Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Заявник 20 травня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною заявою (а.с.2-4). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким усе належне майно заповів заявнику, до спадкової маси якого входить 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса задля оформлення спадщини після смерті [PERSON] заявник отримала відмову, у зв`язку із тим, що існують розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у договорі купівлі-продажу домоволодіння та свідоцтві про смерть. На підставі вищевикладеного заявник вимушена була звернутися до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт належності договору купівлі-продажу 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , посвідченого ДДДНК 28.07.1992 року за реєстровим номером 1-4081 - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 21 травня 2019 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі (а.с.14). Про день, час та місце судового розгляду учасники справи повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Заявник в особі свого представника адвоката Павелко С.М., в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги заяви підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с.17). Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О., в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки не повідомила. Письмових заяв щодо вимог заяви не надавала. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім`ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). На підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 1992 року [PERSON] належало 3/10 частини домоволодіння [ADDRESS] (а.с.11-12). Із матеріалів справи достовірно встановлено, що прізвище спадкодавця у вказаному договорі купівлі-продажу від 28.07.1992 року зазначено як « [PERSON] » (а.с.11-12), тоді як відповідно до заповіту від 09.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Черняк М.О. та зареєстрованого в реєстрі за №6602 та свідоцтва про смерть від 18.01.2018 року серії [NUMBER] , прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] » (а.с.8). Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , договору купівлі-продажу 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , посвідченого Другою Дніпропетровською нотаріальною конторою 28 липня 1992 року за реєстровим №1-4081, у зв`язку із чим, вимоги заяви є законними, обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved