Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До суду надійшов вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» ( далі ТОВ «Давид» ), в обґрунтування якого після уточнення позовних вимог поданих 12 березня 2014 року зазначається, що третя особа на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого Державним реєстратором Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] (далі - витяг з ЄДР) 01 березня 2011 року видала: свідоцтво про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 на ім'я відповідача [PERSON], згідно якого відповідач [PERSON] є пережившою дружиною померлого учасника, якій належить 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу і складається з: 1) частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР; 2) частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. Вартість майна становить 75 722 грн. 00 коп. Вартість 1/2 (однієї другої) частки майна становить 37 861 грн. 00 коп. Також державний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-566 на ім'я [PERSON], в якому визначено, що спадкоємцем майна померлого учасника є його дружина [PERSON] на 2/3 (дві треті) частини майна, у тому числі з урахуванням 1/3 (однієї третьої) частини майна, від якого відмовилась донька померлого: [PERSON]. Спадщина, на яку у вказаній частці видане свідоцтво, складається з: 1) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. 2) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. Вартість майна становить 37861 грн. 00 коп. Вартість 2/3 (двох третіх) часток майна становить 25240 грн. 66 коп. Крім того, 11 березня 2011 року видала свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я [PERSON], згідно якого спадкоємцем майна померлого учасника є його донька [PERSON], на 1/3 (одну третю) частку майна. Спадщина, на яку в вказаній частці видано це свідоцтво, складається з: 1) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР; 2) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. Вартість майна становить 37861 грн. 00 коп. Вартість 1/3 частки майна становить 12 620 грн. 33 коп. Позивач вважає, що з видачею свідоцтва на ім'я [PERSON] про право власності та свідоцтв на ім'я відповідачів [PERSON] і [PERSON] про право на спадщину за законом було порушено майнові права та законні інтереси позивача, оскільки позивачу належало майно, яке визнано третьою особою як спільне майно подружжя, набуте ними під час шлюбу та майно яке належало [PERSON] (далі - [PERSON]П.) у вигляді ? частки у статутному фонді позивача. В обґрунтування таких доводів зазначає, що державний нотаріус в порушення норм закону та положень п. 4.4 розділу 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства Юстиції України від 29.01.2009 року, видала 01.03.2011 року [PERSON] свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом та 11.03.2011 року [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом. Так, у витягу з ЄДР не визначається частка померлого учасника, а визначено лише розмір внеску до статутного капіталу. Як встановлено із мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2013 року: «в наслідок перерозподілу часток, що відбулось в 2000 році, після виходу МКП «Омега», засновниками залишились [PERSON] і [PERSON], які в змінах до статуту від 01.11.2000 року фактично погодили перерозподіл часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду 91 840 грн. з врахуванням частки МКП «Омега» в сумі 86 840 грн., [PERSON] 1850 грн. та [PERSON] 3150 грн. (86 840 грн. +1850 грн. +3150 грн. =91840 грн.). Після виходу МКП «Омега» частка [PERSON] стала 18 368 грн. - 20%, решта суми 73 472 грн. було перерозподілено на [PERSON] що складало 80 % статутного капіталу (91 840 грн. - 18 368 грн. = 73 472 грн.). Відповідна домовленість про перерозподіл часток засвідчена обома учасниками товариства шляхом проставлення своїх підписів на відповідних змінах до статуту від 01.11.2000 року. Крім того, відповідні обставини про перерозподіл часток також встановлені в мотивувальній частині рішення від 30.01.2012 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №2/1007/513/2012». Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону «Про господарські товариства», чинним на час виходу МКП «Омега» зі складу учасників позивача, а саме на 14 липня 2000 року, МКП «Омега» скористалось своїм правом і за їх вимогою та за згодою позивача їм було повернуто частину майна за актами приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року на загальну суму 37 134 грн., а за спливом 1 року з дати написання заяви про вихід, у відповідності до вимог п. 4.1.6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» решта не витребуваного майна на суму 49 706 грн. було визнано доходом позивача і оподатковано за ставкою 30% і сплачено відповідний податок, тим самим стало власністю останнього. До складу майна, яке було визнано доходом позивача входив і магазин «Мрія», первісною вартістю 33 433 грн., яке в наступному було відчужено за договором купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину «Мрія» від 13 жовтня 2009 року приватному підприємству «Мрія-С», де керівником та засновником на час укладання договору був учасник [PERSON] За таких обставин, виходячи із положень ч. 1 ст. 12 Закону «Про господарські товариства», пункту 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України, ч. 1 ст. 85 ГК України, п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 01.12.2007 року, на думку позивача, встановлюється безперечний факт, що частка у статутному капіталі померлого учасника [PERSON], що визначена в свідоцтві про право власності на ім'я відповідача 1 та в свідоцтвах про право на спадщину за законом на ім'я відповідачів 1 та 2 належить саме позивачу. При цьому, слід врахувати, що перерозподілене майно МКП «Омега» на суму 49 706 грн. стало власністю позивача і не є предметом спадщини. 25 червня 2014 року позивачем подані уточнення позовних вимог, де додатково зазначено, що майно, яке було перерозподілено між [PERSON] і [PERSON], яке було внеском МКП «Омега» у відповідності до вимог ч.І ст.54 Закону України від 19 вересня 1991 року «Про господарські товариства» за вимогою МКП «Омега», яке вийшло зі складу учасників позивача, частково було повернуто на суму 37 134 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи чотири акта приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року, складені між позивачем та МКП «Омега» (а.с. 15-16), а решта неповернутого майна на суму 49 706 грн., у відповідності до вимог пункту 4.1.6 Закону України №283/97-ВР від 22.05.1997 року «Про оподаткування прибутку підприємств», було визнано доходом позивача і відповідно було оподатковано по ставці 30 відсотків і сплачено податок на суму 15 624,30 грн., про що свідчать: власноруч складені 2 довідки головним бухгалтером позивача - [PERSON] (а.с. 17) та декларація про прибуток підприємства за перший квартал та перше півріччя 2001 року (а.с. 18-22) і стало власністю позивача. Посилаючись на вимоги ст. ст. 328, 392 ЦК України, позивач просить: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» право власності на частку і частину частки у статутному фонді останнього, що становить 73 472 гри. 00 коп. та належала [PERSON]; зобовязати Державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] внести зміни в: свідоцтві про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 і свідоцтві про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-566 на ім'я [PERSON] 01 березня 2011 року та свідоцтві про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я [PERSON] 11 березня 2011 року шляхом виключення в них частки і частини частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] Судом за клопотанням представника позивача до участі в справі залучено в якості співвідповідача державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримав, надав пояснення такі, які викладені у позовній заяві та уточнених позовних заявах, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Також просили застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності. Відповідачі [PERSON] та державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] у судове засідання не зявились, направивши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І - OK № 194205 від 01.09.2010 року [PERSON] помер 28.08.2010. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області. Спадкоємцями [PERSON] є дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] На запит завідувача державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 січня 2011 року державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, в яких зазначено розмір внесків учасників до статутного фонду ТОВ «Фірма «[PERSON]» та ПП «Мрія-С». Зокрема, у вищевказаному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зазначено, що станом на 25.01.2011 року засновниками ТОВ фірма «Давид» є: [PERSON], розмір внеску до статутного фонду товариства якої становить 18 368 грн. та [PERSON], розмір внеску до статутного фонду товариства якого становить 73 472 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»). Отже, на підставі відомостей внесених ТОВ фірма «Давид» до Єдиного державного реєстру, стосовно учасників такого товариства та розміру їх внесків до статутного капіталу такого товариства державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видано: - Свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 1-565 01 березня 2011 року на ім'я [PERSON], яким посвідчено, що вона є дружиною [PERSON], і їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з: 1) частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON], 2) частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON]; - Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 березня 2011 року зареєстроване в реєстрі за № 1-566 на ім'я [PERSON], яким посвідчено, що вона є спадкоємцем на 2/3 частки майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовилась донька померлого [PERSON], яке складається з: 1) 1/2 частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON], 2) 1/2 частини частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., яка належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON]; - Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 березня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-688, на ім'я [PERSON] яким посвідчено, що вона є спадкоємцем на 1/3 частку майна, яке складається з: 1) 1/2 частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON], 2) 1/2 частини частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., яка належала померлому [PERSON] на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] Щодо правомірності та законності видачі вищезазначених свідоцтв, суд приходить до наступного. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.06.2012 у справі № 2 1007/513/2012, за позовом ТОВ фірма «Давид» до [PERSON], [PERSON], третя особа завідувач Броварської міської нотаріальної контори Київської області [PERSON], про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом у задоволенні позовних вимог ТОВ фірма «Давид» відмовлено повністю. Так, в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 11.06.2012 зазначено, що «Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те що вказані свідоцтва були видані на підставі [PERSON] з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є достовірним доказом сплаченого [PERSON] внеску до статутного капіталу у розмірі 73 472,00 грн.». Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.05.2015 у справі № 361/1269/14-ц за позовом ТОВ фірма «Давид» до [PERSON], [PERSON], завідувача Броварської міської нотаріальної контори Київської області [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, у задоволенні позовних вимог ТОВ фірма «Давид» відмовлено повністю. У межах зазначеної справи встановлено правомірність видачі свідоцтв про право власності та про право на спадщину за законом, внесення змін до яких вимагається у даній справі. Крім того, матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 1993 року рішенням №280 Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - виконком) зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Давид». За рішенням загальних зборів учасників позивача від 11.12.1996 року, що оформлено протоколом №4 до складу учасників позивача було прийнято [PERSON] та [PERSON]. За цим же рішенням [PERSON] обрано директором ТОВ фірма «Давид» і затверджено зміни до Статуту. 13.01.1997 року виконкомом зареєстровано зміни до статуту ТОВ фірма «Давид» за реєстраційним № 1587, згідно якого визначено розмір внесків учасників до статутного фонду: [PERSON] - 1750 грн.; [PERSON]М - 250 грн.; [PERSON] - 3000 грн.; Статутний фонд був встановлений у розмірі 5000 грн., що формувався за рахунок внесків учасників протягом двох років. До закінчення терміну внесення учасниками своїх вкладів до статутного фонду позивача, до останнього надійшла нотаріально засвідчена заява [PERSON] про його добровільний вихід зі складу учасників позивача. 28.01.1997 року було проведено збори учасників позивача і прийнято рішення, що оформлено протоколом №5 про задоволення заяви [PERSON] про його вихід зі складу учасників позивача без сплати частки у майні товариства, статутний фонд розподілений між учасниками наступним чином: [PERSON] - 1850 грн. і [PERSON] 3150 грн.; затверджено зміни до статуту позивача, які було зареєстровано виконкомом 11.02.1997 року за реєстраційним №1620. Згідно із змінами до статуту позивача від 16.08.1999 визначено статутний фонд ТОВ Фірма «Давид» у розмірі 91 840 грн. де частка МПК «Омега» - 86 840 грн.; частка [PERSON] - 1 850 грн.; частка [PERSON] - 3 150 грн. 14.07.2000 позивачем було отримано заяву МПК «Омега» про вихід з учасників товариства, де зокрема зазначено, що ніяких майнових та інших претензій до ТОВ Фірма «Давид» МПК «Омега» не має. Відповідно до змін статуту ТОВ «Фірма «[PERSON]», що зареєстровані реєстратором виконкому Броварської міської ради 01.11.2000 року засновниками позивача є: [PERSON] із часткою 18 368 грн. або 20 відсотків; [PERSON] із часткою 73 472 грн. або 80 відсотків. Статутний фонд товариства визначено в розмірі 91 840 грн. Слід зауважити, що про такі зміні до статуту позивача, внаслідок яких за [PERSON]. було визначено частку статутного капіталу в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків були відомі самому позивачу та його учасникам з 01.11.2000 року, оскільки такі зміни підписані [PERSON] (директором та учасником позивача) та [PERSON] Наведені зміни до статуту не оскаржувались та були чинними до смерті [PERSON] Отже, частка [PERSON] в статутному фонді ТОВ «Фірма» [PERSON]» у розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків належала йому з 01.11.2000 будь-яким чином не змінювалась та не зменшувалась. Лише після смерті [PERSON] рішенням загальних зборів ТОВ фірма «Давид» від 10.03.2011 (оформлене протоколом № 1 від 10.03.2011) його було виключено з числа учасників ТОВ фірма «Давид» у зв'язку зі смертю. Позивач просить визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» право власності на частку і частину частки у статутному фонді останнього, що становить 73 472 гри. 00 коп. та належала [PERSON]. Так, із мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2013 року встановлено: «в наслідок перерозподілу часток, що відбулось в 2000 році, після виходу МКП «Омега», засновниками залишились [PERSON] і [PERSON], які в змінах до статуту від 01.11.2000 року фактично погодили перерозподіл часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду 91 840 грн. з врахуванням частки МКП «Омега» в сумі 86 840 грн. [PERSON] 1850 грн. та [PERSON] 3150 грн. (86 840 грн. +1850 грн. +3150 грн. =91840 грн.). Після виходу МКП «Омега» частка [PERSON] стала 18 368 грн. - 20%, решта суми 73 472 грн. було перерозподілено на [PERSON] що складало 80 % статутного капіталу (91 840 грн. - 18 368 грн. = 73 472 грн.). Відповідна домовленість про перерозподіл часток засвідчена обома учасниками у товариства шляхом проставлення своїх підписів на відповідних змінах до статуту від 01.11.2000 року. Крім того, відповідні обставини про перерозподіл часток також встановлені в мотивувальній частині рішення від 30.01.2012 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №2/1007/513/2012». В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що майно, яке було перерозподілено між [PERSON] і [PERSON], яке було внеском МКП «Омега» і за вимогою МКП «Омега», яке вийшло зі складу учасників позивача, частково було повернуто на суму 37 134 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи чотири акта приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року, складені між позивачем та МКП «Омега» (а.с. 15-16), а решта неповернутого майна на суму 49 706 грн., у відповідності до вимог пункту 4.1.6 Закону України №283/97-ВР від 22.05.1997 року «Про оподаткування прибутку підприємств», було визнано доходом позивача і відповідно було оподатковано по ставці 30 відсотків і сплачено податок на суму 15 624,30 грн., про що свідчать: власноруч складені 2 довідки головним бухгалтером позивача - [PERSON] (а.с. 17) та декларація про прибуток підприємства за перший квартал та перше півріччя 2001 року (а.с. 18-22) і стало власністю позивача. Відповідно до ст. 85 ГК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом. За змістом ст. 86 ГК України вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному капіталі товариства. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, право власності на частку в статутному капіталі безпідставно ототожнюється позивачем з правом власності на майно внесеним учасником товариства до статутного фонду у вигляді сплати своєї частки. Разом з тим, оскільки ТОВ «Фірма «[PERSON]» предявляє вимоги про визнання за собою права власності на частку в своєму ж статутному капіталі в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків, що належала [PERSON], оскільки така частка була визначена за [PERSON] неправомірно та безпідставно, тому про порушення свого права власності на зазначену частку статутного капіталу позивачу було відомо або повинно було бути відомо з 01.11.2000 (тобто з моменту державної реєстрації змін до статуту ТОВ «Фірма «[PERSON]» у відповідності до яких саме [PERSON] був визначений власником спірної частки). Також до складу майна, яке було визнано доходом позивача входив і магазин «Мрія», первісною вартістю 33 433 грн., яке в наступному було відчужено за договором купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину «Мрія» від 13 жовтня 2009 року приватному підприємству «Мрія-С», де керівником та засновником на час укладання договору був учасник [PERSON] Представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідків впливу позовної давності. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Так, позивач звернувся із даним позовом до суду в грудні 2013 року та просить визнати за собою право власності на частку в своєму ж статутному капіталі в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків, що належала [PERSON], який за твердженнями позивача безпідставно отримав право на таку частку в листопаді 2000 року. Таким чином, з урахуванням позиції позивача, згідно якої він вважає неправомірним отримання [PERSON] частки статутного капіталу в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків [PERSON] 01.11.2000, а позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за собою права власності на таку частку у грудні 2013 року, тому встановлений ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності сплив. Доводи представника позивача про те, що про порушення своїх прав товариство дізналось лише після того, як дізналось про існування оспорюваних свідоцтв, а саме 10 грудня 2011 року та 17 листопада 2011 року є безпідставним, оскільки [PERSON] виконуючи повноваження керівника позивача з 1997 року і до цього часу, яка також є учасником товариства, була обізнана або повинна була бути обізнана про всі перерозподіли часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду, а також про зміни, які вносились до статуту товариства. Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання права власності позивача на частку у статутному фонді товариства у звязку із пропуском строку позовної давності, то і відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про внесення змін до свідоцтва про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 і свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-566 на ім'я [PERSON] 01 березня 2011 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я [PERSON] 11 березня 2011 року На підставі викладеного та

Outcome: dismissed