Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

До суду звернулися позивачі з вказаним позовом, відповідно до якого просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком №21 за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Гастелло. В обґрунтування позову вказують, що їм на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №21, розташованого в місті Коростишів Житомирської області. У цьому будинку зареєстрована відповідач по справі, яка з 1992 року добровільно змінила своє місце проживання й не проживає у вказаному будинку, позивачам її місцезнаходження невідоме, останнє відоме місце проживання за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира №2, а [PERSON] належить квартира №1 на праві приватної власності за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Гастелло, будинок 21 /а.с.8-9/. Положеннями статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, при доведеності не проживання без поважних причини особи більше року у будинку вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі цієї статті. Позивачі у своєму позові посилаються на те, що місце проживання відповідача зареєстровано за вищевказаною адресою, а також те, що остання відсутній за місцем реєстрації понад один рік. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 34 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Відповідно до довідки за вих. №23/218 від 25.02.2017 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] /а.с.19/. За час розгляду справи відповідач у судове засідання не зявилася, до суду поверталися поштові відправлення з довідками про те, що вказана особа не проживає за цією адресою, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір та витрати, повязані з розміщенням оголошення у засобах масової інформації. Враховуючи викладене,

Outcome: approved