Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, відповідно до якої просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, вказуючи, що він народився [INFO] в с. Чистоводне Білгород-Дністровського району Одеської області. 20 червня 1985 року він отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , який ним було втрачено. У зв`язку із втратою вказаного паспорта він звернувся до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області. Після перевірки особи, 19.09.2019 року начальником Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області йому було видано довідку №5118-45/5118.1-9 від 19.09.2019 року, з якої вбачається, що він звертався до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області з питання відновлення втраченого паспорта серії [NUMBER] , виданого відділом внутрішніх справ Суворовського райвиконкому Республіки Молдова. Проведено перевіркою встановлено особу заявника та не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Для встановлення приналежності до громадянства йому було рекомендовано звернутися до суду. Без встановлення факту проживання на території України, заявник позбавлений можливості отримати підтвердження того, що він є громадянином України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов`язки громадянина України, у зв`язку із чим він й вимушений був звертися до суду із вказаною заявою. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2019 року відкрито окреме провадження по справі. В судовому засіданні заявник доводи своєї заяви підтримав, просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, із заявою [PERSON] не згоден, надавши відзив до суду, згідно якого зазначає, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже не використав всі можливості отримання статусу громадянина України та звернення із заявою до суду є передчасним. Також, заявником не надано доказів свого легального перебування на території України. Зазначає, що оскільки проти встановлення факту постійного проживання на території України за період станом на 24.08.1991 року, заінтересована особа заперечує, можливо стверджувати, що у даному випадку наявний спір про право. На підставі вищевикладеного просить суд заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України залишити без розгляду. Вислухавши думку заявника, оголивши докази наявні в матеріалах справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Чистоводне Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується копіює свідоцтва про його народження. /а.с. 9/ [PERSON] навчався в Чистоводненській восьмирічній школі с. Чистоводне Білгород-Дністровського району Одеської області, яку закінчив у 1984 році, що підтверджується копією свідоцтва про восьмирічну освіту, виданого 11.06.1984 року. /а.с. 10/ 20 червня 1985 року [PERSON] , [INFO] отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . /а.с. 7-8/ 24 листопада 1987 року Білгород-Дністровським військовим комісаріатом Одеської області [PERSON] було видано військовий квиток серії [NUMBER] , згідно якого зокрема він був прийнятий на облік Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 14.08.1991 року, знятий 17.09.1991 року, прийнятий на облік Білгород-Дністровського РВК Білгород-Дністровського району 17.02.1992 року, знятий 10.04.1992 року. /а.с. 12/ Згідно довідки №22 від 11.09.2017 року виданої ТОВ «Агрофірма Шабо», [PERSON] дійсно працював в ТОВ «Агрофірма Шабо» з 15.08.1991 року (наказ №1001-к від 12.08.1991 року) по 14.09.1991 року (наказ №130-к від 18.09.1991 року). /а.с. 17/ У зв`язку із втратою паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області. Після перевірки особи, 19.09.2019 року начальником Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області йому було видано довідку №5118-45/5118.1-9 від 19.09.2019 року, з якої вбачається, що він звертався до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області з питання відновлення втраченого паспорта серії [NUMBER] , виданого відділом внутрішніх справ Суворовського райвиконкому Республіки Молдова. Проведено перевіркою встановлено особу заявника та не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. /а.с. 13/ Так, порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главою 1 та 6 розділу IV ЦПК України. У ч.1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Метою встановлення даного факту заявник зазначив - отримання паспорту громадянина України. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство України», проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Згідно вимог підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. За змістом пункту 8 наведеного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Пунктами 3, 4 Порядку № 215/2001 передбачено, що заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником. Заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] народився на території України 18.11.1968 року, навчався в Чистоводненській восьмирічній школі с. Чистоводне Білгород-Дністровського району Одеської області, яку закінчив у 1984 році. 20 червня 1985 року [PERSON] , [INFO] отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . 24 листопада 1987 року Білгород-Дністровським військовим комісаріатом Одеської області [PERSON] було видано військовий квиток серії [NUMBER] , згідно якого зокрема він був прийнятий на облік Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 14.08.1991 року, знятий 17.09.1991 року, прийнятий на облік Білгород-Дністровського РВК Білгород-Дністровського району 17.02.1992 року, знятий 10.04.1992 року. Згідно довідки №22 від 11.09.2017 року виданої ТОВ «Агрофірма Шабо», [PERSON] дійсно працював в ТОВ «Агрофірма Шабо» з 15.08.1991 року (наказ №1001-к від 12.08.1991 року) по 14.09.1991 року (наказ №130-к від 18.09.1991 року). Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно [PERSON] станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України. Крім того, [PERSON] звертався з заявою щодо видачі паспорта громадянина України, замість втрачено громадянина СРСР, що підтверджується довідкою №5118-465/5118.1-9 від 19.09.2019 року начальником Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вказані докази є належними, достатніми та підтверджують факт постійного проживання заявника на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд не може погодитися зі твердженнями представника заінтересованої особи, що заяву [PERSON] необхідно залишити без розгляду, оскільки із неї вбачається спір про право, з наступних підстав. Так, пунктом 1 Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано судам роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. З матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту подано [PERSON] до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення факту його проживання на території України за станом на 1991 рік, задля необхідності підтвердження його приналежності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України. Відповідно до пп. 2 п. 35 Порядку № 302 заявник для оформлення паспорта подає оригінали документів, що підтверджують громадянство (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). Згідно з п.10 Порядку №215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає один із документів, зазначених у переліку, зокрема судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] у вересні 2019 року вже звертався до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеські області з наявними у нього документами, однак йому було роз`яснено, що йому необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, що підтверджується листом, який зареєстрований в канцелярії суду 24.12.2019 року. Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.80 ЦПК). На підставі вищевикладеного, дослідивши обставини справи, наявні докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved