Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах Держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з [PERSON] кошти у розмірі 3352,17 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вказані витрати були понесені Київською міською клінічною лікарнею Швидкої медичної допомоги у зв'язку з лікуванням [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.09.2014 р. з вини відповідача [PERSON]. У судовому засіданні прокурор прокуратури Деснянського району м. Києва позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки відповідному виконавчому органу місцевого самоврядування, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 14). Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.11.2014 року кримінальне провадження № 12014100030009880 відносно [PERSON] було закрито та останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року близько 21 години 30 хвилин [PERSON], керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А 092», номерний знак [NUMBER], порушивши вимоги п.п. 1.3., 2.3. «б», 10.1., 21.4. Правил дорожнього руху України, розпочав рух до повного зачинення дверей, в наслідок чого з керованого ним автобусу випала пасажирка [PERSON], яка виходила на зупинці громадського транспорту, в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого променево-зап'ясткового суглобу у вигляді перелому шиловидного лівого променево-зап'ясткового суглобу, перелому променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків; закритої травми лівого променевого зап'ясткового суглобу у вигляді перелому шилоподібного відростку лівої променевої кістки, які відповідно до Висновку судово-медичної експертизи №1903/Е від 17.10.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розгляд здоров'я на строк понад 21 добу. Порушення вищезазначених вимог Правил дорожньою руху України знаходяться в прямому причинному зв'язку з причинами виникнення дорожньо-транспортної пригоди та отриманням внаслідок цього [PERSON] даних тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Таким чином, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.11.2014 встановлено, що [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок отриманих пошкоджень потерпілу [PERSON] доставлено на лікування в Київську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, де їй було надано медичну допомогу. У період з 05.09.2014 р. по 12.09.2014 р. потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні в травматологічному відділенні №2 з діагнозом: «Закритий уламковий перелом ДЄМ правої променевої кістки зі зміщенням уламків. Закритий перелом шилоподібного відростку лівої променевої кістки». За вказаний період Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги було витрачено на лікування [PERSON] всього 3352,17 грн., що підтверджується відповідним розрахунком витрат на лікування хворих від 23.01.2015р. вих. № 101/1, проведений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2012р. № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (а.с. 6). Оскільки судом, в рамках розгляду кримінального провадження не вирішено питання про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілою від злочину, витрачених закладом охорони здоров'я, прокуратурою району встановлено підстави для відшкодування [PERSON] зазначених коштів на користь Державного бюджету України. Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних затрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Матеріали справи мають достатньо доказів щодо розміру фактичних затрат, понесених Київською міською клінічною лікарнею швидкою медичної допомоги, які було витрачено на лікування [PERSON] від злочину, вчиненому [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку відповідача суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення проти позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved