Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 звернувся в інтересах Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради грошові кошти в розмірі 2115,07 грн., які понесені державою на лікування особи потерпілої від злочину [PERSON]. В обґрунтування позовної заяви заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області посилався на те, що 10.02.2018 року приблизно о 21-40 год. [PERSON], знаходячись в кімнаті [ADDRESS], в ході конфлікту з [PERSON], що виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з умислом спрямованим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, навмисно нанесла останньому один удар ножем у тулуб. Своїми діями [PERSON] спричинила потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке згідно висновку судової-медичної експертизи № 650-С/18 від 21.02.2018 року за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Із вказаними тілесними ушкодженнями нанесеними [PERSON], потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» з діагнозом «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч» в період з 10.02.2018 року по 16.02.2018 року (всього 6 днів) та витрати понесені державою на лікування [PERSON] склали 2115,05 грн. На даний час кримінальне провадження розглянуте Орджонікідзевським районним судом м. Харкова та вироком від 03.05.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Від представника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Від представника третьої особи - Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» Харківської міської ради, до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 10.02.2018 року приблизно о 21-40 год. [PERSON], знаходячись в кімнаті [ADDRESS], в ході конфлікту з [PERSON], що виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з умислом спрямованим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, навмисно нанесла останньому один удар ножем у тулуб. Своїми діями [PERSON] спричинила потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке згідно висновку судової-медичної експертизи № 650-С/18 від 21.02.2018 року за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Із вказаними тілесними ушкодженнями нанесеними [PERSON], потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» з діагнозом «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч» в період з 10.02.2018 року по 16.02.2018 року (всього 6 днів) та витрати понесені державою на лікування [PERSON] склали 2115,05 грн. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 05.06.2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради грошові кошти в розмірі 2115,07 грн., які понесені державою на лікування особи потерпілої від злочину. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved