Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття (віку 18 років), тобто до [INFO] року включно. Обґрунтовує свої вимоги тим, що проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час даних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] р. сторони зареєстрували шлюб. З березня 2018р. відповідачка покинула сім`ю. Дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідачка не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на його утримання. В судове засіданні позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала частково, а саме у розмірі 1000 грн. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.01.2018р., однак за час коли сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] р. н ., який перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Доказів того, що у відповідачки є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідачка не може надавати дитині матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст.7СКУкраїни при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з моменту звернення до суду до виповнення сином повноліття, оскільки позивачем не надано обгрунтованого розрахунку суми аліментів у розмірі 2000 грн., які він просив стягнути з відповідачки. Суд вважає, що аліменти у розмірі 1000 грн. будуть достаніми для забезпечення належного рівня життя дитини, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: partial