Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

До суду із позовом звернувся [PERSON] до Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю, вказавши, що він в березні 2010 року вселився в житловий будинок в [ADDRESS] . Починаючи з 10 березня 2010 року став проживати в зазначеному будинку, провів поточні ремонти, та 14 травня 2014 року зареєструвався в даному будинку разом зі своєю сім`єю, де і проживає до даного часу. Позивач добросовісно та відкрито володіє вказаним майном більше 10 років, провів поточні ремонти, доглядає за будинком та прибудинковою територією, утримує її. Посилаючись на норми чинного законодавства, просив суд в порядку ст. 344 ЦК України визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення позову. За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 (далі Постанова) можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що позивач [PERSON] в березні 2010 року вселився в житловий будинок в [ADDRESS] . Починаючи з 10 березня 2010 року став проживати в зазначеному будинку, провів поточні ремонти, та 14 травня 2014 року зареєструвався в даному будинку разом зі своєю сім`єю, де і проживає до даного часу, що підтверджується копіями Витягів з по господарської книги виконкому Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області №9 за період з 2006-2010 р.р., №2 за період 2011-2015 р.р. та №1 за період 2016-2020 р.р., видані виконавчим комітетом Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. На даний час позивачем виготовлено новий технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач добросовісно та відкрито володіє вказаним майном більше 10 років, провів поточні ремонти, доглядає за житловим будинком, надвірними господарськими будівлями та прибудинковою територією, утримує її, користується даним житловим будинком та надвірними господарськими будівлями, про що відомо, і ніхто даному не перечить.Позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за житловим будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , проти чого відповідач не заперечував, що підтверджується його заявою. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved