Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника - адвоката Чапіка М.М., посилаючись на ст. ст. 509, 525-526, 543, 553-554, 610-611, 629, 1054 ЦК України, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2007 року в розмірі 762 949,36 гривень, з яких заборгованість за кредитом -762949,36 гривень, та понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позову позивач послався на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (після реорганізації ПАТ «Фідобанк») та [PERSON] був укладений 09.04.2007 року кредитний договір з фізичною особою № 014/0305/2/13240, згідно з п. 1.1. якого банк надав позичальнику кредит у сумі 31 200 доларів США зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 08 квітня 2026 року (включно), зі сплатою 12,5% відсотків річних. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору сторони встановили, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (надалі - ануїтетні платежі) відповідно до графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 до цього договору. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору укладено договір поруки від 09.04.2008 року № 014/0305/2/13240/2 із поручителем [PERSON] .. Відповідно до умов договору поруки (пункт 1.2. договору поруки) [PERSON] виступив поручителем за зобов`язаннями [PERSON] перед банком за кредитним договором № 014/0305/2/13240 від 09.04.2007 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором. Згідно з п. 3.1.2. договору поруки у разі невиконання позичальником та/або поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, поручитель перед кредитором разом з позичальником відповідають як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», яке є правонаступником АБ «Ажіо», ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал-Банк», ВАТ «СЕБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав (купівлі-продажу) вимоги від 25 вересня 2020 року № GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/0305/2/13240 від 09.04.2007 року та усіма забезпечувальними договорами, в тому числі за договором поруки № 014/0305/2/13240/2 від 09.04.2008 року, укладеним із [PERSON] ТОВ «Спектрум Ессетс» на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020 року № GL3N218881, передано право вимоги за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2007 року в наступному розмірі - 981 765,59 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 775 344,71 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 206 420,88 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2007 року заборгованість становить 49 052,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року еквівалентно 1 385 681,22 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 27 008,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року еквівалентно 762 949,36 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 22 044,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року еквівалентно 622 731,86 гривень. Станом на 25.09.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 762 949,36 гривень, яка відповідно до ст. ст. 509, 525, 526, 543, 553-554, 610-611, 629, 1050, 1054 ЦК України, підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача. Ухвалою судді від 20 серпня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 14 вересня 2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року було відкладено судовий розгляд справи на 25 листопада 2021 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. 11 жовтня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, в яких вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та заявила про застосування строку позовної давності у три роки, посилаючись на те, що останній платіж був здійснений нею 17 березня 2014 року, а до суду позивач звернувся у серпні 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника, зокрема, щодо сплати окремих платежів, встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку сплати кожного чергового платежу. Тому вимоги в частині стягнення заборгованості в період з 17 березня 2014 року по липень 2018 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги в частині дострокового повернення частини кредитних коштів, враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували факт направлення ним вимоги про дострокове повернення кредиту за кредитним договором. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що у позичальника на час пред`явлення позову існувала заборгованість за кредитним договором(а.с. 89-95). 22 жовтня 2021 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Чапіка М.М. надійшли пояснення по справі, в яких він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачі істотно порушили умови кредитного договору, адже останній платіж позичальником був здійснений 15.04.2014 року в розмірі 23,39 доларів США. Встановлення Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 року по справі № 638/13683/15-ц обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, в разі порушення якого кредитодавець позбавлений можливості захищати свої порушені інтереси в суді, є таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним). Позивачем в якості доказу про наявність заборгованості відповідачів був наданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Також до позовної заяви був наданий витяг з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 25 вересня 2020 року № GL3N218881, згідно з умовами якого ПАТ «Фідобанк» відступило право вимоги за вищезазначеним договором саме в сумі 981 765,59 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 775 344,71 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 206 420,88 гривень. В розрахунку заборгованості за кредитним договором від 09.04.2007 року № 014/0305/2/13240 зазначено загальну заборгованість в розмірі 49 052,92 доларів США, що за курсом НБУ на 25.09.2020 року складає 1 385 681,22 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 27 008,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року еквівалентно 762 949,36 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 22 044,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року еквівалентно 622 731,86 гривень. Користуючись своїм правом на захист позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості тільки за тілом кредиту в розмірі 762 949,36 гривень в межах строків позовної давності. Зазначена в Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 25 вересня 2020 року № GL3N218881 сума заборгованості, яка складає 981 765,59 гривень, розрахована первісним кредитором - ПАТ «Фідобанк» на момент відступлення прав вимог за Кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 за даними внутрішнього бухгалтерського обліку( а.с. 100-102). В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В позовній заяві та поясненнях по справі представник позивача - адвокат Чапік М.М. зазначив, що в разі неявки в судове засідання представника позивача розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені нею в письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 11.08. 2015 року та погодженого НБУ 02.10.2015 року, є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір з фізичною особою № 014/0305/2/13240, відповідно до п. 1.1. якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику кредит в сумі 31 200 доларів США, зі строком користування кредитним коштами (кредитом) до 08 квітня 2026 року (включно), із сплатою 12,5 % відсотків річних (а. с. 10-12, 33-35). Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (надалі ануїтетні платежі) відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 до цього Договору. При частковому достроковому погашенні кредиту і відсотків за кредит відбувається перерахунок розміру щомісячного ануїтетного платежу, про що сторони в день дострокового погашення укладають додаткового угоду до цього договору, при цьому кінцева дата погашення кредиту, яка вказана в п.1.1 цього договору, залишається незмінною. Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені на/для придбання житлової квартири. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до пунктів 5.1., 5.2., 5,6 кредитного договору позичальник зобов`язується: використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених договором; здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, сплату ануїтетних платежів згідно з Графіком платежів, що є Додатком № 1 до цього договору, та остаточне погашення отриманого кредиту і сплату нарахованих відсотків до 08 квітня 2026 року включно; достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором в разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. Додатком № 1 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , є Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, додатком до якого є Розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (графік платежів за кредитним договором) (а. с. 12, зв. ст.; а. с. 13-15). До кредитного договору вносились зміни Додатковою угодою № 2 від 14 січня 2010 року та Додатковою угодою № 3 від 22 січня 2014 року ( а.с. 16-26). Так, 14 січня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк») та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 2 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, Додатком до якої є Графік погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, яким зменшено ануїтетний (щомісячний) платіж з 363,79 доларів США до 362,29 доларів США (а. с. 16-23). Пунктом 1.7. Додаткової угоди № 2 передбачено, що з урахуванням п. 1.4, п. 1.11 цієї Додаткової угоди повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення, наведеним в Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди. Кожний графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами графік, сформований станом на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди (договору про внесення змін та/або доповнень) до кредитного договору. 22 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк») та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, в якій зазначено нові рахунки для погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом і для сплати комісій та штрафних санкцій (а. с. 24-26). 09 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № 014/0305/2/13240/2 (а. с. 27-28). Згідно з пунктом 1.2. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту/, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором. В підпунктах 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3., 2.1.4. пункту 2.1. договору поруки зазначено зміст забезпеченого порукою зобов`язання, його розмір, строк та порядок виконання: -повернення кредиту в сумі 31 200 доларів США, наступним порядком погашення: погашення кредиту щомісячно до 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту методом ануїтету; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством; -сплата процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 процентів річних та/або комісій в строки та в порядку, що визначені кредитним договором; -сплата можливої неустойки (пені, штрафів), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені кредитним договором; -відшкодування витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором. Відповідно до підпунктів 3.1.1.-3.1.2. пункту 3.1. договору поруки поручитель зобов`язаний: протягом десяти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування суми кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісій, суми неустойки та витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, а також збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, на рахунки, вказані в повідомленні кредитора; у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. За змістом пункту 4.1 договору поруки у разі порушення поручителем вимог п.3.1.1 цього договору поручитель зобов`язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов`язання, за кожен день прострочення. Згідно з підпунктом 5.2.3 пункту 5.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну поруки виконання основного зобов`язання не пред`явить вимог до поручителя ( п.4 ст.559 ЦК України). 25 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» був укладений договір № GL3N218881 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1218, відповідно до п. 1 якого, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно Реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а. с. 29-30). Згідно з пунктом 2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, зокрема, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги. За змістом пункту 4 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 52 589 658,70 гривень. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. В пункті 14 цього договору зазначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) та нотаріального посвідчення. Відповідно до платіжного доручення № 2353 від 23 вересня 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» перерахувало ПАТ «ФІДОБАНК» кошти в сумі 52 589658,70 гривень згідно з договором № GL3N218881 (а. с. 32). Таким чином, з 25 вересня 2020 року вказаний договір набув чинності, за яким згідно з Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/ іпотекодавців/ заставодаців за такими договорами, підписаного між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Спектрум Ессетс», вимоги за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, укладеного з [PERSON] , договором поруки № 014/0305/2/13240/2 від 09.04.2008 року, укладеного з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Спектрум Ессетс» (а. с.31). 25 вересня 2020 року позивачем ТОВ «Спектрум Ессетс» відповідачам [PERSON] , [PERSON] було направлено повідомлення № 25/09/2020-310, в якому було зазначено, що 25.09.2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Спектрум Ессетс» був укладений договір № GL3N218881 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року; поручителя за договором поруки № 014/0305/2/13240/2 від 09.04.2008 року перейшло до ТОВ «Спектрум Ессетс» (а. с. 38). При цьому суд звертає увагу, що в кредитному договорі № 014/0305/2/1324, укладеному між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , копія кого долучена до матеріалів справи, на першій його сторінці зазначено дату укладення договору 09 квітня 2007 року. На наступних сторінка кредитного договору вказано дату укладення 09 квітня 2008 року. Підписуючи вказаний кредитний договір, [PERSON] зазначила також дату укладення кредитного договору саме 09 квітня 2008 року. Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, розрахунок платежів, який є Додатком до Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, містять посилання на кредитний договір № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року. Датою початку розрахунку платежів зазначено 09.04.2008 року. Розрахунок заборгованості за кредитом починається також із 09.04.2008 року. Договір поруки № 014/0305/2/13240/2 від 09.04.2008 року, укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , також містить посилання на кредитний договір № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року. В наданих письмових поясненнях відповідачем [PERSON] не зазначено заперечень проти укладення кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 09.04.2008 року. Таким чином, на підставі досліджених документів, суд дійшов висновку, що ВАТ «Ерсте Банк» помилково було зазначено дату укладення кредитного договору 09.04.2007 року і вважає встановленим дату укладення кредитного договору № 014/0305/2/1324 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 09.04.2008 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що доданий позивачем до позовної заяви, розрахунок загальної заборгованості за договором № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року станом на 25.09.2020 року становить по кредиту (тіло кредиту): 27008,30 доларів США, в національній валюті по курсу НБУ станом на 25.09.2020 року, становить 762 949,36 гривень ( а. с. 6-9). Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Наведені приписи дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року (набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування»), встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Такий же обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту передбачено і в статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, та статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц. ТОВ «Спектрум Ессетс» просило достроково стягнути з відповідачів солідарно усю суму кредиту. З пункту 2.1 кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року вбачається, що кредитні кошти [PERSON] були надані для придбання житлової квартири, тобто кредитний договір з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року є споживчим кредитом. Пунктом 6.5. вказаного кредитного договору передбачено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються сторонами як істотні: порушення позичальником п. 5.1., 5.2.,5.4.,5.5.,5.6.,5.7. цього договору; порушення позичальником та/або третіми особами умов укладених договорів забезпечення; наявності фактів невиконання позичальником (його гарантами або поручителями) будь-яких інших своїх зобов`язань; у випадку вимоги позичальника або майнового поручителя повернути правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, переданих кредитору на зберігання; значного погіршення фінансового стану позичальника (його гарантів або поручителів); подання до суду позову про визнання недійсними в цілому чи в частині та/або неукладеним цього договору та/або будь-якого договору забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим договором, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги позичальнику рекомендованим листом. Зазначена вимога передбачена і в пункті 5.1. Додаткової угоди № 2 від 14 січня 2010 року до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року, відповідно до якого кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи прострочену та поточну заборгованість позичальника за кредитом, прострочену заборгованість позичальника за процентами, та/або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані проценти за користування кредитом та неустойку (пеню, штрафи), у випадках, зокрема, порушення позичальником п. 1.7.-1.10 цієї додаткової угоди. За змістом пункту 3.2 Додаткової угоди № 2 в разі отримання вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту сплати процентів та інших платежів на умовах кредитного договору, в тому числі цієї Додаткової угоди, кошти мають бути повернені/сплачені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. Таким чином, як умовами кредитного договору, так і частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, та статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, передбачено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року. Враховуючи, що кредит надавався на споживчі цілі, строк його повернення не настав на час звернення з позовом до суду ( дата повернення кредиту - 08 квітня 2026 року), позивач не надав докази на підтвердження направлення та отримання позичальником і поручителем досудових вимог про дострокове повернення кредиту, то у суда відсутні правові підстави для дострокового стягнення усієї суми кредиту з відповідачів. За умовами кредитного договору сторони погодили, що виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих у позику кредитних коштів буде здійснюватися частинами, зокрема, відповідно до графіку погашення, який є Додатком до Додаткової угоди № 2 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року, з 14 січня 2010 року щомісячно до 15 числа в сумі 362,29 доларів США, яка складається із основної суми кредиту та нарахованих процентів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань(внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, щомісячні платежі з повернення кредиту не вносить, останній платіж на погашення кредиту було внесено 17.03.2014 року, а на погашення відсотків - 15.04.2014 року, що підтверджено розрахунком заборгованості( а.с. 6-7). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом ) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий правовий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. В поданих 11 жовтня 2021 року до суду письмових поясненнях відповідач [PERSON] просила застосувати строк позовної давності у три роки щодо заявлених позовних вимог (а.с.89-95 ). З матеріалів справи вбачається, що після 17 березня 2014 року [PERSON] не здійснювалися платежі за тілом кредиту ( а.с. 6). Позовну заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» направило до суду 4 серпня 2021 року ( а.с. 44). З позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів, яка виникла станом на 25 вересня 2020 року. Враховуючи, що після 17 березня 2014 року не здійснювалися платежі за вказаним кредитним договором(тілом кредиту), а з позовом до суду ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося 04 серпня 2021 року, то за заявою відповідача [PERSON] підлягає застосуванню позовна давність щодо частини заявлених позивачем вимог, що не охоплені трирічним строком, оскільки письмового договору про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін суду не надано. Будь-які докази поважності причин пропуску строку позовної давності у матеріалах справи відсутні. Доводи, наведені в поясненнях представником позивача про те, що позивач не міг звернутися до суду з позовною заявою до березня 2017 року, не впливають на висновки суду, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення ПАТ «ФІДОБАНК», який став правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Ерсте Банк», в тому числі в особі уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із позовною заявою до суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, оскільки строк позовної давності по платежам за кредитним договором за період з квітня 2014 року по серпень 2018 року закінчився ще до укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25 вересня 2020 року. Крім того, не заслуговують на уваги суду і твердження представника позивача, зазначені в письмових поясненнях, про те, що строк позовної давності не закінчився, оскільки дата внесення останнього платежу за цим кредитним договором є 08 квітня 2026 року, оскільки вони спростовані правовим висновком, який виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період з 04 серпня 2018 року по 25 вересня 2020 року ( дата розрахунку заборгованості, зазначена в позовній заяві, і суд не вбачає підстав для виходу за її межі та стягнення заборгованості за кредитом за період з 26 вересня 2020 року по 04 серпня 2021 року в силу положень статті 13 ЦПК України ). За період з 04 серпня 2018 року по 25 вересня 2020 року борг за кредитом (тілом кредиту) розраховано наступним чином, виходячи із положень кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року, розрахунку заборгованості, графіку погашення, який є Додатком до Додаткової угоди № 2 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09 квітня 2008 року, що дають змогу встановити наявність та розмір заборгованості. За змістом п.1.7 Додаткової угоди № 2до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року повернення кредиту здійснюється 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Строк виконання боржником щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦПК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до графіку погашення, який є Додатком до Додаткової угоди № 2до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, за період з 16.08.2018 року по 15.09.2020 року відповідач [PERSON] повинна була внести щомісячні платежі на погашення суми (тіла ) кредиту 3957,15 доларів США (120,93+158,66+138,53+132,83+155,66+143,06+165,65+146,34+154,81+135,81+171,43+152,8+147,72+169,3+157,79+159,46+167,64+150,07+183,67+172,8+174,57+170,17+178,11+161,71+187,63). За період з 17.07.2018 року по 15.08.2018 року відповідач [PERSON] повинна була внести платіж на погашення суми (тіла) кредиту 141,42 доларів США, тоді за період з 04.08. 2018 року по 15.08.2018 року сума платежу за кредитом (тілом кредиту) становить 56, 57 доларів США (141, 42 /30 х12). За період з 16.09.2020 року по 15.10.2020 року відповідач [PERSON] повинна була внести платіж на погашення суми (тіла) кредиту - 183,53 доларів США, тоді за період з 16.09. 2020 року по 25.09.2020 року сума платежу за кредитом ( тілом кредиту) становить 61,18 доларів США (183,53 /30х10). Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитом (тілом кредиту) за період з 04.08.2018 року по 25.09.2020 року становить 4074,9 доларів США (3957,15 доларів США+56, 57 доларів США +61,18 доларів США ), яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Слід зазначити, що позивач відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, визначивши заборгованість у валюті гривні України. Проте, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і самостійно проводив розрахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи із графіку погашення, який є Додатком до Додаткової угоди № 2до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, і в якому зазначено щомісячні платежі в іноземній валюті - доларах США, тому що іншого розрахунку заборгованості в гривнях суду не надано, то відповідно судом визначена заборгованість в іноземній валюті - доларах США. Як вбачається із змісту п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 4074,9 доларів СШАз переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 25 листопада 2021 року, 1 долар США становить 26,9273 гривень( а.с. 110). Таким чином, стягненню з з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року в розмірі 109726,05 гривень (4074,9 доларів США х 26,9273 гривень). Вирішуючи позовну вимогу про стягнення боргу за кредитним договором з поручителя [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Частинами першою і третьою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з підпунктом 5.2.3 пункту 5.2 договору поруки № 014/0305/2/13240/2 від 09.04.2008 року порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну поруки виконання основного зобов`язання не пред`явить вимог до поручителя ( п.4 ст.559 ЦК України). Тобто договором поруки визначено строк, після закінчення якого порука припиняється (три роки з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника кредитним договором). Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом вказаного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, в тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, або протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. За змістом п.1.7 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року повернення кредиту здійснюється 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Таким чином, сторони встановили строки виконання позичальником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного періодичного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватися і до поручителя. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12. Тобто позивач мав право протягом трьох років від дня настання строку погашення кожного чергового платежу пред`явити вимоги до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через три роки після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. З урахуванням наведеного, з поручителя [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка виникла в межах трьохрічного строку пред`явлення вимоги, тобто звернення позивача з позовом до суду за період з 04 серпня 2018 року по 04 серпня 2021 року, оскільки останній платіж за вказаним договором ( тілом кредиту) було здійснено відповідачем [PERSON] 17 березня 2014 року, а з позовом до суду ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося 04 серпня 2021 року(дата відправлення поштою позову позивачем до суду). Враховуючи, що позивачем у позовній заяві зазначено дату проведення розрахунку заборгованості - 25 вересня 2020 року, то за вказаний період у позивача виникло право на стягнення боргу щодо періодичних платежів за тілом кредиту з позичальника, які нараховані з 04 серпня 2018 року по 25 вересня 2020 року. В іншій частині окремих платежів по сплаті кредиту, строк виконання яких станом на дату пред`явлення позову був простроченим понад три роки, порука є припиненою. Розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , відповідає розрахунку заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача за вказаний період, і наведений вище та становить 109726,05 гривень. За таких обставин стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором з фізичною особою № 014/0305/2/13240 від 09.04.2008 року, а саме заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 109726,05 гривень. В іншій частині позов є недоведеним, доказами не підтверджений, тому задоволенню не підлягає. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення № 303 від 20.07.2021 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 11630,18 гривень ( а.с. 1). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с. 2). Згідно з п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 гривень. Виходячи із ціни позову - 762949,36 гривень та положень Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити за подання вказаної позовної заяви 11444, 24 гривень( 762949,36х1,5 %/100 %). Таким чином, позивачем сплачено судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено Законом. Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено Законом відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, виходячи із суми 11444, 24 гривень, яка підлягала сплаті за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 109726,05 гривень х 100 : 762949,36 гривень = 14,38 % (відсоток розміру задоволеного позову); 11444,24 гривень х 14,38 % : 100 %= 1645,68 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial