Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 18 грудня 2007 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення повноліття в розмірі 1/6 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та на її користь грошову суму в розмірі 3550 гривень витрачену нею на оплату навчання дочки Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, суду пояснила, що відповідач не надавав їй кошти на оплату навчання дочки. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини його доходу до повноліття дитини. Не визнає позов в частині стягнення грошових коштів на користь [PERSON] в розмірі 3550 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі, який 18 грудня 2007 року між ними розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі факультету права та лінгвістики денної форми навчання Білоцерківського національного аграрного університету. Дочка проживає з матір'ю. Позивачка тимчасово не працює. Вказані обставини підтверджуються: - копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом РАЦС Рокитнянського РУЮ Київської області 16 квітня 2008 року, (а.с. 6); - копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом РАЦС Рокитнянської райдержадміністрації Київської області від 19 лютого 1997 року, відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 3); - довідкою виданою виконкомом Попружнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 269 від 03 листопада 2014 року, відповідно до якої [PERSON], проживає з позивачкою ( а.с. 7); - довідкою виданою Білоцерківським національним аграрним університетом № 137 від 10 вересня 2014 року, відповідно до якої [PERSON] навчається на першому курсі факультету права та лінгвістики денної форми навчання Білоцерківського національного аграрного університету, та укладено договір про навчання. (а.с.11, 9); - Згідно копій свідоцтв про народження та про укладення шлюбу судом встановлено, що відповідач перебуває в шлюбі та має на утриманні ще двоє малолітніх дітей 2009 та 2011 років народження (а.с.26-28). -Згідно поданих позивачкою квитанцій про оплату за навчання дочки та за проживання її в гуртожитку вона сплотила 7100 гривень (а.с. 10). Допитаний в судовому засіданні відповідач в якості свідка пояснив, що він надавав кошти позивачці на утримання дочки в середньому по 400 гривень в місяць з часу їхнього розлучення і до серпня 2014 року у серпні 2014 року він надав грошові кошти в сумі 6000 гривень [PERSON] на навчання неповнолітньої дочки [PERSON], при цьому нікого із свідків не було і розписки про передачу цих коштів він не має. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною відповідача і вони з відповідачем мають на утриманні двоє дітей 2009 та 2011 років народження. Їй відомо? що відповідач регулярно надавав позивачці кошти на утримання їх із позивачкою неповнолітньої дочки і в серпні 2014 року, взяв кошти в сумі 6000 гривень, які передав позивачці для оплати навчання дочки. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач із серпня 2014 року, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В частині позовної вимоги про стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити, поскільки така вимога суперечить вимогам ст. 182 СК України. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті. У зв'язку з цим суд має право зобов'язати одного з батьків, як того, який сплачує аліменти, так і того, до якого вимога про їх стягнення не була подана, взяти участь як у понесених, так і у передбачуваних додаткових витратах на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. В даному випадку суд визнає істотними обставини, матеріальне становище відповідача поскільки його заробітна плата складає 1250 гривень, що підтверджено довідками про заробіток (а.с.25,33), та наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей 2009 та 2011 років народження. З урахуванням зазначених обставин, суд у своєму рішенні визначає розмір участі у твердій грошовій сумі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, є докази, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Якщо вимоги про стягнення аліментів і про стягнення додаткових витрат на дитину розглядаються судом одночасно, у його рішенні мають бути окремо визначені частка заробітку відповідача, що належить дитині у вигляді аліментів, і сума присуджених додаткових витрат Позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивачки додаткових витрат понесених нею на оплату навчання дочки [PERSON], підлягає частковому задоволенню, поскільки згідно ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно поданих позивачкою квитанцій про оплату за навчання дочки та за проживання її в гуртожитку позивачка сплотила 7100 гривень. Позивачка звернулася до суду з позовною вимогою про стягнення із відповідача половини суми додаткових витрат на дитину тобто 3550 гривень. Суд враховуючи істотні обставини по справі такі як розмір отримуваної відповідачем заробітної плати та наявності на його утриманні двох малолітніх дітей визначив розмір додаткових витрат які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки в сумі 2500 гривень. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial