Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

До Чаплинського районного суду Херсонської області звернулась представник позивача адвокат Сидоренко Н.О. з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] , який остання заповіла позивачу. Разом з тим, позивач своєчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подав, оскільки не знав про існування заповіту. Про наявність складеного заповіту стало відомо під час оформлення спадщини в Чаплинській державній нотаріальній конторі Херсонської області. Вважає, що строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважної причини, у зв`язку з чим просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Сидоренко Н.О. подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити, відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30 червня 2015 року. Родинні відносини позивача з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 21 травня 1992 року, свідоцтвом про народження відповідача батька позивача серії [NUMBER] від 21 жовтня 1960 року народження Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] , яке вона заповіла позивачу відповідно до заповіту від 07.04.2014. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживав її син відповідач по справі та батько позивача [PERSON] відповідно до довідки К.Володимирівської сільської ради №198 від 15 червня 2020 року. Листом державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області № 548/01-16 від 23.06.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Як вбачається з листа державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області № 823/01-16 від 25.09.2020, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно ч.1\~ст.1270 ЦК\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1272\~ЦК України,\~ якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин для прийняття спадщини позивач мав звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті [INFO] [PERSON] , але не зробив цього вчасно і пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цьому стало те, що спадкодавцем було складено заповіт про який позивач дізнався лише при зверненні до нотаріуса у 2020 році. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. До аналогічного висновку також дійшла й Судова палата у цивільних справах\~Верховного Суду України у своїй постанові від 23\~серпня 2017\~року у\~справі № 6-1320цс17. Враховуючи причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а саме необізнаність його про існування заповіту, про який він дізнався 2020 року, а також те, що нотаріус в даному випадку не міг повідомити позивача про наявність заповіту вчасно з причин, що спадкова справа не заводилась, а тому позивач не міг знати про існування заповіту, суд вважає що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому він може бути поновлений. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який не заперечує проти позовних вимог, що згідно положень ч. 4\~ст.\~206 ЦПК України\~є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що з аналізу положень ст.1270\~та ч. 3 ст.1272 ЦК, вбачається, що двохмісячний строк для прийняття спадщини з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved