Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До суду звернулись позивачі з позовом до відповідача, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], згідно якого просили суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 19,8 кв.м. позначена на плані № 1; виділити в користування позивачам [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 12,5 кв.м, обладнану лоджією 3,4 кв.м. позначену на плані № 2; залишити в загальному користуванні кухню, ванну, санвузол, коридор. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вказана квартира є спільною частковою власністю в рівних долях позивачів [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] та його сина від першого шлюбу - їх онука [PERSON] В квартирі окрім власників зареєстрована ще [PERSON], яка є донькою відповідача від другого шлюбу. На час звернення до суду у зазначеній квартирі склався наступний порядок користування: відповідач займає кімнату 12,5 кв.м, позивачі займають кімнату 19,8 кв.м. Більше в квартирі фактично ніхто не проживає. Неповнолітній син відповідача - [PERSON] постійно згідно рішення суду, проживає зі своєю матір'ю за іншою адресою. Неповнолітня донька відповідача від другого шлюбу - [PERSON] також в спірній квартирі не проживає, а проживає за адресою своєї матері, отже, на думку позивачів, право дітей на проживання в спірній квартирі порушено не буде. Зазначивши, що протягом останніх років між позивачами та відповідачем виникають конфлікти по оплаті за комунальні послуги, мирно вирішити питання не вдається. Відповідач не бажає брати участь у витратах пов'язаних з утриманням квартири, окрім цього відповідач не надає можливості позивачам проживати в квартирі, чинить перешкоди у користуванні їх спільним майном. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому зазначив, що він є батьком та законним представником свого сина [PERSON], який є співвласником та користувачем спірної квартири, та доньки [PERSON], яка також зареєстрована в квартирі та має право користування нею. Зазначивши, що позивачка [PERSON] тривалий час проживає у своєї доньки, а позивач [PERSON] в приватному будинку на дачі. Позивач [PERSON] постійно провокує конфлікти з приводу користування спірним житлом, своєю неправомірною поведінкою вигнав зі спірної квартири дружину відповідача та дітей, чим позбавив їх права на проживання у зазначеній квартирі. Відповідач вважає, що встановлення порядку користування спірною квартирою взагалі не можливо, оскільки це грубо порушує права його двох малолітніх різностатевих дітей на проживання у згаданій квартирі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. За клопотанням відповідачем у судовому засіданні судом залучено до участі у справі в якості третьої особи - Службу у справах дітей Оболонської районної адміністрації у м. Києві. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної адміністрації у м. Києві у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] приватизована та належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. (а.с.9). Згідно довідки (форми №3) КП «Приозерне» ЖЕК №0504 від 19.12.2014 р. за вих.№473 окрім зазначених співвласників зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.7) Квартира складається з двох ізольованих житлових кімнат 19,8 кв.м на схемі №1 та 12,5 кв.м. на схемі №2, загальна площа квартири 53,10 кв.м, житлова - 32,3 кв.м.(а.с. 8) Під час розгляду справи сторони підтвердили, що у них склались неприязнені, конфліктні стосунки на побутовому ґрунті, в тому числі з приводу користування квартирою. Зазначене підтверджується копіями звернень позивачки до міліції та висновками Оболонського РУГУ МВС України в м.Києві від 08.01.2014 року, 21.11.2013 року. (а.с. 17,18). Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України, кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З урахуванням вказаних вимог Закону, суд вважає правильним відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування квартирою, оскільки між співвласниками не встановлений такий порядок користування спірною квартирою, який позивачі просять визначити рішенням суду, виділення у користування сторонам окремих кімнат спірної квартири суттєво обмежуватиме права інших співвласників, виходячи з розміру належної їм частки у спірному майні, визначити частку кожного співвласника у спірній квартирі, що може бути надана кожному у володіння та користування, яка б не обмежувала права інших співвласників, передбачені ст.ст. 317, 319 ЦК України щодо права власника користуватись майном на власний розсуд неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed