Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

До Трускавецького міського суду Львівської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що вона з квітня 2020 року потерпає від психологічного і фізичного насильства зі сторони її колишнього чоловіка [PERSON] , яке більше не може терпіти. Це проявляється у погрозах різного характеру, застосуванні фізичного насильства, залякуванні, приниженні та образах нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, особливо коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим завдається шкода її психологічному здоров`ю. Вона неодноразово зверталася з заявами у поліцію з приводу застосування відносно неї [PERSON] фізичного насильства, внаслідок чого отримала струс головного мозку. З [PERSON] неодноразово проводилася бесіда профілактичного характеру щодо недопущення протиправної поведінки. Також [PERSON] вчинив кримінальний проступок відносно [PERSON] , передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. 06.02.2021 року та 10.08.2021 року відносно [PERSON] виносився терміновий заборонний припис відносно кривдника. Просить видати обмежувальний припис щодо заборони кривднику [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] з постраждалою особою [PERSON] ; заборонити кривднику наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити кривднику контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою; заборонити кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона з власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; обмежувальний припис видати на строк 6 місяців. Від представника заінтересованої особи [PERSON] адвоката Ощипка В.С. надійшло заперечення, у якому він просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки така заява є безпідставною. Обставини, які заявниця викладає у своїй заяві, жодним чином не свідчать про насильство у сім`ї. У судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що вперше чоловік підняв на неї руку, коли вона була вагітна (на третьому місяці), потім неодноразово бив її (стягав з ліжка, тягав за волосся). Вона терпіла, бажала помиритися, однак такі спроби зазнали невдачі. Щоб вийти з цієї ситуації, вона була змушена переїхати у м. Трускавець за 100 км від м. Новий Розділ, де проживали вони разом з чоловіком. 04 жовтня 2021 року [PERSON] побив її на людях, а саме: пробував її задушити. Відносно [PERSON] на даний час відкрито два кримінальні провадження за фактами заподіяння їй тілесних ушкоджень. Перешкод для участі [PERSON] у вихованні дитини вона не чинили. Нещодавно вона за рекомендаціями психолога показала дитині батька, однак дитина почала плакати, побачивши батька. На її думку, [PERSON] , замість того, щоб законними методами добиватися участі у вихованні дитини, застосовує відносно неї фізичне насильство. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви [PERSON] . Пояснив, що у них з колишньою дружиною існує конфлікт, вони не можуть досягнути згоди у питанні щодо участі кожного з них у вихованні дитини, однак він не мав та не має наміру вчиняти будь-якого роду насильство відносно своєї колишньої дружини. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Ощипок В.С. просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки жодного виду насильства його довіритель відносно [PERSON] не застосовував. Фактично заявниця не дозволяє [PERSON] бачитися з дитиною. До заперечення на заяву він долучив також скрін-шоти з переписки між сторонами по справі, де вимагає від [PERSON] гроші на оплату за комунальні послуги взамін на можливість бачити дитину. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Жидавчівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області 22 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області 01 квітня 2020 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що на даний момент [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Одночасно у матеріалах справи міститься довідка, видана виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 18 серпня 2021 року № 18-116/1, про те, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася в поліцію з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень [PERSON] , вчинення ним інших кримінальних правопорушень, про вчинення адміністративних правопорушень [PERSON] (зокрема, 15 червня 2021 року, 21 липня 2021 року). Встановлено також, що відносно [PERSON] 06 лютого 2021 року та 10 серпня 2021 року виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства відносно [PERSON] . У матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року, відповідно до якої провадження за скаргою [PERSON] на постанову дізнавача СД № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Мідяного Б.В. від 22 червня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12021142200000078 від 14 червня 2021 року закрито. Зазначеною ухвалою встановлено, що 23 вересня 2021 року заступником керівника Стрийської окружної прокуратури скасовано постанову дізнавача СД ВП № 1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Мідяного Б.В. від 22 червня 2021 року про закриття кримінального провадження № 12021142200000078 від 14 червня 2021 року. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 3\~статті 26 вказаного Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Таким чином, зважаючи на наведені положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України\~. Відповідно до ст.350-6 ЦПК України,\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин положеннями чинного\~ЦПК України\~чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. З матеріалів заяви [PERSON] та додатків до заяви про видачу обмежувального припису не вбачається, що [PERSON] є кривдником, в яких формах останній вчиняв відносно [PERSON] домашнє насильство, з якою періодичністю вчиняється (вчинялося) домашнє насильство, чи взятий [PERSON] на профілактичний облік як кривдник, чи притягувався [PERSON] до адміністративної відповідальності за домашнє насильство вчинене відносно [PERSON] . З долучених документів до справи слідує, що за результатами розгляду заяв [PERSON] [PERSON] жодного разу не притягався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності. Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12021142200000078 не підтверджує вини [PERSON] , а наявність термінових заборонних приписів стосовно кривдника [PERSON] не є доказом притягнення його до адміністративної відповідальності. Жодних вироків чи постанов, що набрали законної сили, відносно [PERSON] до матеріалів справи не долучено. Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки заявниця не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису. Доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до заявниці домашнього насильства, а сааме: постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності заявницею суду не надано. Отже, суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявника. За змістом\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Додані до заяви про видачу обмежувального припису заяви [PERSON] у поліцію від 15 червня 2021 року, 21 липня 2021 року та відеозаписи не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~та не дають підстав для висновку про необхідність видання обмежувального припису щодо [PERSON] . Крім цього, у матеріалах справи міститься інформація ГУНП у Львівській області, відповідно до якої 26 травня 2021 року, 13 червня 2021 року (двічі), 03 серпня 2021 року [PERSON] звертався до правоохоронних органів за фактом вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно нього (напад на нього з шокером, спроби проникнення у його помешкання у стані алкогольного сп`яніння, заборона бачитися з сином). Отже, неодноразові факти звернення сторін до поліції з аналогічними заявами про вчинення домашнього насильства у різних формах відносно одне одного є свідченням тривалого та глибокого розладу у їхніх міжособистих взаєминах, а також доводять факт існування конфлікту між ними. Суд оцінивши усі наявні докази встановив, що сам факт постійного звернення заявника до різних органів з підстав відношення до нього домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] , але не підтверджує факт того, що останній вчинив стосовно заявниці домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того,\~відсутні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці за вищевикладених обставин, а також у зв`язку із недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявниці у подальшому, визнається судом подана заява необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed