Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Заступник прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 - Коваленко Н.В. звернулася до суду в інтересах держави з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на користь Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» грошові кошти, які понесені державою на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 2413,52 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28 червня 2018 року приблизно о 07 годині 30 хвилин [PERSON] , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в квартирі [ADDRESS] , в ході сварки з потерпілим [PERSON] , яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, взяла зі столу ніж, яким завдала [PERSON] один удар в область грудної клітини, зліва, спричинивши потерпілому [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-2614/2018 від 23.07.2018 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення грудної клітини, яке в своїй течії ускладнилось розвитком лівобічного гемапневматораксу та пошкодженням 3-го ребра, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Із отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні невідкладної хірургії, травматичного шоку, військової хірургії з хірургією надзвичайних ситуацій на 45 ліжок з анестезіологічною групою і палатою інтенсивної терапії на 6 ліжок з 28.06.2018 р. по 03.07.2018 р. (5 ліжко-днів). Витрати, понесені державою на лікування [PERSON] , склали у загальній сумі 2413,52 грн., згідно з фактичними витратами на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року у справі № 644/5622/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року у виді 68 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 8 дням позбавлення волі та призначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 8 (вісім) днів. Під час ухвалення вироку не вирішено питання щодо відшкодування збитків, заподіяних вчиненням даного злочину, у зв`язку з чим заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 звертається в інтересах держави в особі Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» з позовом до відповідача. Ухвалою суду від 27.04.2020 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Качанівська виправна колонія (№54)» на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлялась відповідачу через адміністрацію установи відбування покарань, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановленого строку для подання відзиву. Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Прокурор Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 - Таманов Є.О., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував, про що надав відповідну заяву. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 червня 2018 року приблизно о 07 годині 30 хвилин [PERSON] , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в квартирі [ADDRESS] , в ході сварки з потерпілим [PERSON] , яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, взяла зі столу ніж, яким завдала [PERSON] один удар в область грудної клітини, зліва, спричинивши потерпілому [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-2614/2018 від 23.07.2018 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення грудної клітини, яке в своїй течії ускладнилось розвитком лівобічного гемапневматораксу та пошкодженням 3-го ребра, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Із вказаними тілесними ушкодженнями нанесеними [PERSON] , потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» у відділенні невідкладної хірургії, травматичного шоку, військової хірургії з хірургією надзвичайних ситуацій на 45 ліжок з анестезіологічною групою і палатою інтенсивної терапії на 6 ліжок з 28.06.2018 р. по 03.07.2018 р. (всього 5 ліжко-днів) та витрати понесені державою на лікування [PERSON] склали 2413,52 грн. згідно фактичним витратам на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року у справі № 644/5622/18, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року у виді 68 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 8 дням позбавлення волі та призначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 8 (вісім) днів. Вирок набрав законної сили 13.02.2020 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З інформації ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 07.04.2020 року за № 231, вбачається, що лікарняним закладом у самостійному порядку не вживались заходи щодо стягнення з відповідача збитків на лікування [PERSON] . Заклад не заперечує проти вжиття Харківською місцевою прокуратурою № 3 заходів представницького характеру в інтересах лікувального закладу щодо стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину у розмірі 2413, 52 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь держави в особі ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 2413, 52 грн.які понесені державою на лікування особи потерпілої від злочину. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved