Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач вказав, що подарував відповідачу будинок № 11 по 1-му Вапняному провулку в м.Одесі, але на його думку відповідач не достойним бути обдарованим, так як скоїв злочин проти здоровя, тому позов містить вимоги розірвати договір дарування будинку № 11 по 1-му Вапняному провулку в м.Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON], повернути будинок у власність позивача. В судовому засіданні [PERSON], залучена в якості правонаступника померлого позивача [PERSON], а також адвокат позивача [PERSON] вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення відносно відповідача кримінальних справ за ч.1 ст.125 та ч.1 ст. 190 ЦК України. [PERSON] також вказала, що відповідач знущався над їх батьком, завдавав йому шкоди, та батько взагалі українську мову не розумів та тому договір свідомо підписати не міг. Після розяснення положень ст. 62 Конституції України адвокат зазначила, що оскільки слідство вже триває декілька років та буде тривати ще невідомо скільки, тому необхідно розглянути цю справу на підставі наявних доказів. [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач жодних протиправних дій стосовно дарувальника не вчиняв, навпаки, доглядав батька та надавав йому допомогу, а позов батьком було подано до суду під впливом інших членів родини; адвокат зазначала, що незважаючи на строк досудового розслідування по кримінальних справах, відповідачу навіть не висунуто жодних підозр, що очевидно обумовлено надуманістю підстав заяв. [PERSON] вказував, що батько сам подарував йому будинок та розумів, що робить. Третя особа ПН ОНМО [PERSON] повідомила, що вона дійсно посвідчила договір дарування від імені [PERSON], якій діяв свідомо та добровільно без будь-якого впливу та присутності інших осіб, що дарувальнику було розяснено усі правові наслідки договору, його відмінності від заповіту або іншого розпорядження на випадок смерті, що [PERSON] довго, але самостійно ознайомився зі змістом договору дарування та здійснив відповідне волевиявлення щодо розпорядження належним йому майном шляхом укладання договору дарування. Вислухавши пояснення сторін та їх адвокатів, третьої особи, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.01.2014р. [PERSON] подарував відповідачу будинок № 11 по 1-му Вапняному провулку в м.Одесі (а.с. 64). Договір дарування нотаріально посвідчений ПН ОНМО [PERSON] За п. 13 цього договору його сторони засвідчили, що на момент укладання цього договору вони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними; що їм зрозуміла природа цього правочину, їх права та обов'язки за договором; при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчинюється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним). [PERSON] під час укладення договору діяв добровільно без будь-якого впливу та присутності сторонніх осіб; дарувальнику нотаріусом було розяснено усі правові наслідки договору, його відмінності від заповіту або іншого розпорядження на випадок смерті, [PERSON] був ознайомлений зі змістом договору в повному обсязі та свідомо здійснив відчуження нерухомого майна. [PERSON] помер 02.05.2015р. (а.с. 61) та з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась залучена в якості правонаступника позивача [PERSON] а також відповідач по справі [PERSON] (а.с. 101, 104). За ч.1 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду ч.1 ст. 62 Конституції України. Таким чином, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, єдиним належним доказом вчинення злочину відповідачем може бути лише обвинувальний вирок суду, який набрав чинності. Кожна сторона відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що позивач не довів скоєння злочину відповідачем проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей, а тому в задоволені позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed