Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майна, а [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями. Маючи намір оформити спадщину, позивачі звернулися з цього приводу до Рожищенської державної нотаріальної контори, однак їм відмовили у прийнятті заяви у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Обставинами пропущення такого строку зазначають: свою необізнаність у законодавстві щодо цього питання, оскільки вони помилково вважали що відсутність між ними спору щодо спадкового майна необмежує їх у часі для оформлення своїх спадкових прав, відсутність коштів для оформлення спадщини, а також втрата позивачем [PERSON] усіх документів після пожежі 7 травня 2006 року. У зв`язку із цим позивачі просять суд визначити їм місячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, давали пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Від імені міського голови Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області до суду 9 вересня 2021 року надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. У цій же заяві йдеться про відсутність заперечень проти позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Судом із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , тому останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 18 червня 2007 року. 16 серпня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, а отже пропуск позивачами строку для подання заяви про прийняття спадщини складає 14 років. Копіями свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 30 червня 2021 року № 00031427492 , копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . За змістом довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради № 213 від 10 червня 2021 року заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Пожарківської сільської ради не посвідчувався. Остання до дня смерті проживала на [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 1 липня 2021 року № 224 та дослідженого в судовому засіданні паспорта громадяна України серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] з 16 січня 2007 року проживає на [ADDRESS] . Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК). Нормою частин 1, 3 ст. 1268 ЦК визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частини 1, 2 ст. 1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Отже, правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Позивачі [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що стверджується довідкою Рожищенської державної нотаріальної контори від 18 червня 2021 року № 289/01-16. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачі вказали на необізнаність у законодавстві та відсутність коштів, а позивач [PERSON] окрім цього на втрату під час пожежі у будинку в с. Княгининок документів, зокрема паспорта, свідоцтва про народження, документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельні ділянки. З довідки Луцького міського відділу УМНС України у Волинській області № 613 вбачається, що 7 травня 2006 року виникла пожежа житлового будинку [PERSON] на [ADDRESS] , внаслідок пожежі було знищено, зокрема, документи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Отже, зазначені позивачами причини пропуску строку, встановленого ст. 1270 ЦК, для подання заяв про прийняття спадщини, а саме необізнаність у законодавстві та відсутність коштів, у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК не є тими поважними причинами, що свідчили б про непереборні та істотні труднощі для подання ними таких заяв нотаріусу в шестимісячний строк. Крім цього вказана позивачем [PERSON] така причина як втрата після пожежі 7 травня 2006 року правовстановлюючих документів, а також паспорта не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки судом з паспорта [NUMBER] на ім`я [PERSON] у судовому засіданні встановлено, що датою його видачі значиться 10 березня 2001 року. Більше того, навіть у випадку й існування таких обставин (втрата правовстановлюючих документів після пожежі), недоведеним є неможливість позивачів звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку, оскільки такі обставини могли б стати підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину, а не відмови нотаріуса у прийнятті заяв про прийняття спадщини позивачами [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] про визначення їм додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: dismissed