Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

До суду звернулась позивач про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 03 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Амур - Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Мають спільних дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, а саме з серпня 2016 року, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, та зокрема не надає належну матеріальну допомогу на виховання дітей, а також не приймає участі у додаткових витратах на дітей. Вважає можливим стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від доходу (заробітку), але не менш ніж один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду. Також, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 2000,00 гривень, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . 17 лютого 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідач має можливість працювати, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно з ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 79 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дійсної участі батька в їх утриманні, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved