Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення від права на обов'язкову частину у спадщині. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка була власницею в будинку, за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями померлої є позивач та її батько [PERSON], які отримали по 1/2 від спадкового майна, яке складалося з указаного житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований. Батько позивача - [PERSON], помер [INFO], після його смерті відкрилася спадщина, що складається з частини житлового будинку і частини земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS], а також грошових вкладів у банківських установах. Згідно заповіту померлий усе належне йому майно заповів [PERSON], якій в ході оформлення спадкових прав стало відомо, що у її батька є другий спадкоємець [PERSON], яка звернулася з заявою про отримання права на обов'язкову частку у спадщині. Оскільки, остання досягла пенсійного віку їй видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з: 1/6 частини спадкового майна у вигляді грошових вкладів. Позивач вважає, що [PERSON] не має спадкових прав на обов'язкову часку у земельній ділянці і будинку, за адресою: [ADDRESS], оскільки цей будинок належав її матері та збудований на землі, що належали її дідові і бабі. На думку [PERSON], факт досягнення відповідачем пенсійного віку не є підставою для отримання обов'язкової частини у спадщині, оскільки остання отримує пенсію та заробітну плату, одружена, її чоловік також має доходи, у їх власності перебуває: двокімнатна квартира, двоповерховий будинок, утриманців не мають. Крім того, [PERSON] ніколи не доглядала за [PERSON], не надавала йому допомоги і підтримки, не зважаючи на те, що останній був людиною похилого віку та інвалідом другої групи. Спадкодавець знаходився на повному утриманні позивача, 16.10.2011 він потрапив у ДТП і отримав травми, кошти на його лікування надала [PERSON], після його смерті вона здійснювала витрати на поховання і установку пам'ятника. Крім того, між ними було укладено договір довічного утримання. Позивач 23.06.2015 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 будинку і земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS], у той час як відповідач не виявила намір реалізувати свої спадкові права та ігнорує листи нотаріуса і будь-які пропозиції позивача з цього приводу. У зв'язку з цим, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом і просить усунути відповідача від права на отримання обов'язкової частки у спадщині, а саме: будинку і земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшла письмова заява нотаріальної контори про розгляд справи без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2008, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON], народилася [INFO], її батьком записаний [PERSON] (а.с. 57). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2011, виданого Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [PERSON], помер [INFO] (а.с. 62). У відповідності до копії заповіту від 19.08.2005, [PERSON] заповів усе своє майно де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі усе те на що за законом він на день смерті матиме право [PERSON], [INFO] (а.с. 61). Відповідно до витягу № 37044868 від 28.12.2012, виданого КП «Тульчинське МБТІ», житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності по 1/2 [PERSON] і [PERSON] (а.с. 60), також зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину серії ВВТ № 539494 від 21.12.2004, виданим нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори. Крім того, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER] від 22.05.2009 (а.с. 61). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 17.03.1993, [PERSON] був інвалідом другої групи і ветераном Великої Вітчизняної війни. У відповідності до копії письмових пояснень [PERSON], яка проживала по сусідству з [PERSON], діти [PERSON] від першого шлюбу ніякої участі у його житті не приймали і з ним не спілкувалися, жодного разу не приїздили. Догляд за батьками здійснювала позивач. Також, позивач надала суду копію письмових пояснень [PERSON], яка вказала, що знає [PERSON] та її покійного батька. Позивач здійснювала догляд за батьком і утримувала його. Ніяких дітей, що піклувалися про [PERSON], [PERSON] не бачила та нічого не знала про їх існування. Відповідно до довідки від 07.09.2016, виданої головою квартального (вуличного, будинкового) комітету, зведена сестра [PERSON] - [PERSON], 1951 року народження, ніколи не з'являлася за місцем проживання батька і не надавала йому допомоги. Участі у похованні батька [PERSON] не приймала (а.с. 167). Позивач здійснила поховання [PERSON], що підтверджується договором-замовленням на організацію похоронного ритуалу від 26.10.2011 (а.с. 168), квитанцією № 2144 від 25.10.2001, 26.10.2011 (а.с. 170), фіскальними чеками (а.с. 171), накладними № 7, 24, 25 від 23.10.2011 (а.с. 172), рахунком № 3 від 26.10.2011 (а.с. 174), накладною № 3 від 25.10.2011 (а.с. 175 - 177). За приписами ст. 3 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України), повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. На підставі ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України, визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п. 19 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України. Також, п. 6 вказаної Постанови, роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи те, що суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився і не надав будь-яких доказів, що спростовували б доводи позивача, за таких обставин позов підлягає задоволенню з наступних підстав, померлий [PERSON] був інвалідом другої групи та людиною похилого віку, у зв'язку з чим, на думку суду потребував догляду і допомоги, у відповідності до ст. 202, 203 СК України, таку допомогу повинні були надавати його діти. Однак, в ході розгляду справи встановлено, що допомогу [PERSON] надавала позивач, в той час як відповідач допомогу на утримання батька не надавала та з ним не спілкувалася. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем, підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved