Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ТОВ «ВЛД ГРУП» до [PERSON] про відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 24 520,08 грн. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що ТОВ «ВЛД ГРУП» виконує будівельні роботи по благоустрою території та будівництва храмового комплексу за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору підряду № 04/09-2017 від 04.09.2017 року, укладеного з Релігійною Громадою Української православної церкви парафії преподобного Сергія Радонєзького. Посилається на те, що громадянкою [PERSON] постійно та систематично здійснюються протиправні заходи щодо перешкоджання позивачу виконанню робіт по будівництву, зокрема: - згідно акту від 17.04.2019 року внаслідок перешкоджання [PERSON] проїзду будівельної техніки з 14:00 до 17:00 17.04.2019 року нанесено матеріальні збитки у розмірі 24 520,08 грн.; - згідно акту від 18.07.2019 року [PERSON] перешкоджала виконанню робіт по влаштуванню тимчасової під`їзної дороги на період будівництва. Таким чином, позивачу завдано збитки на суму 24 520,08 грн., що складається із вартості придбаного для виконання будівельних робіт бетону, який у зв`язку із вказаними діями відповідача став непридатним для подальшого використання. Позивачем на адресу відповідача направлялися вимоги про відшкодування матеріальних збитків, однак остання добровільно відшкодовувати збитки не виявила. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2020 року позовну заяву залишено без руху. 06.04.2020 року до суду надійшло клопотання та оригінал квитанції на виконання вимог ухвали від 26.03.2020 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 23.06.2020 року до суду надійшов відзив сторони відповідача, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. Посилається на те, що з січня 2018 року забудовники Української православної церкви преподобного Сергія Радонезького Московського партіархату постійно порушують екологію та пошкоджують парт «Супутник», на що мешканці неодноразово зверталися зі скаргами та заявами до контролюючих органів та правоохоронних органів. За результатами звернень було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019100090003995 від 19.04.2019 року. Пояснює, що 17.04.2019 року вона вийшла у парк «Супутник» та побачила, що на території парку їздить бетонозмішувач та трактор, прокладаючи нові дороги по парку, знищуючи кущі, дерева та газон. Жодних дозвільних документів не надали, тому відповідач викликала поліцію та залишилася на території парку. Зазначає, що законній діяльності не перешкоджала, на територію будівництва, яке ведеться за адресою: [ADDRESS] , посеред парку і має огорожу, не заходила, заїзди до будівництва, яких офіційно є 2, не блокувала та не перешкоджала проїзду транспорту. Зазначає, що позивач не надав доказів завданої шкоди, а надані акти підписані лише зацікавленими особами та складені без її присутності. Крім того, позивачем також не надано документів про зіпсування бетону та неможливості його подальшого використання, а згідно наданого товарного чеку не можливо зробити висновок, чи саме цей бетон використовувався 17.04.2019 року та чи в такому обсязі. Відповідно до товаротранспортної накладної вантажем зазначено БСГ В15 Р3 F15 в кількості 6 куб. м, а рахунку на оплату зазначений інший товар - РЦГ М100 Ж1 в кількості 20 куб. м. Як вбачається з рахунку, оплачено товар на суму 24 520,08 грн. за розчин в кількості 20 куб.м., в той час як товарно-транспортній накладній на яку посилається позивач та зазначає в складеному акті йдеться про 6 куб. м. Жодних інших документів до суду не надходило, зокрема і відповіді на відзив від сторони позивача. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ «ВЛД ГРУП» виконує будівельні роботи по благоустрою території та будівництва храмового комплексу за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору підряду № 04/09-2017 від 04.09.2017 року, укладеного з Релігійною громадою Української православної церкви парафії преподобного Сергія Радонєзького (а.с. 7-11). Сторона позивача стверджує, що відповідачем завдано збитки у розмірі 24 520,08 грн., що складається із вартості придбаного для виконання будівельних робіт бетону, який у зв`язку із вказаними діями відповідача став непридатним для подальшого використання. Вказані збитки у добровільному порядку відповідач не відшкодовує. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В свою чергу вина встановлюється належними та допустимими доказами, зокрема рішенням суду. Вищевказана правова позиція є усталеною та викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року (справа № 317/4334/16-ц). На підтвердження вчинення [PERSON] протиправних дій, що призвели до завдання позивачу збитків, представник позивача надає копії актів. Згідно акту, складеного водієм екскаватора JSB- [PERSON] , начальником будівельної дільниці «Житлопромбуд» [PERSON] , інженером [PERSON] та прорабом підрядної організації [PERSON] , вбачається, що 17.04.2019 року [PERSON] перешкоджала проїзду будівельної техніки, а саме екскаватору JSB та бетонозмішувачу на території Храмового комплексу за адресою: [ADDRESS] з 14:00 до 17:00, що понесло за собою матеріальні збитки: простій екскаватора - та бензовозу - 3 години, бетон в кількості 6 м3 (товаротранспортна накладна від 17.04.2019 додається) став непридатний, простій 6-ти працівників на приймання бетону (а.с. 18) Згідно акту, складеного начальником будівельної дільниці «Житлопромбуд» [PERSON] та директором ФОП [PERSON] , вбачається, що 18.07.2019 року [PERSON] перешкоджала виконанню робіт по влаштування тимчасової під`їзної дороги на період будівництва Храмового комплекту по [ADDRESS] згідно контрольної картки № 19090076. Даною особою нанесено збитків в зв`язку припиненням робіт в сумі 18200 грн. (а.с. 22). Жодних інших доказів на підтвердження вчинення позивачем протиправної поведінки, яка полягає в перешкоджанні проїзду будівельної техніки та виконанню робіт, суду не надано. Вказані акти суд не може визнати достатніми та достовірними, оскільки вони підписані особами, що безпосередньо займаються діяльністю, яка пов`язана з будівельними роботами, що здійснюються позивачем, тобто є зацікавленими. В актах, які позивач кладе в основу пред`явленого позову, відсутні підписи об`єктивно незалежних осіб, таких як представників правоохоронних органів, органів державної влади чи місцевого самоврядування, або ж жителів будинку, які стали свідками зазначених подій. Суд погоджується з доводами відповідача, що стороною позивача не надано документів, які б підтверджували неможливість використання бетону, який, як вказано в акті, став непридатним. Слід також зазначити, що на підтвердження понесених збитків до позовної заяви надано: копію договору поставки № 0104/2019-П від 01.04.2019 року (а.с. 12-13); копію листа від 29.01.2020 року за вих. № 29/01/2020-3 (а.с. 14), який суд не бере до уваги з огляду на те, що на ньому відсутній обов`язківий реквізит документу - підпис особи та печатка Товариства; товаротранспортна накладна № 10 від 17.04.2019 року (а.с. 19), платіжне доручення № 151 від 17.04.2019 року (а.с. 20), рахунок на оплату № 400155 від 11.04.2019 року (а.с. 21). Разом з тим, дослідивши зазначені документи, вбачається невідповідність їх викладеним у позовній заяві обставинам. Так, за змістом акту фіксування події, що сталася 17.04.2019 року, непридатним став бетон в кількості 6 м3, така ж кількість зазначена і в товаротранспортній накладній № 10 від 17.04.2019 року за БСГ В15 Р3 F50, про яку також згадується в зазначеному акті. Між тим, сума коштів, яку заявила сторона позивача до стягнення - 24 520,08 грн., не підтверджується рахунком на оплату № 400155 від 11.04.2019 року та платіжним дорученням № 151 від 17.04.2019 року за розчин РЦГ М100 Ж1 у кількості 20 м3. Тобто, вбачається, що належними доказами не підтверджено і заявленої позивачем до стягнення в якості понесених збитків суми в розмірі 24 520,08 грн. Таким чином, враховуючи наведені вище норми та надані документи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій та завдання нею матеріальних збитків. З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed