Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON], [INFO], та її малолітню дочку - [PERSON], [INFO], такими що втратили право кристування будинком [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є одноосібним власником приватного будинку [ADDRESS] де зареєстровані також і її онука [PERSON] зі своєю дочкою [PERSON]. Однак, відповідачі з 2014 року за адресою реєстрації фактично не мешкають у зв'язку з тим, що виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, а у червні 2018 року [PERSON] отримала громадянство Російської Федерації та зарєструвалася з дочкою [PERSON] у селищі Черткове Ростовської області Російської Федерації. Відповідачка [PERSON] за комунальні послуги у будинку позивачки не сплачує, ремонтних робіт у ньому не проводить, та взагалі станом домоволодіння не цікавиться. У зв'язку з реєстрацією відповідачів за вказаною адресою, позивачка несе надмірні витрати по сплаті комунальних послуг, тобто порушуються її права у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою від 03.10.2018 року було відкрито позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засідання на 16 жовтня 2018 року. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник від «Юридичної фірми «Фортура» в особі [PERSON] не з'явилися, однак, повідомили суду про можливість здійснення розгляду справи за їх відсутністю , позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак 16 жовтня 2018 року від відповідачки [PERSON] надійшла заява, у якій вона позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити і визнати їх з дочкою [PERSON] такими, що втратили право користування жилим будинком. Представник від служби у справах дітей Міловської районної державної адміністрації Луганської області до суду з'явився однак, на час розгляду справи надав клопотання, у якому просив суд розглядати справу за відсутністю їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечень надано не було. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем [PERSON], яка є законним представником малолітньої дочки [PERSON], суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Згідно копії паспорту позивачка [PERSON], є громадянкою України. (а.с. 8) Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 20.08.1983 року зареєстрованого у реєстрі за № 618, [PERSON] купила житловий будинок з надвірними побудовами, який знаходиться у [ADDRESS] Як слід з копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] та довідки виданої Міловською селищною радою від 07.09.2018 року № 1885 у вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON].(онука позивачки) та її малолітня дочка [PERSON] (правнука позивачки) (а.с. 11-15) Згідно копії паспорту № [NUMBER] виданого 01.06.2018 року підрозділом 610-063 відповідачка [PERSON], є громадянкою Російської Федерації та 02.06.2018 року зареєстрована за адресою[ADDRESS]Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого 10.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Міловського районного управління юстиції у Луганській області, 30.09.2013 року народилася [PERSON] та її матір'ю є [PERSON]. (а.с. 20) Як слід з копії свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію за місцем проживання від 09.06.2015 року, [PERSON] зареєстрована по місцю проживання за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачкою доведено, що вона є власником будинку [ADDRESS], де залишаються зареєстрованими відповідачі [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], які мають постійне місце проживання у Російській Федерації, та є громадянами вказаної країни. Саме реєстрація вказаних осіб чинить перешкоди у здійснення позивачкою [PERSON] права користування та розпоряджання належним їй будинком, у вигляді надмірних платежів за комунальні послуги, які нараховуються і на відповідачів. Відповідачі, згідно ст.64 ЖК України, до членів сім'ї позивачкине належать. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] втратили право користування будинком належним на праві власності позивачці [PERSON] внаслідок прийняття ними громадянства Російської Федерації, проживання та реєстрації на території вказаної країни.

Outcome: approved