Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

До суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], в якій прохали визнати останню такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зняти з реєстрації за вищезазначеною адресою та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що вони є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 11 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка [PERSON]. Після одруження [PERSON], прописав [PERSON] у своїй квартирі за вищевказаною адресою. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, тому 01 жовтня 2015 року вони розлучилися. Відповідач не являється власником житла і не проживає в ньому та залишається зареєстрованою в даній квартирі і по сьогоднішній день. Разом з цим, вона фактично в даній квартирі з 01 жовтня 2015 року не проживає, будь-які платежі за комунальні послуги не здійснює. В звязку з реєстрацією відповідача в квартирі, позивачі не мають змоги оформити субсидію на опалювальній сезон. У зв'язку з тим, що відповідач більш як півроку не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] і не сплачує комунальні послуги, але залишається зареєстрованою, тому вони звернулися до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохали суд їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судові засідання 16.08.2016 року та 02.09.2016 року не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи без її участі суду не надавала. Представник сектору реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за місцем проживання виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Із ч. 4 ст. 169 ЦПК вбачається, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.02.2005 року, власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11). Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з актів обстеження житлового приміщення на предмет проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], від 20.05.2015 року, 29.07.2015 року, 18.09.2015 року, 20.01.2016 року, 23.03.2016 року, 17.05.2016 року, [PERSON] за даною адресою не проживає, її особистих речей не виявлено (а.с. 13-18). Згідно відповіді виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області, [PERSON], 13,05.1996 року народження, зареєстрована за адресою: [INFO], з 22.01.2013 року по даний час (а.с. 25). Як вбачається з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За правилами ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР,при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі № 10, що знаходиться за адресою: вул. Полтавська (50 років Жовтня), 134, м. Гадяч Полтавської області, причин поважності її відсутності за зареєстрованим місцем проживання відсутні, вона не є членом сімї власників квартири, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання останньої такою, що втратила право користування вищезазначеною квартирою. Також, відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Як вбачається з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, яке здійснюється органами реєстрації, а не судом, тому в даній в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Із абз. 2 п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Так, кожним з позивачів було сплачено судовий збір у сумі 275,60 грн. Враховуючи вищезазначене, з [PERSON] слід стягнути 137,80 грн. на користь [PERSON] та 137,80 грн. на користь [PERSON]

Outcome: partial