overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 лютого 2018 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони дітей мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, з листопада 2020 року спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 17 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач направив до суду заяву, відповідно до якої позов визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 лютого 2018 року та мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Місце проживання спільної дитини разом з позивачем визначено сторонами в добровільному порядку. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 червня 2012 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, з листопада 2020 спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 червня 2012 року, від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 грудня 2000 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 грудня 2000 року, від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна та місце проживання малолітньої дитини між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 грудня 2000 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Мають спільних дітей - повнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні відносини припинено, у зв`язку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 грудня 2000 року, мають спільних дітей - повнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 жовтня 1993 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні відносини припинено у 2018 році, у зв`язку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 1993 року. Мають спільну дитину, яка є повнолітньою. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 лютого 2008 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. 08 квітня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 2008 року та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній, місце проживання спільних дітей разом з позивачем визначено сторонами в добровільному порядку. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 червня 2016 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. 02 червня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2016 року. Мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 червня 2017 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач надав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2017 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. Місце проживання спільної дитини разом з позивачем визначено сторонами в добровільному порядку. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved