Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 16 квітня 2002 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 39. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 квітня 2002 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 39. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Підставами для розірвання шлюбу є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, небажання йти на компроміс. Через постійні розбіжності у поглядах на життя між сторонами систематично виникають конфлікти, а відносини перестали бути нормальними, щасливими та морально збагаченими. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та утримання дитини. Спірних питань по майну, набутому за час шлюбу, немає. Ухвалою судді від 22 березня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 21 квітня 2021 року. У призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, часу і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 16 квітня 2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 16 квітня 2002 року складено відповідний актовий запис № 39. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] дружині - [PERSON] . Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 109, батьком якого є позивач, матір`ю - відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 06 липня 2004 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, між ними відсутнє взаєморозуміння та у них різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з доводів позовної заяви, не спростованих відповідачем, домовленостей щодо виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] між сторонами досягнуто. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у заяві, яку вона подала до суду 21 квітня 2021 року, просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище- [PERSON] . Враховуючи, що відповідач визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, виходячи зі змісту ст. ст. 141-142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved