Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до вказаної заяви заявник просить суд встановити факт залучення його до складу Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року. Свою заяву обґрунтовує тим, що заявник є інвалідом 2 групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 26.04.1986 року працював на посаді юрисконсульта в Дирекції споруджуючої Чорнобильську атомну електростанцію імені В.І. Леніна, причина інвалідності пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Звернувшись до заінтересованої особи із заявою про видачу посвідчення особи з інвалідності внаслідок війни, листом було відмовлено, через відсутність у документах підтвердження про залучення заявник до формування ЦО згідно з наказом чи розпорядженням. Таким чином, заявник змушений звернутися до суду для встановлення вказаного факту, посилаючись на викладені обставини та просить задовольнити його заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Від заявника на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи, у своїй заяві просять проводити розгляд справи у відсутність представника, на підставі документів, що знаходяться у справі. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки заявник [PERSON] , в період з 05.04.1978 року по 12.08.1988 року працював на посаді юрисконсульта у Дирекції споруджуючої Чорнобильську атомну електростанцію імені В.І. Леніна. Згідно копії посвідчення Серії [NUMBER] [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Як вбачається з довідки МСЕК №013339 від 13.06.1994 року, заявник має 80 % втрати професійної працездатності. З письмових матеріалів справи [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Також, згідно експертного висновку № 8/947 від 19.04.1994 року Київської регіональної міжвідомчої експертної ради встановлено, що заявник має ряд захворювань, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З копії довідки від 20.09.2006 року № 06-843, [PERSON] працював на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження на промисловій площадці Чорнобильської АЕС з 26.04.1986 року по 26.04.1990 року. 12.08.2021 року заявник звернувся до заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Деснянської в м. Києві РДА із заявою щодо встановлення статусу інвалідності внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення. 16.08.2021 року заявнику було надано відповідь про те, що наданих ним документів не достатньо для підтвердження факту його залучення і виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім`я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник саме 26.04.1986 року, виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved