Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Житомирський державний університет імені [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути 1 825,00 грн. заборгованості по оплаті за навчання та витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.08.2013 року між Житомирським державним університетом імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 940 про навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. Позивач виконав всі взяті на себе зобовязання перед відповідачем належним чином. Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобовязання. Так, [PERSON] була переведена на заочну форму навчання університету з 01.09.2013 року відповідно до наказу № 416 від 30.08.2013 року і навчалася до 27.06.2014 року, після чого відрахована за невиконання навчального плану та порушення умов договору. За період навчання згідно умов договору відповідач повинна внести на рахунок університету 11 000,00 грн. Оскільки [PERSON] отримала освітні послуги лише до 27.06.2014 року, тому нарахування за навчання складає 3 700,00 грн.. Відповідачем сплачено лише 1 875,00 грн., різниця між тим, що мав сплатити відповідач за отримані освітні послуги і тим, що сплачено відповідачем становить 1 825,00 грн.. 21.01.2015 року відповідача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості, однак, до цього часу заборгованість не погашена. У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.27). Відповідач у судове засідання не з'явилася, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.28). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 30.08.2013 року між Житомирським державним університетом імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №940 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом (а.с.4). Відповідно до п.4.3 договору замовник вносить плату готівкою або безготівково за 1-й курс до зарахування в число студентів, за наступні навчальні роки до 01 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр. Згідно п.6.1 дія договору припиняється, в тому числі, у разі відрахування замовника-фізичної особи з університету згідно з законодавством. Як вбачається із наказу №183-К(ос) від 27.06.2014 року [PERSON] з 27.06.2014 року відраховано з університету за невиконання навчального плану та порушення умов договору (а.с.5). Оскільки [PERSON] отримувала освітні послуги лише до 27.06.2014 року, нарахування за навчання складає 3 700,00 грн.. За весь період навчання відповідачем сплачено лише 1 875,00 грн., тому сума заборгованості складає 1 825,00 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою про наявну заборгованість по оплаті за навчання №59 від 11.07.2015 року (а.с.7). З метою досудового врегулювання спору відповідачеві направлено лист вих. № 1/26 від 21.01.2015 року з пропозицією оплатити заборгованість (а.с.8,9), однак, заборгованість сплачена не була. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за навчання у сумі 1 825,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому документально підтвердженні судові витрати, а саме по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved