Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про розподіл майна набутого за час шлюбу, мотивуючи тим, що 22 березня 1991 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу позивач та відповідач придбали кв. [ADDRESS] .. Вказане майно позивачка вважає спільною сумісною власністю подружжя, тому просить суд поділити спірну квартиру між нею та відповідачем, а саме: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, а від її представника, адвоката Швецової Н.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, із заявами по суті справи до суду не звертався. Враховуючи відсутність заперечень від позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Судом встановлено, що 22 березня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER]. 01 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , за яким [PERSON] набув зазначену квартиру у власність. Договір посвідчено державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1-3569.. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спірна квартира набута сторонами під час шлюбу, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Визначаючи частки кожного з подружжя у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачем не оспорюється та обставина, що спірну квартиру придбано у шлюбі, за спільні кошти та те, що вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1 893,50 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372 СК України,

Outcome: approved