Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Віньковецької районної Державної адміністрації у Хмельницькій області. Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, яка належала [PERSON] ([PERSON]) Василівні на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 24.10.1996 року. Повідомляє, що спадкодавець померла [INFO] року, залишивши заповіт на ім'я позивачки. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України як особа, яка поновила строк на прийняття спадщини, про що Віньковецьким районним судом 03 січня 2018 року прийнято рішення. Отримати свідоцтво на право спадщини за законом на земельний сертифікат вона не має можливості, у зв'язку з тим, що сертифікат було втрачено, тому нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва на право на земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай», що на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. За невідомих обставин сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER], що видавався Віньковецькою РДА 24.10.1996 року втрачено. Посилаючись на приписи статей 321, 1216, 1226, 1218 ЦК України, вона просить її вимоги задовольнити. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача. Представник відповідача Віньковецька РДА Хмельницької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України справа розглянута без участі представника відповідача. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькіій області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України справа розглянута без участі представника третьої особи. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання учасників , справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с. Мазники Деражнянського району Хмельницької області (свідоцтво про смерть видане Мазниківською сільською радою, актовий запис № 2). Вона 23 січня 2001 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст. 1272 ЦК України позивачка після смерті [PERSON] поновила строк на прийняття спадщини, про що Віньковецьким районним судом 03 січня 2018 року прийнято рішення. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], який видавався на підставі рішення Віньковецької РДА від 17.04.1996 року № 80-р. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено повідомленням нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 11/02-31 від 21.03.2018 року, оскільки позивачем не надано документа, який підтверджує права власника [PERSON] на спадкове майно. ЇЇ права на земельну частку (пай) підтверджені інформаційною довідкою виданою відділом Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області 05.03.2018 року № 31-22-0.202477104-18 та державним актом на право колективної власності на землю, згідно якого [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Урожай» розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Оголошення в газеті «Сільські новини» за № 43 від 27 жовтня 2017 року не дало змоги віднайти втрачений сертифікат. Українське ім'я [PERSON] походить від латинського [PERSON]), утвореного від особового чоловічого імені [PERSON]), яке також було родовим ім'ям. Воно звучить як [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому написання в різних документах імені спадкодавця «[PERSON]» та [PERSON]» не викликає сумніву в тому, що сертифікат належав померлій. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Оригінал вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено, що підтверджується оголошенням про його втрату, поданим в газеті «Сільські новини» за № 43 від 27 жовтня 2017 року . Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, позивач довела підстави та предмет позову, тому за нею, відповідно до ст. 1223 ч.1 ЦК України слід визнати право на земельну частку. Вимога про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав [PERSON] позивачем не ставиться, а суд в силу ст. 13 ЦПК України обмежений у самостійному вирішенні цього питання.

Outcome: approved