43/10-14 [PERSON] було повідомлено, що оскільки, на час смерті [PERSON] він не був зареєстрований за місцем реєстрації померлого, департамерт соціальної політики облдержадміністрації не може надати йому згоду на перереєстрацію автомобіля (а.с.5, 39). Проте, тим же листом від 15.09.2014 року №1333/05.01-43/10-14 за підписом директора департаменту [PERSON], департамент просить в найкоротший термін подати до департаменту пакет документів для перереєстрації зазначеного автомобіля, або заяву про згоду (відмову) на його повернення (а.с.39). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Як вбачається із матеріалів справи та наданих в судовому засідання пояснень представника позивача, підставою для відмови у перереєстрації автомобіля було те, що відповідач не зареєстрований по місцю реєстрації інваліда, який був забезпечений автомобілем, на час його смерті. Відповідно до адресної довідки гр. [PERSON], [INFO] за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області з 14.11.1997 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13). Даний факт не заперечує і представник позивача, який в позовній заяві зазначив адресу відповідача: [ADDRESS] (а.с.2). Однак, відповідно до акту вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безплатно (на пільгових умовах) Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА від 20.06.2014 року, автомобіль знаходиться за адресою: с.Павлівка, вул. Берегова, 3 у несправному стані (а.с.7). З аналізу вищенаведених фактів вбачається, що автомобіль ЗАЗ-968МД, 1991 року випуску, не зберігається у відповідача [PERSON] жодних доказів, які б свідчили про те, що автомобіль знаходиться у відповідача представником позивача суду не надано, а отже, підстав вимагати автомобіль саме у [PERSON] немає. Статтею 10 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до постанови КМУ від 19.07.2006 року №999 Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, ст.ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed