Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,17 га (серії ЯБ № 035955) та визнати за нею право власності як за спадкоємцем першої черги на цю земельну ділянку, розташовану на території Зорянської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що після смерті її чоловіка - [PERSON] нею прийнято спадщину на підставі статтей 524, 529 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою № 433 від 09.12.2013 року. Після смерті на ім'я її чоловіка видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,17 га, що розташована на території Зорянської сільської ради. Вона, як дружина померлого (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]), є єдиним спадкоємцем майна, що належало померлому на день смерті. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона звернулась в нотаріальну контору, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва в зв'язку з тим, що зазначений вище Державний акт на право власності на землю був виданий на ім'я спадкодавця після його смерті, а, отже, його законність і юридична сила, як і право власності, є оспорюваним. У зв'язку з цим вона не може реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивачки надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивачів. Відповідачем було надіслано заяву, в якій він просить розглянути справу без представника Зорянської сільської ради та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Справа розглянута у відповідності до п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області 07 березня 2013 року, актовий запис № 9). Він був власником земельних ділянок № [NUMBER] площею 1,13 га та № [NUMBER] площею 0,04 га, розташованих на території Зорянської сільської ради, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його права власника посвідчуються державним актом серії ЯБ № 035955, виданим 11 червня 2009 року головою Віньковецької районної державної адміністрації. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010974900051. [PERSON] як дружина померлого (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]) являється спадкоємцем першої черги за законом. Спадщина нею прийнята в 1997 році відповідно до вимог статтей 524, 529 ЦК УРСР, ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою № 433 від 09.12.2013 року, виданою Зорянською сільською радою. Державний акт на ім'я чоловіка виданий в 2008 році, а він помер в 1997 році, тому нотаріусом правомірно позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом через те, що правовстановлюючий документ на земельні ділянки [PERSON] виданий після його смерті. Згідно інформаційних довідок, ці земельні ділянки розташовані на території Зорянської сільської ради. Їх цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля - [NUMBER]-1,13 га, багаторічні насадження - [NUMBER]-0,04 га. Їх вартість складає 15 186,66 грн.. Після відкриття спадкової справи нотаріус правомірно на підставі статті 25 ч.4 ЦК України відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки за наявності нескасованого державного акта на ім'я померлого. Зазначений державний акт підлягає скасуванню як на підставі зазначеної вище правової норми, так і на підставі діючої на час видачі позивачам нотаріусом свідоцтва про право власності на спадковий будинок статті 6 Земельного Кодексу України 1990 року. В ній зазначено, що громадяни мають право приватної власності на землю шляхом одержання її у спадщину. А позивачка являється спадкоємцем за законом, що підтверджено свідоцтвом про її народження. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм, державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 035955, виданий 11 червня 2009 року головою Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області на ім'я [PERSON] слід визнати недійсним у зв'язку з фактичним набуттям прав на земельну ділянку позивачкою -спадкоємцем першої черги за законом. За нею слід визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ст. 1261 ЦК України як за спадкоємцем за законом першої черги.

Outcome: approved