Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

З 10.05.2017 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа. В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], змінивши свої позовні вимоги (том №1 а.с. 103-106), які обґрунтувала тим, що [INFO] , в [ADDRESS] померла її мати [PERSON] Зазначає, що після її смерті відкрилася спадщина, яка в тому числі складається з частини житлового будинку [ADDRESS]. Вказує, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - її чоловік, [PERSON] - її син і вона [PERSON]- як дочка. Зазначає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як на день її смерті проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Вказує, що вона також прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, так як не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості , оскільки , нотаріус відмовив у видачі свідоцтва так як право власності на спадковий будинок не зареєстровано в КП ВООБТІ та видано на ім'я [PERSON], як на голову колгоспного двору, також є певні розбіжності в написанні імені та по-батькові спадкодавиці в свідоцтві про смерть та в свідоцтві про її народження в графі «матір». А саме в свідоцтві про смерть вказано, що померла [PERSON], а в свідоцтві про народження позивачки в графі «мати» зазначено [PERSON]». Спірне домоволодіння відноситься до категорії колгоспного двору. Позивачка [PERSON] та її брат [PERSON] втратили право на частку в майні вищезгаданого колгоспного двору, так як вибули з двору ще до 1986р. і на протязі 3-х років у відповідності до ст.126 ЦК УРСР в редакції 1963 році та не витребували належну їм частку у майні двору. Тому, частка [PERSON], в будинку, на яку відкрилася спадщина, становить 1/2. Позивач [PERSON] вважає, що кожен із спадкоємців першої черги за законом відповідно має право на 1/2 від 1/2 частки спадкового майна і розмір частки кожного з них у спадковому майні після смерті [PERSON] становить 1/4 частки. А відповідач [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, тому пропустив строк для прийняття спадщини. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (том №2 а.с. 3) просить суд: встановити юридичний факт того , що померла [PERSON] доводилася їй рідною матір'ю; встановити, що розмір частки члена колгоспного двору - [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку становить по 1/2 частки; та визнати за нею право власності в порядку спадкування за після смерті [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (а.с.61-63, Т.1), який мотивовано тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] та він є спадкоємцем першої черги, як і відповідачі. Вказує, що на час відкриття спадщини він постійно проживав зі спадкодавцем - своєю матерію, здійснював за нею догляд та її поховання. Зазначає, що 21 травня 2014 року він звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, надавши довідку Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області на підтвердження факту його постійного проживання зі спадкодавцем, однак йому було відмовлено у проведенні відповідних дій у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на подання відповідної заяви, також в письмовій відмові нотаріуса вказано те, що нотаріус не має підстав вважати спадкоємця [PERSON] таким, що проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як у паспорті [PERSON] відсутня відповідна відмітка про реєстрацію його за місцем реєстрації матері, а надана довідка сільської ради не є достатнім доказом факту прийняття ним як спадкоємцем спадщини. Вказує, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що в матеріалах цивільної справи є належні докази того, що членами колгоспного двору були зареєстровані в будинку : [PERSON] та спадкодавець [PERSON] Тому вважає, що частка спадкодавця [PERSON] становить 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Тому, так як він є одним із трьох спадкоємців за законом, то відповідно має право на успадкування 1/3 частину спадкового майна, що становить 1/6 частку спадкового вищевказаного житлового будинку. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом. В зв'язку із смертю відповідача [PERSON], відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2015 року в якості правонаступника відповідача [PERSON], було залучено [PERSON], який пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про визначення розміру частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності на спадкове майно (том 1 а.с. 157, 162-164). Зустрічний позов [PERSON], з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.155-157 Т.2) мотивований тим, що [INFO] помер відповідач по справі [PERSON](його дідусь), який відповідно до заповіту від 11.09.2013 року заповів [PERSON] усе своє майно. Вказує, що спадкоємцями за законом після смерті його діда є його мати, відповідач по справі, [PERSON], яка доводилася рідною дочкою спадкодавця. Зазначає, що він своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а його мати [PERSON] - з заявою про відмову від спадщини на обов'язкову частку, тому фактично спору між ними, спадкоємцями, з приводу успадкування будинку, який належав [PERSON], не має. Вказує, що у відповідності до письмових роз'яснень приватного нотаріуса Білозарецької О.Ю., вона не має змоги оформити спадщину на будинок на його ім'я, оскільки згідно зі свідоцтвом про право власності на будинок за [ADDRESS] від 16.06.89 року він належав [PERSON], як голові колгоспного двору і у відповідності до ст.120 ч.1, ст.112 ЦК УРСР є спільною власністю членів колгоспного двору. Вважає, що для визначення його частки у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON], слід визначити розмір частки кожного члена колгоспного двору в майні двору. Вказує, що його мати [PERSON] та її брат [PERSON] вибули з двору ще до 1986 року, тому вважаються такими, що не мають права на частку в колгоспному дворі. Зазначає, що частка [PERSON] та його дружини [PERSON] в майні двору, зокрема в будинку, є рівними і складають по 1/2. Вважає, що [PERSON] належала 1/2 частки будинку як члену колгоспного двору та 1/4 - це частка в спадщині, що залишилася після смерті його дружини, а всього [PERSON] на момент смерті належали 1/2+ 1/4 = 3/4, або 75% спадкового будинку, а [PERSON] - належить 1/4 частка спадкового будинку, що залишилася після смерті [PERSON] Просить суд встановити, що розмір частки члена колгоспного двору в майні двору, зокрема в будинку, що знаходиться в [ADDRESS], становить для [PERSON] - 1/2; для [PERSON] - 1/2. Визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом на 75% (3/4) будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], в тому числі 1/2 частина як члена колгоспного двору та 1/4 - як спадкоємця 1-ї черги за законом після смерті [PERSON] Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.09.2017 залишено без розгляду позовні вимоги по цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розміру частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності на спадкове майно, в частині : стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] за належну їй частку у спадковому майні грошову компенсацію в сумі 65 000 гривень (а.с.161-162 Т.2 ). В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, які зазначені в позовній заяві, з врахуванням зменшення позовних вимог. Не заперечили щодо задоволення зустрічного позову [PERSON], з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, оскільки вважають їх обгрунтованими. Заперечили з приводу задоволення зустрічного позову [PERSON], оскільки на їх думку ним не доведено належними доказами, факт постійного проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON], а додані довідки Іваніської сільської ради про місце проживання [PERSON], спростовуються копією його паспорту, довідкою з ЖЕК №12 від 19.06.2014 та виписками погосподарських книг на спірне домоволодіння. Позивач- відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] свої зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Також вважають, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частку спірного будинку в порядку спадкування, за [PERSON] - на 2/3 частки ( Ѕ після смерті [PERSON] - частка члена колгоспного двору та 1/6 частка успадкована після смерті [PERSON]). Позивач - відповідач [PERSON] - свої зменшені позовні вимоги підтримав, з підстав, які зазначених в позові, просив їх задовольнити. Визнав позовні вимоги [PERSON] З приводу зустрічного позову [PERSON] надав аналогічні заперечення- запереченням [PERSON] та її представника [PERSON] щодо зустрічного позову [PERSON] Також в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає в [ADDRESS], є рідною сестрою дружини [PERSON]. Зазначила, що [PERSON] останніх 5 років, до дня смерті своєї матері [PERSON] проживав разом з нею в [ADDRESS], а не в м. Вінниця в квартирі, доглядав за матір'ю, працював охоронцем у с. Лука-Мелешківська подобово, після роботи він повертався в с. Іванівка. Вона їздила до них з своїм чоловіком у с. Іванівку, разів три в літній період, за два роки до смерті матері. За цією адресою крім [PERSON] та його матері [PERSON], ще проживавав його батько [PERSON], донька [PERSON] з ними не проживала, тільки приїжджала до них. Їй не відомо чи [PERSON] допомагала матері. До дружини [PERSON] приїжджав один раз в пів року. Їй відомо, що в квартирі в м. Вінниця комунальні послуги на [PERSON] не нараховувалися, оскільки фін фактично там не проживав, а проживав в с. Іванівка, про що брали відповідну довідку Іванівській сільській раді, які потім вона носила в ЖЕК. Таких довідок було штук 6. Вказала, що сім'я [PERSON] складається з дружини, яка є особою з інвалідністю першої групи і двох дітей. На той момент, коли він здійснював догляд за матір'ю його діти були неповнолітніми. І його дружині і його матері потрібна було допомога, однак він доглядав за матір'ю, а вона та їх матір доглядали за дружиною [PERSON] Зазначила, що [PERSON], згідно паспорту зареєстрований в [ADDRESS]. Чим хворіла мати [PERSON] їй не відомо. Перед смертю мати була лежачою хворою приблизно 3 роки до смерті. Їй відомо, що [PERSON] також хворів, а саме погано бачив. Вказала, що у них дома є розрахункові книжки на квартиру, в яких відображено, що 3 роки (до смерті його матері) за [PERSON] комунальні платежі не здійснювалися, оскільки він проживав за іншою адресою. Зазначила, що [PERSON] з дружиною перебувають у шлюбі з 1988 року по нинішній день. В той період ( коли [PERSON] доглядав за своєю хворою матір'ю) вона - свідок працювала офіційно та отримувала заробітню плату, перебувала офіційно в шлюбі; її чоловік проживав без реєстрації разом з нею в трьох кімнатній квартирі по вул. Стахурського, спільних дітей у них не було, розлучилася з чоловіком в 2010. ЇЇ мати не працювала на той час, отримувала пенсію. Вказала, що їй відомо, що [PERSON] у матері ночував кожну ніч, коли не був на роботі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що неприязних відносин до сторін у нього не має. Коли точно померла [PERSON] він не пам'ятає, минуло приблизно 5 років тому, в той час він перебував в с. Іванівка, де проживала покійно [PERSON] йому відомо. Вказав, що [PERSON] проживав з своєю матір'ю [PERSON] до її смерті, будував гараж та пристройку до будинку приблизно з 2005 по 2010 роки , а він йому допомагав. Бачив він його у матері кожен день, або один раз в два дні; бачив коли він йшов з даного будинку на автобус, щоб поїхати на роботу. Він перебував з [PERSON] у сусідських відносинах. Зазначив, [PERSON] одружився 01.05.1988 року. Його сім'я проживали у м. Вінниця, а він в с. Іванівка, однак вони приїжджали в село. Дружина [PERSON] хворіла, але спочатку могла сама пересуватися. [PERSON] в селі він не бачив, ким вона працювала йому не відомо. Вказав, що йому не відомо де був на той час та на даний час зареєстрований [PERSON] Зазначив, що йому відомо зі слів [PERSON], що його мати перед смертю була лежачою, батько на час смерті матері не хворів, тільки з очима у нього були проблеми. Свідок [PERSON] суду показав, що він постійно проживає в [ADDRESS], він знайомий з батьками [PERSON], відстань між їхніми будинками складає 400 м. Вказав, що точної дати, коли померла [PERSON] не пам'ятає, приблизно 6-7 років тому. До дня смерті матері [PERSON] проживав разом з батьками, оскільки він бачив його майже кожен день в селі біля магазину, він приходив до нього додому. Зазначив, що [PERSON] працював на той час на станції, в будинку перед смертю [PERSON] він не був. Сім'ю [PERSON] в с. Іванівка він не бачив та йому не відомо, чи вони приїжджали в село. Вказав, що він не знає [PERSON], в селі він її не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона має дачу в с. Іванівка та з травня по листопад там проживає. Була знайома з [PERSON] та їй відомо, що перед смертю за нею доглядав її син [PERSON], та до смерті проживав з нею в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його бабою з батькової сторони - [PERSON] Бабу він пам'ятає, оскільки вона померла, коли йому було 19 років. До смерті баби, його батько проживав у [ADDRESS] та здійснював за нею догляд, а він з сестрою, матір'ю проживали у м. Вінниця; він - свідок періодично приїжджав (у суботу і неділю) до них в село. Вказав, що його батько з 2010 року постійно проживав в [ADDRESS] та здійснював догляд за бабою, в Вінницю він не приїжджав. Зазначив, що його баба за три роки до смерті була лежачою, не могла ходити. Вказав, що коли баба була жива, батько працював охоронцем і у нього був подобовий графік роботи, на вихідні дні він - свідок підміняв батька та доглядав за бабою. Де на той час працювала його тітка [PERSON], йому не відомо. Зазначив, що його дід на той час міг передвигатися, але у нього були проблеми з зором, коли він осліп він не пам'ятає. Вказав, що його батько прибирав у будинку, готував їсти, але свідок цього не бачив, він тільки так думає. [PERSON] він не бачив в баби і не знає чи вона їм допомагала, бо з нею його сім'я майже не спілкуються. У його батька [PERSON] та його тітки [PERSON] до смерті [PERSON] були хороші відносини, а після її смерті стали неприязні відносини, через те, що [PERSON] не хотіла, щоб він жив у батьківській хаті. Зазначив, що комунальні послуги в м. Вінниця за батька, коли він проживав в с. Іванівка не платили, і є в наявності платіжні документи, що можуть даний факт підтвердити. Вислухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, вивчивши первісний та зустрічні позови, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності докази, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги за 1986-1989 роки (особовий рахунок [NUMBER]) за адресою: [ADDRESS], вищевказаний погосподарський двір відносився до категорії колгоспного двору. Головою колгоспного двору був [PERSON] та членом колгоспного двору була його дружина [PERSON], а також син [PERSON], який вибув у м. Вінницю 14.05.1988 року (том 1 а. с. 25). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року № 69. Відповідно до погосподарської книги за 1990-1995 роки (особовий рахунок [NUMBER]) головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS], був [PERSON] та членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] (том 1 а. с. 26). Згідно технічного паспорту від 25.11.2013 року на будинок по [ADDRESS] жила площа будинку складає 43,6 кв.м, побудований будинок у 1964 році (том 1 а.с. 14-17). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] від 16.06.1989 року, видане виконкомом Іванівської сільської ради народних депутатів, житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (том 1 а.с. 13). Згідно довідки Іванівської сільської ради №12 від 09.01.2014 року, станом на 01.01.1991 року згідно даних погосподарського обліку в будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина (том 1 а.с. 23). [PERSON] з 07.05.1957 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (том 1 а.с. 18) і мали двоє дітей - дочку [PERSON] та сина [PERSON] (том 1 а.с. 11-12, 68). Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширювався на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01 липня 1990 року. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», та ст. 123 ЦК УРСР спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що члени колгоспного двору [PERSON] та його дружина [PERSON], які проживали і були зареєстровані в ньому станом на 15 квітня 1991 року,набули право власності на майно, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] і їх частки є рівними, тобто по 1/2 частці кожного із членів колгоспного двору і питання спадкування їх майна вирішується у залежності від часу смерті спадкодавця, в даному випадку відповідно до норм ЦК України. [INFO] померла [PERSON] (том 1 а.с. 10). Статтями 1216, 1217 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) та на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Із матеріалів спадкової справи №509/2013 суд встановив, що [PERSON] при житті, 27.10.2010 року склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку [NUMBER](пай), що розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району своєму онукові [PERSON] Спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом строк, а чоловік [PERSON], який мав право на обов'язкову частку незалежно від заповіту, у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від одержання обов'язкової частки в спадщині (земельної ділянки) (том 1 а.с. 43, 44). Тому, Ѕ частка будинковолодіння належна [PERSON] підлягає успадкуванню спадкоємцями в порядку спадкування за законом. Згідно матеріалів спадкової справи №509/2013, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину щодо Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за законом першої черги - її дочка [PERSON], подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (том 1 а.с. 48). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець за законом першої черги - її чоловік [PERSON], оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та був зареєстрований разом із нею в спірному будинку, що підтверджується виписками з погосподарських книг щодо будинку по [ADDRESS]; відміткою в паспорті [PERSON] про його реєстрацію у спірному будинку; довідкою Іванівської сільської ради Вінницького району №12 від 09.01.2014 року (том 1 а.с. 23, 24-30, 58) та не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадкування частини будинку. Також суд вважає, що спадкоємець за законом першої черги [PERSON], який є сином спадкодавиці [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, з огляду на наступе. Згідно з довідкою міського комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 12» від 19 червня 2014 року [PERSON] разом з сім'єю постійно проживає та зареєстрований з 7 липня 1988 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 96 Т. 1). Відповідно до довідки, виданої Іванівською сільською радою Вінницького району №124 від 14.05.2014 року, підписаної сільським головою [PERSON] убачається, що [PERSON], 1967 року народження, з листопада 2011 року по червень 2013 року проживав в [ADDRESS], але за вище вказаною адресою зареєстрований не був. Довідка видана для пред'явлення по місцю вимоги, (а.с. 65 т. 1). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем- відповідачем [PERSON] З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає доведеним перед судом, належними та допустимими доказами та показами свідків, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час смерті, тому його позовна вимога про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини , а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] підлягає до задоволення. Згідно вимог п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Вивчивши письмові докази по справі, а саме: свідоцтво про смерть спадкодавиці [PERSON], свідоцтво про народження позивачки [PERSON], де в графі «мати» записано [PERSON], свідоцтво про шлюб між батьком позивачки [PERSON] та її матір'ю - дошлюбне прізвище [PERSON], виписки з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та інші документи, що також стверджують заявлену вимогу, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення родинних відносин відсутній. За таких обставин суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] була рідною матір`ю [PERSON], [INFO]. Також суд прийшов до висновку, що після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняли дочка [PERSON] , чоловік [PERSON], син [PERSON], а тому кожний з них має право на спадщину за законом на 1/6 частку в спадковому майні [PERSON], а саме в Ѕ частці житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], що належала спадкодавиці [PERSON] Тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], проживала в [ADDRESS], на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити повністю, встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] час відкриття спадщини, а саме червня 2013 року за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Також судом установлено, що [INFO] помер відповідач за первісним позовом [PERSON] (том 1 а.с. 119). Відповідно до ухвали Вінницького районного суду від 24.04.2015 року було залучено правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.157 т.1) яким подано зустрічну позовну заяву. При житті, 11.09.2013 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалося, взагалі, все те, що на день смерті належить спадкодавцеві і на що він за законом матиме право, заповів своєму онуку [PERSON] (том 1 а.с. 120). Судом установлено, що спадкодавець [PERSON] відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] від 16.06.1989 року, виданого виконкомом Іванівської сільської ради народних депутатів, є власником частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] як член колгоспного двору, яка складає Ѕ частка. Також [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно до дня її смерті проживав разом з нею та був зареєстрований у спірному будинку. Розмір частки [PERSON] в спадщині після смерті [PERSON] складає ј частка. Загальний розмір частки [PERSON] в житловому будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], що підлягає спадкуванню складає 2/3 частки (1/6 частка успадкована + 1/2 частка як члена колгоспного двору). Відповідно матеріалів спадкової справи №90/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], спадщину у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON], подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (том 1 а.с. 136). Дочка померлого [PERSON] - [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини відмовилась від отримання обов'язкової частки у спадщині [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 138 т. 1). Син померлого [PERSON] - [PERSON] спадщину не прийняв. Таким чином, з урахуванням вказаних вище норм права та встановлених обставин справи, наданих сторонами доказів, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Суд прийшов до висновку про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] на 2/3 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. В іншій частині позову -відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за кожним з позивачів, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило.

Outcome: partial