Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

До Тульчинського районного суду 10.09.2015 звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 02.03.2015 померла її двоюрідна тітка по лінії батька [PERSON] і відкрилася спадщина. Заповідного розпорядження померла не склала, найближчим родичем і єдиним спадкоємцем її майна був батько заявника [PERSON], але він помер 22.09.1985, а тому [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом. Однак, оформити свої спадкові права вона не може. Після смерті тітки заявник почала збирати документи, що доводять факт родинних відносин з нею. Мати батька заявника [PERSON] - [PERSON], була рідною сестрою матері [PERSON] - [PERSON], які давно померли. Їхніми батьками були: [PERSON] та [PERSON], актові записи про народження, укладення шлюбу та свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] не збереглися. Через відсутність вказаних актових записів заявник не може реалізувати свої спадкові права, а тому звернулася до суду і просить встановити факт родинних відносин, а саме, що: [PERSON] була її двоюрідною тіткою. Заявник зявилася у судове засідання і підтримала свої вимоги посилаючись на обставини викладені в заяві. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що батько заявника [PERSON] був двоюрідним братом [PERSON], яка була неодружена і сім`ї не мала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак від Михайлівської сільської ради, на адресу суду надійшла довідка у якій зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідків, суд встановив, що: згідно копії паспорта серії АВ № 352871 від 15.03.2002, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 1130061 від 27.08.1963, виданого Михайлівським сільським бюро ЗАГС Тульчинського району, [PERSON], народилася 21.05.1963 і її батьком записаний [PERSON] (а.с.6). Батько заявника [PERSON], народився 14.10.1929, його батьками вказані: мати - [PERSON], батько [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 496773 від 25.08.2015 (а.с. 7), відповідно до копії свідоцтва про смерть ІІ-АМ № 370200 від 28.01.1986, [PERSON], помер 22.09.1985 (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 1079444 від 19.10.1962, [PERSON], народилася 15.06.1942, її батьками записані: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с. 8), згідно копії витягу № 00015751598 від 01.09.2015 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, [PERSON], померла 02.03.2015 (а.с. 10). Також, відповідно до довідки № 143 від 01.09.2015, виданої Михайлівською сільською радою Тульчинського району, єдиним спадкоємцем [PERSON] є племінниця [PERSON] (а.с. 14). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved