Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що розпорядженням голови Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 492 від 22 липня 2005 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам соціальної сфери Привільської сільської ради та передачу земельних у власність для ведення особистого селянського господарства» матері позивачки [PERSON] було передано у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 1, 49 гектари для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області. При цьому, [INFO] року мати позивачки померла, у зв'язку з чим не встигла отримати на руки відповідний правовстановлюючий документ, у зв'язку з чим відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивачку можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно розпорядженням голови Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 492 від 22 липня 2005 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам соціальної сфери Привільської сільської ради та передачу земельних у власність для ведення особистого селянського господарства» матері позивачки [PERSON] було передано у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 1, 49 гектари для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], прізвище позивачки було змінено у наслідок укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. При цьому, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] року мати позивачки, [PERSON] померла, у зв'язку з чим не встигла отримати на руки відповідний правовстановлюючий документ, який посвідчує за останньою право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1, 49 гектари для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області. На даний час, позивачка є єдиною спадкоємицею майна померлої своєї матері за законом першої черги. Однак, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивачку можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої за законом першої черги, так як позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів отримала право на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved