Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Заступник прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури звернувся до Кременчуцького районного суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з позовом, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Департаменту фінансів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1843, 97 грн. Свої позовні вимоги прокурор мотивував тим, що 15 березня 2020 року близько 19.00 години в будинку [ADDRESS] [PERSON] у ході виниклого конфлікту зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , завдав останній тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта від 06 квітня 2020 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 червня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. При цьому, у період з 16 березня 2020 року по 20 березня 2020 року потерпіла від кримінального правопорушення [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНМП «Кременчуцька дитяча лікарня. Відповідно до розрахунку витрат на стаціонарне лікування [PERSON] витрачено грошові кошти в сумі 1843, 97 грн. Враховуючи той факт, що [PERSON] витрати на лікування потерпілої у добровільному порядку не відшкодовано, існує необхідність у стягненні зазначених коштів у судовому порядку. Окрім того, прокурор вказав, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, беззаперечно становлять суспільний інтерес, та оскільки фінансування КНМП «Кременчуцька дитяча лікарня» здійснюється з бюджету м.Кременчука, вбачається, на думку позивача, порушення державних інтересів, а тому мають підстави звернення прокурора до суду у межах своєї компетенції, передбаченої статтею 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру». 06 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Прокурор Дворніцька О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві підстав, просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чино увідомлений про час та місце слухання справи. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вислухавши прокурора Дворніцьку О.В., дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. 18 червня 2020 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Під час розгляду вказаного вище кримінального провадження відносно [PERSON] судом встановлено, що 15 березня 2020 року близько 19.00 години у приміщенні житлового будинку по [ADDRESS] у ході виниклої сварки на побутовому грунті з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , умисно наніс останній чоловічим ременем не менше тринадцяти ударів в область тулуба, рук та ніг, спричинивши останній згідно висновку судово-медичної експертизи від 06 квітня 2020 року тілесні ушкодження у виді множинних синців тулуба, рук і ніг, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Як вбачається з листа виконуючого обов`язки директора комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька дитяча лікарня» [PERSON] , за вихідним номером 01-10/1264 від 12 серпня 2020 року, на стаціонарному лікування у вказаному закладі охорони здоров`я у травматологічному відділенні з 16 березня 2020 року по 20 березня 2020 року перебувала [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька дитяча лікарня» а вихідним номером 02-10/1131 від 17 липня 2020 року, вартість лікування [PERSON] у період часу з 16 березня до 20 березня 2020 року, складає 1843, 97 грн. Відповідно до положень частини 1 статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно роз`яснень, які надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 3 Постанови № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів відповідного бюджету їх використання затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікування потерпілий з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування потерпілого кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до пункту 6 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено причинний зв`язок між злочинним діями [PERSON] та перебуванням потерпілої [PERSON] на стаціонарному лікуванні, наявність витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування останньої, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved