Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «УкрНДІметалургмаш», Арбітражного керуючого Державного підприємства «УкрНДІ металургійного машинобудування» міста Слов`янська Нестеренко Олега Анатолійовича про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням терміну її виплати, яка обґрунтована тим, що позивач є працівником державного підприємства «Українский науково-дослідний інститут металургійного машинобудування» міста Слов`янська та працював на різних посадах у відповідача. З 2010 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату. Ухвалою Господарського суду Донецької області, по справі №42/46, від 01.02.11 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Слов`янську господарським судом Донецької області порушена справа про банкрутство Державного підприємства Український науково - дослідний інститут металургійного машинобудування «УкрНДІметалургмаш» м. Слов`янськ внаслідок його фінансової неспроможності. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду, 243/4412/13-ц, №2/243/1843/2013, від 17 червня 2013 року вирішено стягнути з державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного будівництва» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 10595, 14 гривень та компенсацію моральної шкоди у сумі 1500 гривень. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду, №243/10984/13-ц, справа №2/243/4000/2013, від 11 грудня 2013 року вирішено стягнути з державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного будівництва» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 13632, 50 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 4531, 20 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 200 гривень. В березні 2016 року відповідач, ліквідатор ДП «УкрНДІметалургмаш» - арбітражний керуючий Нестеренко О.А. виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у сумі 24227, 66 гривень. Виплачувати компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням терміну її виплати арбітражний керуючий Нестеренко О.А. відмовляється. Відповідно до довідки відповідача №52 від 06 вересня 2013 року заборгованість складає 24227, 66 гривень. На підставі викладеного позивач вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі, а саме з 01 березня 2010 року по 01 березня 2016 року. Просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 20300, 82 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав та розгляд справи провести без його участі (а.с.40). Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства посилаючись на наступне. Постановою Господарського суду Донецької області від 18.06.2013 року у справі № 42/46 про банкрутство ДП «УкрНДІметалургмаш» боржник визнаний банкрутом, введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Нестеренка О.А. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Таким чином, заяви про стягнення з боржника кредиторської заборгованості повинні розглядатись виключно господарським судом Донецької області, який, за результатами їх розгляду, визнає або відмовляє у їх визнанні з визначенням черговості виконання грошових зобов`язань (а.с.41-43). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду, 243/4412/13-ц, №2/243/1843/2013, від 17 червня 2013 року вирішено стягнути з державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного будівництва» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 10595, 14 гривень та компенсацію моральної шкоди у сумі 1500 гривень (а.с.7-9). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду, №243/10984/13-ц, справа №2/243/4000/2013, від 11 грудня 2013 року вирішено стягнути з державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного будівництва» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 13632, 50 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 4531, 20 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 200 гривень (а.с.10-11). Згідно довідки ДП «УкрНДІметалургмаш» № 52 від 06.09.2013 року, заборгованість по заробітній платі станом на 06.09.2013 року становить 24227, 66 гривень, а саме: червень 2010 року - 1410, 10 гривень, липень 2010 року - 802, 11 гривень, серпень 2010 року - 1305, 73 гривень, вересень 2010 року - 1203, 27 гривень, жовтень 2010 року - 1320, 13 гривень, листопад 2012 року - 594, 19 гривень, грудень 2012 року - 1252, 18 гривень, січень 2013 року - 1478, 15 гривень, лютий 2013 року - 1229, 30 гривень, березень 2013 року - 1333, 27 гривень, квітень 2013 року - 1281, 17 гривень, травень 2013 року - 1427, 41 гривень, червень 2013 року - 1374, 19 гривень, липень 2013 року - 1335, 28 гривень, серпень 2013 року - 6881, 18 гривень (а.с.15). Як слідує з розрахунку позивача, сума компенсації заробітної плати з червня 2010 року по серпень 2013 року включно на 01 березня 2016 року становить 20300,82 гривень (а.с.12-14). Судом перевірений вищевказаний розрахунок щодо суми компенсації заробітної плати та приймається до уваги як належній та достатній доказ при ухваленні даного рішення. Щодо заперечень відповідача стосовно неможливості розгляду даної справи у порядку цивільного судочинства суд зазначає наступне. У зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих його положень). Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника). Відповідно до Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року. Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Так, у частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст. 116 КЗпП України. Згідно з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (1427-97-п) (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 року № 692 (692-99-п), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Судом встановлено, що під час роботи [PERSON] у ДП «УкрНДІметалургмаш» утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 24227,66 гривень, яка була виплачена позивачу лише в березні 2016 року. Отже, в даному випадку позивач має право на отримання від ДП «УкрНДІметалургмаш» компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.03.2010 року по 01.03.2016 року. З огляду на вищенаведене, суд вважає заявлені позивачем вимоги до ДП «УкрНДІметалургмаш» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати такими, що підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму компенсації в розмірі 20 300, 82 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved