Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням суду від 14.05.1993 року був визнаний недієздатним, 22.05.2016 року поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» у примусовому порядку. З метою визначення психічного стану [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнта в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку щодо необхідності продовження примусової госпіталізації, оскільки на даний час [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого неспроможний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для нього і оточуючих. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Особа, яка надає правову допомогу [PERSON] та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Народного суду Ямпільського району Сумської області від 14 травня 1993 року [PERSON] визнано обмежено дієздатним в частині отримання пенсії і розпорядження майном (а.с.12). Рішенням Ямпільського райсуду Сумської області від 24 червня 2009 року піклувальником над [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.9). Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 07 вересня 2016 року та від 07 березня 2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців (а.с.8). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 27.02.2018 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, інший тип, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу» (F-20.80 за МКХ-10). По своєму психічному стану не може задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього і оточуючих. По своєму стану потребує продовження примусової госпіталізації, але через недієздатність не може дати усвідомлену згоду. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/1075 від 28.02.2018 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1988 року. Багато разів, тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Є інвалідом другої групи безтерміново. Остання госпіталізація з 22.05.2016 року по теперішній час (а.с.6). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для нього і оточуючих.

Outcome: approved