Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

До суду з позовною заявою про розірвання шлюбу звернувся позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] . На обґрунтування позову позивач вказує, що 07.09.2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрували у Чечелівському районному у місті Дніпро ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільного сина [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружні відносини та відсутність взаєморозуміння між ними. На цих підставах і у відповідності до ст.104,105, 110, 112 СК України прохає шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохає залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення виклику про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчивши заяву позивача, матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07.09.2018 року, який був зареєстрований у Чечелівському районному у місті Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №1175, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого вищевказаним відділом. Відповідно до свідоцтва про народження сер [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] [INFO] . З матеріалів справи, а саме з позовної заяви встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, прізвище позивач бажає залишити шлюбне. Згідно частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач також прохає стягнути з відповідача суми судового збору, яку вона сплатила за подання заяви до суду, та витрати на правничу допомогу за складання позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 173 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач надала суду документальне підтвердження сплати судового збору - квитанція №2715399905 від 05.11.2019 року на суму 768,40 гривень та квитанцію без № від 08.11.2019 року про сплату 500 грн.00 коп за надання послуг правничої допомоги, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, акт від 08.11.2019 року про виконання робіт за усним договором про надання правничої допомоги. Суд задовольняючи позов частково приходить до висновку що стягнення з відповідача витрат в сумі 20 грн, копія квитанції №2715399905 від 05.11.2019 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що ці витрати не відносяться до витрат на оплату судового збору, а відносяться до банківських послуг, що надаються установами за операції (послуги), пов`язані з діяльністю клієнтів, в даному випадку сплата позивачем 20 грн це комісія за прийняття готівкового платежу по сплаті судового збору. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial