Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог у позові зазначено про те, що в місті Семенівка Чернігівської області проживала мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Згідно копії довідки, виданої Семенівською міською радою Чернігівської області від 09.07.2020 за № 12-07/1340 [PERSON] на день смерті проживала разом з сином [PERSON] , онукою та донькою [PERSON] (позивачем). Діти померлої [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] (позивач) як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, так як на момент смерті спадкодавця проживали разом з нею. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] на спадкове майно відкрилась спадщина, котра складається з житлового будинку [ADDRESS] . Позивач звернулась до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не вбачається можливим, оскільки будинок зареєстрований згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за колгоспним двором, головою якого була мати позивача [PERSON] . Свідоцтво про право особистої власності на будинок видане на підставі рішення виконкому Семенівської міської ради № 11 від 22 червня 1962 року, де зазначено, що домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . На підставі набуття чинності Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів мати позивача, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаною, не оформила право власності на домоволодіння, в якому мешкала. Про те, що позивач має право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної Постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але надіслав електронною поштою до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів (а. с. 8-25). Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за конкретно визначеною фізичною особою зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Позов відповідачем визнається повністю, а тому немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved