Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, посилаючись на наступне: 20.02.2015 року вона зареєструвала шлюб. Зараз з відповідачем вони проживають окремо. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Усі обовязки щодо утримання спільної дитини позивач несе самостійно, хоча не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. Угоди про сплату аліментів не досягнуто. Відомостей про роботу відповідача позивач не має. Примирення з відповідачем не можливе. Причинами розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони не зійшлися поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, що і стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строку для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 20.02.2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в якому сторони записані її батьками. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння, виникнення сварок у звязку з різними поглядами на сімейне життя і ведення спільного господарства. В результаті чого спільне проживання та сімейне життя сторін стало не можливим. Сторони припинили ведення спільного господарства та спільне проживання, з квітня 2017 року, що підтверджується пояснення позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, збереження шлюбу на думку суду буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. В звязку з чим суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу відповідно до прохання позивачки суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати малолітня дитина, суд вважає, що витрати повязані з реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану повинні бути покладені на відповідача. Відповідно дж ост. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320 грн. половина суми сплаченого судового збору. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін проживає з позивачкою. З пояснень позивача встановлено, що на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, про його доходи їй нічого не відомо. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відомостей про доходи відповідач суду не надав, проте позивач пояснила, що в нього на утриманні є ще одна дитина, тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню в частці від заробітку (прибутку) відповідача. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина, [PERSON], проживає разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд вважає вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років є законними та обґрунтованими. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач фактично сплачує аліменти на двох дітей, одна з яких спільна дитина з позивачем, відомостей про його доходи не має. У звязку з чим суд вважає за можливе визначити аліменти на дружину в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця. При визначені порядку надання утримання позивачу суд враховує положення ч.3 ст. 77 та ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України згідно яких аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 14.08.2017 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280 грн. (як за дві вимоги майнового характеру). На основі ст.ст. 77,79, 80, 110, 112, 180, 192, 183, 84, 367 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial