Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів , мотивуючи тим, що виявив невідповідність запису у своїх трудовій книжці та паспорті . Трудова книжка поділяється на два розділи , початок яких оформлюється титульним листом із зазначенням прізвища , ім.»я та по батькові , дати народження . На першому титульному листі трудової книжки його прізвище вказано « Закатюра « , дата народження « 30.06.1955 року « . Підпис на цьому листі вказано « Закотюра « . На другому титульному листі трудової книжки сторінка 17 , вказано прізвище «Закотюра « , дата народження «30 июля 1955 г « , що відповідає дійсності та даним його паспорту. На даний час він має право звернутись за призначенням йому пенсії , але у зв»язку з помилками у трудовій книжці , він не має можливості надати до Пенсійного фонду всі необхідні документи . Іншим способом , як у судовому порядку , встановити факт , що трудова книжка , видана 12 лютого 1972 року на ім.»я [PERSON] , [INFO] , фактично належить йому [PERSON] , [INFO] , тому у нього виникла необхідність звернутися до суду за вирішенням вказаного питання у встановленому законодавством України порядку . Прохає встановити факт належності йому [PERSON] , [INFO] , трудової книжки , виданої 12 лютого 1972 року на ім.»я [PERSON] , [INFO] . До судового засідання позивачем подано заяву про розгляд справи в його відсутності , згідно якої заяву підтримав повністю та прохав задовольнити . Заінтересованою особою представника в судове засідання не направлено, згідно поданого повідомлення заперечень проти заяви не надано. Перевіривши матеріали справи, суд встановив , що згідно копії трудової книжки від 12.02.1972 року прізвище заявника значиться «Закатюра» , рік народження 1955 , 30.06., з паспорту серії КН 567355 , виданого Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області 16.01.1998 року та запису трудової книжки від 23.08.1984 року вбачається , що документ видано на ім.»я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику трудової книжки, виданої 12.02.1972 року . Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом , який вирішить спір . Приймаючи до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у листі від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ,

Outcome: approved