Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся з вказаним позовом в якому зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-1460, належить на праві власності 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Вокзальній 4 у с. Климашівка Хмельницького району Хмельницької області. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,3410 га, якою він користується спільно з іншим співвласником [PERSON] Означена земельна ділянка перебувала у користуванні у визначених межах спадкодавця [PERSON], ще з 28.05.1965 року, у цих же межах перейшла йому та [PERSON] в порядку спадкування. Рішень щодо вилучення ні в його батька, ні у нього та [PERSON] (після набуття права власності на домоволодіння) земельної ділянки та/або зміни її конфігурації не приймалося. 07 жовтня 1999 року Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого останній перейшла у власність земельна ділянка площею 0,26 га, що розташована по вул. Вокзальній, 6 у с. Климашівка. До складу вказаної земельної ділянки входить частина земельної ділянки, яка перебуває у його та [PERSON] користуванні площею 0,0451 га. Підставою для видачі [PERSON] вказаного свідоцтва про право на спадщину стала виписка з рішення Пашковецької сільської ради №4 від 30.12.1994 року. Водночас вважав, що оскільки на його запит до архівного сектору Хмельницької районної державної адміністрації була надана копія вищевказаного рішення у якому відсутній перелік громадян, яким передавалися у власність земельні ділянки, вказана виписка є протиправною. Крім того, просив врахувати, що ні [PERSON], ні [PERSON], не є власниками спірної земельної ділянки, оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] (26.01.1996 року) останньому не видавався державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. До того ж, межі земельної ділянки на час відкриття спадщини для [PERSON] в натурі (на місцевості) не встановлювалися, а ним, як суміжним землекористувачем не погоджувалися. Крім того, спір стосовно меж належних йому та відповідачу земельних ділянок фактично був вирішений ще у грудні 1996 року відділом земельних ресурсів Хмельницького району, за результатами розгляду якого факту порушень та розкопування межі із сторони [PERSON] не виявлено. За таких обставин вважав, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 1999 року було неправомірно включено до спадкового майна земельну ділянку, яка спадкодавцю не належала; а частина цієї земельної ділянки перебуває у його користуванні. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 328 ЦК України, ст.30 ЗК України в редакції 1990 року, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-2686, виданого нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], який помер 26 січня 1996 року, на імя [PERSON], в частині видачі свідоцтва на земельну ділянку площею 0,26 га для будівництва та обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка Хмельницького району. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, 26 січня 1996 року помер батько [PERSON] - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, площею 0,26 га, яка передана для обслуговування вказаного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по пров. Вокзальний, 6 у с. Климашівка Хмельницького району. Вказана земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення Пашковецької сільської ради №4 від 30.12.1994 року. Спадщину після смерті батька прийняла [PERSON] та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене вище майно. Вказані факти, як і той факт, що на зазначеній земельній ділянці площею 0,26 га по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка розташований успадкований [PERSON] житловий будинок та надвірні будівлі, були встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року (справа №686/17323/15-ц) за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Крім того, вказаним рішенням було зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,26 га по пров. Вокзальному, 6 у с. Климашівка Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння [PERSON] частини земельною ділянки площею 0,0451 га. Вказані обставини, спростовують твердження позивача про порушення його прав на належну йому земельну ділянку, що розташована по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка, видачею їй спірного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Третя особа представник Хмельницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1. ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до абз. 3 п.27 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування Постанова Пленуму Верховного Суду України» від 30 травня 2008 р. іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Як встановлено з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка Хмельницького району Хмельницької області. Вказане майно останній набув в порядку спадкування після свого батька [PERSON], який помер 17 квітня 1993 року, про що йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншими спадкоємцями майна [PERSON], які прийняли спадщину та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину є [PERSON] та [PERSON] Також встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 08.06.2016 року, був задоволений позов [PERSON] та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,26 га для будівництва і обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка, Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння [PERSON] частини земельної ділянки площею 0,0451 га. [PERSON] вказане рішення, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції було встановлено, що після смерті 26.01.1996 року [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входив житловий будинок з надвірними будівлями по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка, Хмельницького району та земельна ділянку площею 0,26 га для обслуговування вказаного житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою. Вказана земельна ділянка площею 0,26 га у власність [PERSON] була передана рішенням сесії Пашковецької сільської ради №4 від 30 грудня 1994 року. Зазначене нерухоме майно [PERSON] успадковано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на її ім'я державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори 07.10.1999 р. Також було встановлено, що [PERSON], яка мешкає у домоволодінні по пров. Вокзальний 4 в с. Климашівка, що належав її покійному батькові [PERSON], після смерті останнього, здійснила прибудову до свого сараю безпосередньо на межі, яка розділяє цю земельну ділянку та земельну ділянку по пров. Вокзальний 6 с. Климашівка, та поступово почала зміщати межу цих земельних ділянок вглиб городу, зменшивши належну [PERSON] земельну ділянку на 0,0451 га, відповідно до розміру 0,2199 га. Вказані обставини, зокрема факт належності на праві власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,26 га по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка, спадкування вказаного майна та відповідно набуття на нього права власності [PERSON], а також факт порушення саме з боку суміжного землекористувача [PERSON] (по пров. Вокзальний 4) прав [PERSON] на належну їй земельну ділянку по пров. Вокзальний 6, встановлені рішенням суду та відповідно до приписів ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають. Будь-яких належних і допустимих доказів порушення належних [PERSON] прав чи законних інтересів як землекористувача земельної ділянки по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка оспорюваним ним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видане Хмельницькою державною районною нотаріальної конторою 07.10.1999 року на імя [PERSON] після смерті [PERSON] ним суду не представлено та в матеріалах справи не міститься. Посилання позивача та його представника на те, що [PERSON] не належала на праві власності земельна ділянка площею 0,26 га, що розташована по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка та відповідно вказане майно не могло бути обєктом спадкування, а факти відсутності порушень земельних прав [PERSON] та розкопування межі зі сторони [PERSON] був встановлений ще у грудні 1996 році за результатами розгляду земельного спору відділом земельних ресурсів Хмельницького району, суд не приймає до уваги, оскільки такі посилання є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених у вищевказаному рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року, що є неприпустимим. За таких обставин, суд приходить до переконання, що поданий [PERSON] позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed