Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], в якому просить стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на її користь, як законного представника малолітнього [PERSON], щомісячне утримання, в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю годувальника, за період з 29.07.2012 року і до досягнення ним повноліття - [INFO] року, в розмірі 382 гривні 40 коп. щомісячно, стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на свою користь, як дружини загиблого, що здійснює догляд за дитиною утримання, в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю годувальника за період з 29.07.2012 року - 03.05.2018 року в розмірі 24849 гривень 50 коп., стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на її користь 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку зі смертю потерпілого, та стягнути з [PERSON] на її користь як законного представника в інтересах малолітнього [PERSON] та як дружини загиблого відшкодування спричиненої їм моральної шкоди в розмірі 433480 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.07.2012 року в с. Книшівка Гадяцького району Полтавської області, на автодорозі Плішивець - Гадяч, внаслідок ДТП помер її чоловік [PERSON]. Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.12.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки. На момент смерті [PERSON] вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.01.2013 року її визнано потерпілою від злочину та законним представником малолітнього потерпілого [PERSON] по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 286 КК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона та її син зазнали матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника [PERSON] та просили її стягнути. У ході розгляду справи, позивачем надано уточнюючу позовну заяву, в якій вона просить стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на її користь, як законного представника в інтересах малолітнього [PERSON] 13766,4 гривень в рахунок щомісячних платежів за 3 роки наперед для відшкодування шкоди завданої смертю годувальника за період з 30.07.2012 року по 30.07.2015 року; зобов'язати ПрАТ «СК Провідна» щомісячно виплачувати на користь [PERSON] з 30.07.2015 року до досягнення останнім повноліття (до 2028 року, а в разі навчання до 23-х річного віку, тобто до 2033 року) - 382,4 гривні; стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на її користь, як дружині загиблого 13766,4 гривень в рахунок щомісячних платежів за 3 роки наперед для відшкодування шкоди завданої смертю годувальника за період з 30.07.2012 року по 30.07.2015 року; зобов'язати ПрАТ «СК Провідна» щомісячно виплачувати на її користь, як дружині загиблого, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 14 років утримання в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника за період з 30.07.2012 року по [INFO] року в розмірі 382,4 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь як законного представника в інтересах малолітнього [PERSON] як дитині загиблого відшкодування спричиненої їм моральної шкоди в розмірі 304500 гривень та на її користь як дружині загиблого спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 107184 гривні. У судовому засіданні представник позивача адвокат Осадчий О.М. підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідача ПрАТ «СК Провідна» Медвідь О.І. та Гайдамащук О.В. не визнали позовні вимоги позивача, з підстав викладених у запереченнях. Представник відповідача [PERSON] адвокат Оніпко Є.І. не визнав позовні вимоги [PERSON], суду пояснив, що у діях загиблого чоловіка позивачки, який під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп'яніння, була груба необережність, яка виявилася у порушенні ним правил дорожнього руху, тому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», [PERSON] необхідно звільнити від відшкодування моральної шкоди на користь дитини. Що стосується вимог позивачки про стягнення моральної шкоди з відповідача заподіяної їй, то представник також просив відмовити, з підстав взагалі її недоведеності позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 29.07.2012 року, близько 13 год. 40 хв. в с. Книшівка Гадяцького району Полтавської області, [PERSON], керуючи по довіреності автомобілем [NUMBER], на автошляху Плішивець-Гадяч, рухаючись зі швидкістю 80 км/годину в напрямку м. Гадяч, при виконанні обгону напроти електроопори повітряної лінії електропередач №10, допустив зіткнення з мотоциклом ІЖ Планета 3, без номерного знаку, під керування водія [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, та рухаючись у попутному напрямку виконував маневр розвороту ліворуч не з крайнього лівого положення, виїхавши при цьому на зустрічну смугу руху. Внаслідок зіткнення, водій мотоцикла [PERSON] та пасажир, який знаходився на задньому сидінні мотоцикла [PERSON], отримали травми і [INFO]. померли в Гадяцькій ЦРЛ. Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.01.2013 року, позивача [PERSON], визнано потерпілою від злочину по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 286 КК України, з тих підстав, що на момент смерті [PERSON], вона являлася його дружиною, та визнано законним представником малолітнього потерпілого [PERSON], оскільки померлий являвся його батьком. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 06.11.2009 року Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області, значиться що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.05.2010 року Книшівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Як значиться у полісі № АВ/7304451 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.06.2012 року, [PERSON] застраховано в ПрАТ «СК Провідна» цивільну правову відповідальність, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю яка становить сто тисяч гривень, розмір франшизи становить п'ятсот гривень. У відповідності до ст. 1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - потерпілими вважаються юридичні та фізичні особи, життю і здоров`ю та /або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 1 абз. 2 ч. 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 1200 ЦК України - шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди. Як було встановлено судом, [PERSON] на день смерті не працював і не мав заробітку чи іншого доходу. За таких обставин, підстави для застосування норми ст. 1200 ЦК України відсутні, а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування шкоди завданої смертю годувальника, шляхом стягнення з ПрАТ Страхової компанії «Провідна» коштів та зобов'язання ПрАТ Страхової компанії «Провідна» щомісячно сплачувати платежі на її користь та на користь неповнолітньої дитини не підлягають до задоволення. Однією із вимог позивача [PERSON] є стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 438480 гривень. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ст. 23 ЦК України - моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 1193 ЦК України передбачено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що в зв'язку з втратою батька, а саме його смерті, яка настала від дій відповідача [PERSON], малолітньому сину померлого, було завдано моральних страждань, а тому суд вважає, що моральна шкода підлягає до стягнення з відповідача, але в меншому розмірі, ніж заявлено позивачкою, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, а також із врахуванням як матеріального стану відповідача, який в даний час перебуває в місцях позбавлення волі, а також грубу необережність самого потерпілого, а саме наявності в його діях складу злочину, що підтверджується постановою слідчого, яка міститься в матеріалах кримінальної справи та висновком експерта № 167 від 05.10.2012 року, в якому значиться про порушення правил дорожнього руху також і загиблим, що були в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач [PERSON] у своєму позові та уточненій позовній заяві, також зазначила, що в результаті втрати рідної їй людини, а саме чоловіка, вона зазнала і зазнає моральних переживань внаслідок порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя повноцінною сім'єю. В зв'язку з втратою чоловіка, який був для неї опорою та підтримкою в житті, вона постійно перебуває в пригніченому стані, тому просить стягнути з відповідача [PERSON] заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 107184 гривні. Але судом було встановлено, що позивачка в даний час має сім'ю та проживає з іншим чоловіком. Має другу дитину, батьком якої він є, та яка народилася через нетривалий проміжок часу після смерті [PERSON], а тому зазначені нею доводи у позовній заяві, щодо обґрунтування її моральних страждань пов'язаних зі смертю чоловіка, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Інші будь-які докази на підтвердження заподіяння моральної шкоди та у визначеному нею розмірі також надані не були, а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв'язку з чим підлягає до стягнення також з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір, у розмірі відповідно до стягненого розміру моральної шкоди.

Outcome: partial