Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить розірвати спадковий договір від 13.02.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори. В обґрунтування позову вказує, що 13.02.2015 між нею та відповідачем було укладено спадковий договір, відповідно до якого після своєї смерті вона передає відповідачу квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує, що відповідно до вказаного договору відповідач зобовязалася виконувати її особисті немайнові розпорядження, у тому числі забезпечувати необхідними продуктами харчування, одягом та інше. Відповідач дотримувалася умов договору після його підписання, однак з січня 2016 року позивач неодноразово зверталася до нею за допомогою у прибиранні її житла, принести води, продуктів, однак вона відмовляла їй, посилаючись на зайнятість. Позивач стверджує, що наразі за нею доглядають сторонні люди, а відповідач усунулася від виконання умов договору, тому просить розірвати договір. Відповідач та представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, заперечили проти їх задоволення. Відповідач вказала, що позивач проживала перестала відповідати на її дзвінки, уникала зустрічей та спілкування. Відповідач пояснила, що у 2014 році позивач зателефонувала їй з проханням приїхати, доглядати за нею та ініціативою укладення спадкового договору, позивач спочатку знайшла інших людей, на яких «переписала» квартиру, відповідачу «переписала» хату. У 2016 році позивач лежала в лікарні й їй робили операцію, всі витрати несла відповідач. Відповідач вказує, що в квартирі полагодила опалення, зробили ремонт у ванній кімнаті. Також відповідач стверджує, що свідок [PERSON] у 2017 році забрали позивача в село, заблокували її номер телефону, з 01.10.2017 не виконує умови договору, оскільки до не позивач не звертається, не піднімає слухавку, коли вона телефонує. Представником третьої особи Коростишівської державної нотаріальної контори [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без участі Коростишівської державної нотаріальної контори /а.с.16/. Задоволено клопотання позивача та відповідача про виклик свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] /а.с.7/. 13.02.2015 між [PERSON] (далі відчужувач) та [PERSON] (далі набувач) було укладено спадковий договір /а.с.5/. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передала після своєї смерті [PERSON] вищевказану квартиру. За згодою сторін на набувача покладено обовязки: забезпечувати відчужувача необхідними продуктами харчування та одягом, за його рахунок; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості, за рахунок його коштів, та в разі необхідності за рахунок коштів, які належать особисто набувачу майна. Згідно із статтею 1302 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід зважати, що відповідач зобовязувалася за умовами договору забезпечувати позивача лікувальними засобами за рецептами лікарів, необхідними продуктами харчування та одягом за рахунок позивача. Звертаюсь з позовом позивач [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] начебто з січня 2016 року без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання договору, однак жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини позивачем суду надано не було. Відповідачем на підтвердження виконання умов спадкового договору та спростування тверджень позивача відповідачем надано копії квитанцій та чеків за оплату житлово-комунальних послуг (утримання прибудинкової території, природній газ, вивіз сміття, послуги звязку) за період часу за 2015-2017 роки /а.с.45-53/. Однак суд не приймає як належні та допустимі докази на підтвердження виконання умов договору товарний чек на суму 529,00грн. /а.с.47/, оскільки неможливо встановити що саме купувалося, а також чеки з магазину «Фуршет», «Атб-Маркет», оскільки більшість з них датовані 24.10.2017-26.10.2017, що викликає сумніви у їх достовірності. Суд також не приймає як належні та допустимі докази чеки з магазинів «Єва», «Олді», «Нова Оселя», квитанцію про зарахування коштів на картку, рахунок на оплату за напій /а.с.49,52-53/, оскільки неможливо достовірно встановити, що вони стосуються предмету доказування, а відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] І, підтвердили виконання умов договору відповідачем, а саме, що відповідач турбувалася про лікування позивача, допомагала оброблювати присадибну ділянку а селі, де проживала позивач, майже щовихідних відвідувала позивача. У відповідності до положень ст. 90 ЦПК України суд критично ставить до показань допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON], оскільки остання знайома з позивачем з вересня 2017 року, а обставини невиконання відповідачем умов договору за період з січня 2016 року відомі їй зі злів інших осіб. Враховуючи наведені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання спадкового договору, оскільки позивачем не доведено невиконання набувачем [PERSON] договірних зобов'язань. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності істотних порушень договору другою стороною. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed