Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та індексу інфляції за невиконання грошового зобов`язання. Позов мотивує тим, що позичила відповідачу 3 507 Євро, які [PERSON] їй не повернула, внаслідок чого рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.02.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 3507 Євро, 650,15 грн. судових витрат. Виконавчий лист про стягнення з [PERSON] суми боргу перебуває на виконанні в Першому відділі ДВС, однак борг [PERSON] досі не повернуто. У зв`язку із наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних, що становить 10 286,50 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити з наведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані докази та розрахунки, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.02.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 3507 Євро, 650,15 грн. судових витрат. Виконавчий лист про стягнення з [PERSON] суми боргу перебуває на виконанні в Першому відділі ДВС, однак борг [PERSON] досі не повернуто. Про дані обставини свідчать матеріали справи. Оскільки відповідач ухиляється від виконання рішення суду, то позивач просить стягнути з відповідача інфляційні та 3 % річних, що становить 10 286,50 грн. та додає розрахунок заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, невиконання або неналежне виконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з боржника, що прострочив виконання грошового зобов`язання, підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно частини 1 тієї ж норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 дійшла висновку про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. На підставі викладеного та із врахуванням тих обставин, що відповідач позов визнала, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved