Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Заступник Білгород - Дністровського міжрайонного прокурору в інтересах держави в особі: Затоківської селищної ради, інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про знесення об'єкта самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] самовільно збудувала триповерховий котедж літ. «Ш», загальною площею 318,4 кв. м., торгівельні павільйони літ. «Щ», «Ю», «Я», « 1М», « 1Н», «!О», « 1П», « 1Р», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. З метою визнання права власності на зазначене будівництво [PERSON] звернулася до Білгород - Дністровського міськрайонного суду з позовом, який рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11. 10.2012 року по справі 1505/8575/2012 року задоволений. Рішенням від 02 липня 2013 року апеляційного суду Одеської області, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2012 року - скасоване, та ухвалено нове, яким у позовних вимогах [PERSON] до Затоківської селищної ради, приватного підприємства «Поділля» про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Прокурор, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки до суду не сповістила. Представник Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщався, надав до суду заперечення на позовні вимоги з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2012 року рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на триповерховий котедж та навіс торгівельних павільйонів, що розташовані на базі відпочинку «[INFO]» в [ADDRESS], на земельній ділянці, площею 11 120 кв. м. Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційною службою Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції здійснювалась державна реєстрація права власності за [PERSON] на вищевказане нерухоме майно. Рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2012 року - скасоване 02.07.2012 року апеляційним судом Одеської області та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Статтею 376 ЦК України встановлено застосування до забудовника санкцій у вигляді знесення об'єкта самочинного будівництва, які частини 4 і 7 зазначеної норми закону пов'язують з порушенням суспільних інтересів , прав власника (користувача ) земельної ділянки , на якої здійснено будівництво, або інших осіб . Цією нормою закону передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а також зобов'язана знести за власний рахунок самочинне будівництво у разі заперечення власника земельної ділянки проти визнання за цією особою права власності на нерухоме майно. Крім того вказаною правовою нормою чітко визначено коло осіб, які наділені правом вимагати знесення особою, яка здійснила самочинне будівництво, об'єкту самочинного будівництва, а саме - власник (користувач) земельної ділянки, на якої здійснене самочинне будівництво, а також відповідний орган державної влади або місцевого самоврядування. Так положення частини 1 статті 376 ЦК України дають підстави для висновку, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво об'єкту нерухомого майна на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, здійснене без належного дозволу чи проекту, або з порушенням будівельних норм і правил, Відповідно до норми частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Наведена норма закону передбачає три окремі підстави для визнання будівництва самочинним та відповідні правові наслідки для особи, яка його здійснила. Зокрема, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб (частина 4 статті 376 ЦК України). Таким чином аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого частиною 3 статті 367 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, право на звернення до суду з таким позовом закон надає відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», здійснення будівництва на земельних ділянках, не наданих відповідно до вимог закону, без отримання дозволів на будівництво та виконання будівельних робіт, без розроблення і затвердження проектної документації, є самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством. Отже, застосування до забудовника санкцій у вигляді знесення об'єкта самочинного будівництва закон пов'язує з порушенням ним встановленого порядку забудови території і використання земель. При таких обставинах суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 7 ст. 376 ЦК Україні, відповідно до якої житловий дім, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї цілі, або без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана знести цю будову та відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням об'єкту в попередній стан. Відповідно до п.2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Згідно п.2.14.1 вказаного Порядку - «Державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав в разі внесення змін до записів Державного реєстру прав органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна». На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в сумі 114,70 грн.

Outcome: approved