Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у виді земельної частки (паю) у землях колишнього КСП «Шлях Леніна» у с.Лантартівка Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку оригінал сертифікату було вилучено, що позбавило її можливості прийняти земельний пай у спадщину. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19.06.2008 року за нею визнане право на виділену з земельного паю земельну ділянку ріллі площею 5,16 га, розташовану на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та інше майно за виключенням земельного паю. Заповіту спадкодавець не склав, інших спадкоємців за законом немає. Однак у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа їй було відмовлено в нотаріальній конторі в отриманні свідоцтва про спадщину. Тому вона змушена звернутись з даною позовною заявою до суду. В підготовче засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від відповідача до суду надійшла письмова заява, згідно якої Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд справу розглядати за відсутності її представника. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.1953 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Внаслідок укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2008 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). Як вбачається з копії сертифікату на право неа земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях Леніна» розміром 7,07 в умовних кадастрових гектарах (а.с.5). Згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19.06.2008 року за [PERSON] було визнане право власності на земельну ділянку площею 5,16 га, розташовану на території Лантратівської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Відповідно до копії Державного акту на право на земельну ділянку від 27.08.2008 року, [PERSON] на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області є власником земельної ділянки площею 5,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лантартівської сільської ради (а.с.7), Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст., ст.1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після чого, райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, той факт, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст.392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268,1274, ЦК України, ст..81 ЗК України,

Outcome: approved