Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

До суду звернулась позивачка з даним позовом до відповідачів, відповідно до якого, просила суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] та позбавити їх права користування на вказану квартиру, зобов'язати Оболонський районний відділ Головного Управління Державної Міграційної служби у м. Києві зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 23.03.2012 року Філія 10 Приватного Підприємства «Нива-В. Ш» проводила торги, на яких вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS]. 06.04.2012 року державним виконавцем виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], власником якого був [PERSON], сім'я якого зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Пізніше, 18.05.2012 року, позивачка отримала свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру та 20.12.2012 року зареєструвала право власності в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, відповідно до законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Проте до теперішнього часу в квартирі проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані особи, разом з [PERSON] ігнорують її усні та письмові вимоги звільнити належну їй на праві власності квартиру та продовжують в ній проживати. Через що позивачкам не має можливості проживати у вищевказаній квартирі та вільно користуватись нею. Також позивачка зазначила, що відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року від 08.02.2015 року № 33309050, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору укладеного в результаті проведення прилюдних торгів, згідно якого просив суд поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовною заявою; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 23.03.2012 року між ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві та [PERSON]; застосувати реституцію та повернути сторони договору у первісний стан відносно спірної квартири. Свої вимоги мотивував тим, що лише з позовної заяви [PERSON] йому стало відомо про реалізацію спірної квартири, що належить йому та його сім'ї з прилюдних торгів 23.03.2012 року для погашення його заборгованості перед ПАТ «Украсоцбанк». Вважає продаж квартири незаконним, оскільки здійснений з разом з неповнолітніми дітьми, які в ній проживали та були зареєстровані без дозволу органу опіки та піклування. Вважає, що вказаний правочин є недійсний відповідно до ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України. Представник позивачки та позивачка в суді позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнали у його задоволенні просили відмовити. При цьому позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] її знайомий, який попросив її прийняти участь у прилюдних торгах з реалізації квартири, а після того як вона придбала квартиру, пообіцяв, що виселиться, коли зробить ремонт у новій п'ятикімнатній квартирі. Тому вона тривалий час не зверталась до суду з позовом про виселення, однак на всі її прохання виселитись разом з сім'єю вже після проведення відповідачем ремонту, останній почав її ігнорувати, свою обіцянку не виконав. При цьому відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] жодного разу не зазначили, що не визнають її власницею спірної квартири, або вважають прилюдні торги недійсними. Заявою від 25.05.2016 року представник позивачки [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом та відмовити у його задоволення з підстав пропущення вказаного строку. (а.с. 221-223) Представник відповідача та відповідачі в суді основний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених у позові, при цьому зазначили, що прилюдні торги були незаконними, отже підлягають визнанню недійсними. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась за адресою місця реєстрації, відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, у зв'язку з зазначеним, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ПП «Ніва В.Ш.» в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, у зв'язку з зазначеним суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача по зустрічному позову Оболонського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві основний позов підтримав, зустрічний позов не визнав, при цьому зазначив, що на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1879 виданого 06.09.2010 року приватним нотаріусом КМНО про звернення стягнення на спірну квартиру , що належить [PERSON] на праві приватної власності, за рахунок коштів виручених від реалізації задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 1022379,86 грн. У лютому 2016 року виконавче провадження було знищено за закінченням строку їх зберігання Станом на час проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна [PERSON] відповідно до чинного на той час Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, не було передбачено необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування. Вважає позовні вимоги за зустрічним позовом необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, згідно якої ними є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 7.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року N 68/5 спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є фактично оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, отже є правочином, який може визнаватись недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України. Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5. Судом встановлено, що 23.03.2012 року відбулись торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON], а саме квартири за адресою [ADDRESS] проведені Філією 10 Приватного Підприємства «Нива-В. Ш» проводила прилюдні торги (а.с.11) Відповідно до квитанції № 68 від 05.04.2012 року [PERSON] сплатила вартість майна придбаного на аукціоні. (а.с.12) Відповідно до Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 06.04.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколовою Ю.Є. № 1879 від 06.09.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 1022379.86 грн. було складено відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки. (а.с.14) Постановою Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна боржника від 23.04.2012 року постановлено звільнити з-під арешту майно, а саме квартиру [ADDRESS]. (а.с.16) Відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 18.05.2012 року посвідчено, що [PERSON] належіть на праві власності квартира [ADDRESS]. (а.с.18 т.1) Як встановлено в суді виконавче провадження з реалізації спірної квартири знищено за закінченням строку зберігання. Разом з тим, як вбачається з копії матеріалів наданих представником позивачки, відповідач знав про призначення та проведення прилюдних торгів, про що свідчить його заява про зупинення виконавчого провадження, я якій він зазначає, що йому відомо про виставлення спірної квартири на прилюдні торги, які відбудуться 23.03.2012 року. ( а.с.21 т.2) Отже, при проведені прилюдних торгів було дотримано положень п. 3.11. Тимчасового положення та повідомлено власника [PERSON] про реалізацію спірної квартири. Крім того, станом на час проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна [PERSON] відповідно до чинного на той час Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, не було передбачено необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування. Крім того, неповнолітні не є співвласниками вказаного житла. Отже при розгляді справи судом не встановлено порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 01.11.1999 року за № 745/4838. Як наслідок судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та відповідач втратив право власності на спірну квартиру, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України його право власності припинилося у зв'язку із зверненням стягнення на квартиру за його ж зобов'язаннями. Судом не застосовується строк позовної давності передбачений ст. 267 ЦК України заявлений представником позивачки, оскільки в задоволені зустрічного позову відмовлено по суті. Згідно довідки форми № 3 виданої КП «Житлосервіс «Куренівка» від 26.12.2014 року в спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] - дочка колишнього власника, [PERSON] - колишній власник, [PERSON] - дочка колишнього власника, [PERSON] - дочка колишнього власника, а особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON] (а.с. 19 т.1) Позивачкою 30.01.2015 року було вручено особисто відповідачу [PERSON] вимогу про звільнення квартири [ADDRESS]. (а.с.20) Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Втративши право власності [PERSON] втратив і її складову відповідно до ст. 317 ЦК України - право користування житловою площею квартири. Відповідачка [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування спірним житлом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України вони мали таке право, коли квартира була у власності [PERSON] Позивачка [PERSON] відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України має право використовувати спірне житлове приміщення для власного проживання, що є її наміром відповідно до пояснень наданих в суді. Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід позбавити права користування та виселити з квартири [ADDRESS] Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, оскільки заявлена передчасно. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має підстав. На підставі викладеного,

Outcome: partial