Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

До суду з відповідною заявою звернулась заявник, яка в обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] в м. Луганську помер [PERSON], з яким вона проживала однією сім'єю з 2005 року. [PERSON] за віком та станом свого здоров'я потребував стороннього догляду, а тому заявник здійснювала постійний догляд за ним та після його смерті здійснила поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіту складено не було. Спадкоємців за заповітом та за законом немає. [PERSON] за життя розпорядився належним йому майном - будинком та земельною ділянкою і 24.12.2007 передав їх заявнику у власність за договором довічного утримання (догляду), хоча, проживаючи з 2005 року однією сім'єю спільно з [PERSON] у будинку [ADDRESS], останній та заявник вже були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Тому у день відкриття спадщини у заявника виникло право на спадкування після смерті [PERSON] як у особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. 27 вересня 2018 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Тихонової Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Але постановою нотаріуса від 27.09.2018 заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз'яснено про необхідність підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини і факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому, зважаючи на вказані обставини, вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем з метою захисту свого права на спадщину. Заявник та представник заявника в судове засідання не з'явились, суду надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Заінтересована особа приватний нотаріус Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Тихонова\~Лариса Володимирівна в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. У п. 20 вищевказаної Постанови зазначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК (435-15). Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. У п. 24 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2018 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіту складено не було. Спадкоємців за заповітом та за законом немає. [PERSON] за життя розпорядився належним йому майном - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою площею 0,0590 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і 24.12.2007 передав їх заявнику у власність за договором довічного утримання (догляду) (а.с. 12-13, 14, 15-16, 17). 27 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Тихонової Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Але постановою нотаріуса від 27.09.2018 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз'яснено про необхідність підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини і факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування після померлого [PERSON] здійснюється за законом. Проживаючи з 2005 року однією сім'єю спільно з [PERSON] у будинку [ADDRESS], останній та [PERSON] вже були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Тому у день відкриття спадщини у заявника виникло право на спадкування після смерті [PERSON] як у особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту проживання заявника [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved