Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 6 червня 2015 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки через різні погляди на сімейне життя та обовязки, непорозуміння, психологічну несумісність та небажання покращити сімейні відносини між ними виникали сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище „Тупчій В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позові. Допитана в якості свідка суду показала, що вони одружилися 6 червня 2015 року, 22 жовтня 2016 року у них народилася дочка [PERSON]. На побутовому рівні та через безпідставні ревнощі відповідача між ними часто виникали сварки, що призвело до періодичного проживання окремо. Після чергової сварки вона залишила відповідача і близько місяця разом із дитиною проживає в батьків. Примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище „Тупчій. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Допитаний в якості свідка суду показав, що він ревнував позивача, тому що вона давала привід для ревнощів, переписуючись в соцмережах з іншими чоловіками. В даний час вони проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Примирення між ними неможливе. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їхні покази в якості свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 6 червня 2015 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Ставищенського РУЮ у Київській області, актовий запис 50 (а.с. 6). Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони близько місяця проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved