Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Холодівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті матері заявник прийняв, однак оформити спадкове майно не в змозі, через відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] Захоронення матері заявника було проведено на кладовищі в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області та похоронами займався останній, проте через необізнаність розтин трупа не проводився, через це довідка про смерть не видавалася. По цій причині державний орган РАЦС не зареєстрував смерть матері та свідоцтво про смерть не видавалось. Зважаючи на вищевикладене, заявник просить встановити факт смерті [INFO] в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області [PERSON], [INFO] та зобов'язати Тульчинський районний відділ ДРАЦС провести реєстрацію смерті [PERSON] та видати свідоцтво про її смерть. Заявник у судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві, просив розглянути справу без його участі. Представник заявника у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій на вимогах заявлених [PERSON] наполягає, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Тульчинського районного Відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, заперечень немає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно довідки № 223 від 14.05.2018, виданої Холодівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, на сільському кладовищі дійсно є захоронення людини з прізвищем [PERSON] з датою смерті [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки № 215-16.26-112 від 22.05.2018, виданої Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Вінницькій області, актовий запис про смерть на [PERSON], яка померла [INFO] в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області відсутній. Книги реєстрації актів про смерть за 1999 по 2005 по Тульчинському районі збереглися (а.с.6). Згідно довідки № 141 від 25.06.2018, виданої виконкомом Холодівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, щодо неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON], відповідно до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні підставою для реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про встановлення смерті особи в певний час, рішення суду про олошення померлою, у зв'язку з тим, що вище перераховані документи до сільської ради не надавалися, смерть зареєстровано не було (а.с.16). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до глави 5 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 за № 3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті матері, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Проте, вимога заявника щодо зобов'язання Тульчинського районного відділу ДРАЦС провести реєстрацію смерті [PERSON] та видати свідоцтво про її смерть задоволенню не підлягає, оскільки державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, а тому відповідно додатковому вирішенню не потребує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial