Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Леніна, будинок № 81 в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області. Вищевказану вулицю було перейменовано з вул. «Леніна» на «Зарічна» згідно рішення Троїцької селищної ради Луганської області № 76/7 від 24 вересня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулку в смт. Троїцьке» . На підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] уповноважила [PERSON] продати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Леніна (нині вул. Зарічна) , буд. № 81. 16 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленість щодо купівлі - продажу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Вказану домовленість фактично було виконано у повному обсязі, так як позивачем було передано домовлену суму за придбання зазначеного нерухомого майна, а відповідач [PERSON] в свою чергу фактично передала позивачу у власність дане нерухоме майно, про було вчинено розписку. Оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим через відсутність кадастрового номеру на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між нею та відповідачем [PERSON] правочин, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свого майнового права. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селищі Троїцьке Троїцького району Луганської області по вулиці Зарічна , будинок № 81. Позивач до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов у поновному обсязі. Відповідачі також у судове засідання не зявились, надали до суду заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок № 81 по вулиці Леніна в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наступними документами: договором дарування житлового будинку від 18 грудня 2002 року, який зареєстрований в Троїцькому бюро технічної інвентаризації 13 січня 2003 року; копією технічного паспорту на житловий будинок № 81 по вул. Леніна, в смт. Троїцьке Луганської області (а.с., а.с. 14-18). Згідно рішення № 76/7 Троїцької селищної ради шостого скликання сімдесят шостої сесії від 24 вересня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулку в смт. Троїцьке» вулиця Леніна перейменована на вулицю Зарічна ( а.с.13). Згідно із копією технічного паспорту на домоволодіння № 81 по вулиці Зарічна, будинок № 81 в смт. Троїцьке Луганської області, домоволодіння складається з : А; а; r - житловий будинок; Б- літня кухня; В;И;З сараї ; Г- гараж; ПГ- погріб; К- убиральня; Й- літній душ ; 3-4 - огорожа ; 5- колодязь ( а.с.16). Згідно із нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] продати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Леніна (нині вул. Зарічна) , буд. № 81 ( а.с. 11). 16 жовтня 2015 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого позивач придбала, а [PERSON] продала житловий будинок № 81 з надвірними будівлями, що розташований в селищі Троїцьке Троїцького району Луганської області по вулиці Леніна (нині Зарічна), про що вчинено розписку ( а.с. 10). Оформити правочин в нотаріальному порядку позивач та відповідач [PERSON] не змогли, оскільки у останньої відсутній кадастровий номер на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а тому оформили купівлю - продаж домоволодіння розпискою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Пунктом 31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5 (z0283-04), передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості ( інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження житлового будинку правовстановлюючим документом, який повинен бути наданий нотаріусу в силу п. 61 та 62 зазначеної вище Інструкції є документ, або його дублікат, який підтверджує право власності (довірчої власності) на вказане майно. Зазначені вище обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між нею та відповідачем правочин. З огляду на вищезазначене, оскільки позивач домовилася з [PERSON] щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, відповідачі не заперечують проти даного правочину, фактично відбулося повне виконання правочину, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин, враховуючи, що вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, суд вважає, що порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як вона набула у власність зазначений житловий будинок № 81, по вулиці Зарічна в смт. Троїцьке, Троїцького району Луганської області з господарськими будівлями та спорудами, однак у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року , яку ратифіковано Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 328, 203, 204, 334, 638, 655, ЦК України, п. 31, 61, 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5 ,

Outcome: approved