Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між позивачкою та відповідачкою було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу вказаного приміщення, у зв'язку з чим, позивачка передала відповідачці домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідну розписку від 19 листопада 2009 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки відсутній кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташоване вказане нерухоме майно. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та відповідачкою правочин. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивачка до суду не з'явилася, надала заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без її участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що відповідачка є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між позивачкою та відповідачкою було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу вказаного приміщення, у зв'язку з чим, позивачка передала відповідачці домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідну розписку від 19 листопада 2009 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки відсутній кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташоване вказане нерухоме майно. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та відповідачкою правочин. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшло вищезазначене домоволодіння, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на вказане домоволодіння. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved