Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що батьком позивачки [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями у 1959 році було закінчено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Висока, б. № 14. Батько позивачки [PERSON] помер 18 січня 2013 року. Відповідачка [PERSON] є дружиною померлому, матірю позивачці. Позивачка вказує, що після закінчення будівництва та до самої смерті її батьком не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. На даний час спадкоємцями майна померлого за законом першої черги є позивачка та її мати, відповідачка [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, про що вчинила заяву, однак не посвідчила її нотаріально. За вказаних обставин, позивачка не має можливості оформити спадщину на вищезазначене спадкове майно у нотаріуса. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом було встановлено, що дійсно батьком позивачки [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями у 1959 році було закінчено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Висока, б. № 14 (номер архівної справи № 1295 по Троїцькому КП БТІ Луганської області). Згідно технічного паспорту на даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Висока, б. № 14, складається: А-1ж; а житловий будинок; Ж; ж літня кухня; ПГ; ПГ1 погріба; М навіс; К гараж; Л; И сараї; Б; В; З сараї; Е убиральня; Н літній душ; 1-3 огорожа; 4 колодязь. [PERSON] помер 18 січня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 351350. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 111543, прізвище позивачки було змінено у наслідок укладення відповідного шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД № 427349. Відповідачка [PERSON] є дружиною померлому, матірю позивачці, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЯР № 041295. Після закінчення будівництва та до самої смерті батьком позивачки не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. На даний час воно не вважається самовільним будівництвом, однак дане нерухоме майно було збудовано без відповідного будівельного проекту і після його спорудження не було прийнято до експлуатації, як того вимагає чинне на теперішній час законодавство, хоча на нього у встановленому порядку було виконано відповідну технічну документацію. Саме тому, дане майно по теперішній час не зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, згідно п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» від 24 травня 2001 року № 127, затвердженої Наказом Держбуду України, - не потребують отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію: будівлі та споруди, прибудови та перепланування в житлових будинках, побудованих до 05 серпня 1992 року. Отже, на момент будівництва домоволодіння, чинне на той час законодавство не вимагало обовязкового отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію, однак на теперішній час законодавцем визначена обовязкова реєстрація на нерухоме майно, провести яку не можливо без наявності зазначених документів та введення такого майна в експлуатацію. Крім цього, вказане міг зробити тільки померлий батько позивачки. На даний час спадкоємцями майна померлого за законом першої черги є [PERSON] та її мати, [PERSON]. Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, про що вчинила заяву, однак не посвідчила її нотаріально. За вказаних обставин, позивачка не має можливості оформити спадщину на вищезазначене спадкове майно у нотаріуса. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті її батька, так як на момент смерті проживала у вказаному житловому будинку. Таким чином, з оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлого за законом першої черги, так як відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів набув право на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved