Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

До суду звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства «Мед-Інвест», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2014 року,\~ залучено [PERSON] та [PERSON], який діє від імені свого малолітнього сина [PERSON], як правонаступників померлої 15.07.2011 року [PERSON]. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року, провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства «Мед-Інвест», [PERSON] та [PERSON], який діє від імені свого малолітнього сина [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, закрито в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON], який діє від імені свого малолітнього сина [PERSON]. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року, провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства «Мед-Інвест», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, закрито в частині стягнення заборгованості з Приватного підприємства «Мед-Інвест». Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутність. [PERSON] заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що договору поруки не підписував з АТ «ОТП Банк», не надавав банку своїх особистих документів, необхідних для підписання вищевказаного договору.\~ Судом встановлено, що 13.07.2005 р. між Приватним підприємством «Мед-Інвест» та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-500/008/2005, зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього. З метою забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором 18.07.2005 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 8ЯСМ-500/008/2005/1, зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього. У відповідності з п.1.1. Договору поруки 1 «Поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його Боргових Зобовязань перед Банком за Договором, в повному обсязі таких зобовязань. При цьому, п.1.2. Договору поруки передбачає, що Поручитель та Позичальник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Банк може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобовязань як до Позичальника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно». Згідно п. п. 3.2. Договору поруки Відповідач 2 приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання Позичальником Боргових зобовязань перед АТ «ОТП Банк» за Кредитним договором, здійснити виконання цих Боргових зобовязань в обсязі, заявленому АТ «ОТП Банк», протягом 3 (трьох) Банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги АТ «ОТП Банк». Також 13.07.2005 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SRСМ-500/008/2005. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 ЦК України. 26 листопада 2010 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договори купівлі - продажу кредитного портфелю та Договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаними договорами АТ «ОТП Банк» відступив, а Позивач прийняв права вимоги за Кредитним договором та Договором поруки. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України «Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Позивача перейшли всі права АТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідачів за Кредитним договором та Договором поруки. Згідно з Кредитним договором, АТ «ОТП Банк» надав Позичальнику кредит в сумі 61 000,00 грн. на строк до 13.07.2012 року. Свої зобовязання за Кредитним договором АТ «ОТП Банк» виконав належним чином, кредитні кошти в сумі 61 000, 00 грн. були направлені на рахунок Позичальника, відкритий у АТ «ОТП Банк», що підтверджується копією кредитної заявки та належне виконання АТ «ОТП Банк» своїх обовязків за кредитним договором, шляхом надання Позичальнику кредитних коштів на умовах, погоджених сторонами у кредитному договорі. Позичальник, в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути АТ «ОТП Банк» вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитних договорах, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.4. Кредитного договору з підпунктами). Позичальником частково було погашено заборгованість по Кредиту. Однак, в подальшому Позичальник припинив виконувати свої обовязки за Кредитним договором в частині сплати тіла кредиту та відсотків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В звязку з тим, що Позичальником не було дотримано зазначених вище умов Кредитних договорів, АТ «ОТП Банк» на підставі п.1.9. Кредитного договору здійснено вимогу дострокового виконання Позичальником його зобовязань за Кредитними договорами в повному обсязі. Так, 25.06.2011 р. Позичальнику та поручителю було направлені досудові вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на 02.07.2013 р. заборгованість Позичальника по кредиту за Кредитним договором складає 88\~831,17 грн. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. [PERSON] стверджує, що він даний договір не укладав, договір не підписував. Суд вважає, що відповідач довів ті обставини, на які він посилається. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4096/02 від 12.05.2016 року підпис від імені [PERSON] на договорі поруки № SRСМ-500/008/2005. від 13.07.2005р., укладеному між АТ «ОТП Банк» та [PERSON], розміщений в розділі «Поручитель» в графі «Савельєв Сергій Павлович», виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлено, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Outcome: approved