Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в якому просить суд визнати останього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач є власником домоволодінням [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, але з березня 2017 року в вищевказаному домоволодінні не проживає, перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто не чинив, особисті речі в житловому приміщенні відсутні. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавав. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що в цілому складається з житлових будинків літ. «А», літ. «Л», загальною площею 143, 4 кв. м., житловою площею 68,5 кв.м., сараїв, літ. «Б», літ. «Г», бані літ. «Д», вбиральні літ «В», навісу літ. «К», згідно свідоцтва про право власності від 28 грудня 2006 року , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на домоволодіння, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10,11-12). Разом з позивачем у вказаному доволодінні зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1975 р.н. - донька позивача; [PERSON] , 2006 р.н. - онучка позивача; [PERSON] , 1983 р.н. - племінник позивача, що підтверджується довідкою про склад сімї № 115 від 14.02.2019р. (а.с.13) . Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового будівництва. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. З березня 2017 року та по теперішній час відповідач у вищевказаному домоволодінні не проживає, пішов із нього, забравши всі свої речі, що підтверджується актом від 01.03.2019 року про не проживання підписаний Ксусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та завірений керівником мікрорайону «Суворовський» (а.с.16). Однак, відповідач не знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved