Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 03.12.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 03.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 989. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м Києва від 11.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Прізвище позивача [PERSON] було змінено на [PERSON] , в зв`язку з укладенням нею шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Діти залишилися проживати разом з позивачкою. Одночасно із розірванням шлюбу, було вирішено стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що відповідач допустив суттєве порушення своїх батьківських обов`язків, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному утриманню дітей, не піклується про дітей, не бере участі в їх вихованні, не цікавиться їхнім життям, станом їхнього здоров`я та розвитком, тобто фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені дії відповідача не лише є неправомірними, а й завдають суттєвої шкоди дітям, призводять до їхніх моральних страждань та сприяють спотворенню у них уявлень про шлюб та сім`ю, зважаючи на наступне. Відповідач [PERSON] у період з 2016 року по 2018 рік зустрічався із дітьми не більше 15 разів. Хоча до 2019 року відповідач проживав на сусідній вулиці та міг навідувати дітей хоч кожен день та запрошувати їх до свого місця проживання. Ініціатором тих зустрічей, які все ж відбувалися, виступала здебільшого позивач, оскільки розуміла важливість та значимість ролі батька, спілкування із ним у житті дітей. Натомість відповідач досить часто ухилявся від зустрічей під приводом відсутності у нього коштів на подарунки для дітей або проведення із ними дозвілля. На зауваження позивача щодо того, що дітям потрібні не подарунки, а спілкування та щира зацікавленість у їхньому житті, не реагував. За 2 роки, що передували дню подачі позову, батько жодного разу не зустрівся із дітьми ані за місцем їхнього проживання, ані в жодному іншому місці, не відвідував їх на дні народження та інші свята, не запрошував до себе, не дарував подарунки на дні народження. У 2019 році спілкування відповідача із дітьми носило ситуативний характер, відбувається вкрай рідко та лише по телефону. Під час нетривалих та нечастих телефонних розмов, [PERSON] обіцяє дітям з ними зустрітися, разом провести час, але фактично своїх обіцянок не виконує, чим дуже травмує дітей, завдає їм моральних страждань та не сприяє утвердженню у них нормальних уявлень про сім`ю, стосунки між батьками та дітьми. Після того як позивач перестала спонукати відповідача до спілкування із дітьми, воно фактично було припинено. Зараз відповідач не надає коштів на утримання дітей, на забезпечення їх харчуванням, одягом, розвиток їх здібностей, не спілкується із ними, не цікавиться їхнім життям та світоглядом, не приймає участі у їх вихованні. Тобто, фактично він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, переклавши в повному обсязі ці функції на позивача та на її чоловіка. З даними твердження позивачки відповідач погодився, про що виклав у відповідній заяві, зазначивши, що відновлення довірливих відносин із дітьми є неможливим, оскільки враховуючи його спосіб життя, надати їм адекватне виховання, правильні уявлення про сім`ю та життя він не взмозі, так само як і надавати фінансову допомогу. Згідно висновку від 17 травня 2021 №100/09-1628 Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Згідно роз`яснень п. п.15, 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведене свідчить, що відповідач в порушення ст.ст.150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своїх дітей, зокрема: утримувати дітей до досягнення ними повноліття, виховувати дітей, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дітьми освіти. Факт ухилення відповідачем від виховання та утримання дітей підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved