Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Заступник головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено наступне. \~ \~ \~ \~[PERSON],\~[INFO],\~який мешкає\~за адресою [ADDRESS], є інвалідом I групи по психічному захворюванню, безстроково. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2016 р. визнаний недієздатним, опікуном призначена дружина [PERSON]. Під наглядом лікаря-психіатра знаходиться з 2013 р. з діагнозом «Виражена деменції внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу з явищами галюцинозу та деліріозною сплутаністю» . Три госпіталізації в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У клінічній картині зниження памяті, втрата навиків самообслуговування, агресивна поведінка, періодичні психотичні розлади у вигляді обманів сприйняття, орієнтування. Остання виписка 25.08.2016 р. [PERSON] заяви дружини [PERSON]: «На протязі останнього часу стан значно погіршився: вмикає газ, тікає з дому, улаштував пожежу на кухні, не впізнає мене, постійно збирається на роботу, говорить, що повна квартира людей, котів, собак, пацюків, птахів... намагається випити всі пігулки, які бачить перед собою, агресивний, намагався мене душити». 05.06.2018 р. у супроводі дружини-опікуна доставлений в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Категорично відмовляється від госпіталізації. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 05.06.2018 року о 11.30 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді вираженої деменції внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу з явищами галюцинозу та деліріозною сплутаністю. Враховуючи погіршення психічного стану, агресивну поведінку до дружини-опікуна (намагався душити) та нездатність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність і у відповідності п.4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп /2016 і ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву. Законний представник опікун [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення даної заяви. [PERSON] в судовому засіданні за станом свого здоровя не міг надавати пояснення. Прокурор заяву підтримала і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі\~ст.14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~психіатричного закладу\~без її\~усвідомленої згоди\~або без\~згоди її\~законного представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.06.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі вираженої деменції внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу з явищами галюцинозу та деліріозною сплутаністю. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару. Надані суду\~пояснення лікаря-психіатра,\~зокрема,\~про те,\~що [PERSON]\~з 2013\~р.\~страждає на\~вищезазначений психічний\~розлад,\~на даний\~час психічний\~стан останнього\~погіршився,\~внаслідок чого\~являє небезпеку\~для оточуючих\~(опікуна)\~та не\~здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved