Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Заступник керівника ХМП №2 в порядку ст.45 ЦПК України звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі ХМР заподіяні збитки в сумі 4695,44 грн., та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2016 року відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Вказаним вироком було встановлено, що 19.03.2016 року близько 19 год. 46 хв. [PERSON], знаходячись біля магазину «Хазар» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 15, в ході раптово виниклого конфікту, на грунті особистих неприязних відносин з раніш незнайомим [PERSON], діючи умисно, наніс останньому один удар в область живота, чим спричинив тілесні ушкодження, внаслідок чого [PERSON] проходив лікування в Харківській міській клінічній лікарні з 19.03.2016 року по 01.04.2016 року, та на його лікування було витрачено державні кошти в розмірі 4695,44 грн. В судове засідання прокурор ХМП №2 не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить ухвалити заочне рішення по справі. Представник ХМР в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, та просив розглядати справу без участі представника ХМР та постановити рішення згідно чинного законодавства України. Від головного лікаря КЗОЗ «ХМКЛШНД ім. проф. О.І. Мещанінова» [PERSON] до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника КЗОЗ, та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 121 ч.1 КК України. В ході досудового розслідування встановлено та судом підтверджено, що 19.03.2016 року близько 19.46 год., [PERSON], знаходячись біля магазину «Хазар» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 15, в ході раптово виниклого конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин з раніше незнайомим [PERSON], діючи умисно, наніс [PERSON] один удар гострим кінцем ключів в область стегна лівої ноги та один удар в область живота, чим спричинив згідно висновків експерта №410-А/16 від 05.04.2016р. та №511-А/16 від 20.04.2016р., тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням шлунку і брижі поперечно-ободової кишки, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та колото-різану рану лівого стегна, що належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Також, судом встановлено, що потерпілий [PERSON] у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями в період з 19.03.2016 року по 01.04.2016 року перебував на лікуванні у державному закладі охорони здоров'я - Харківській міській клінічній лікарні ШНМД ім. проф. Мещанінова А.І. та лікувався за кошти міського бюджету. Питання про відшкодування витрат на лікування під час розгляду кримінального провадження судом не вирішено. Згідно довідки-розрахунку, вартість фактичних затрат на лікування [PERSON], який знаходився на лікуванні склала 4695,44грн. Із роз'яснень, які містяться в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року вбачається, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2016 року набрав законної сили і винність особи не повинна доказуватись при розгляді справи згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України. Враховуючи, що протиправними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких та легких тілесних ушкоджень, у зв'язку з якими [PERSON] було госпіталізовано до Харківської міської клінічної лікарні швидкої й невідкладної медичної допомоги ім. проф. А.І. Мєщанінова, де останній проходив лікування та фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення склали 4695,44 грн., а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає, що з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved