Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернулося Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з позовом до [PERSON] про стягнення суми надміру виплаченої пенсії та просить суд стягнути з відповідача на їх користь суму надміру виплаченої пенсії в розмірі 69926,47 грн. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~ [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з 04.04.2003 р. та отримувала соціальну пенсію по інвалідності. [PERSON] для отримання відповідної пенсії надала до управління витяг з акту огляду у МСЕК серії 2-18 ОА № 0900472, однак згідно з книгою обліку лікарняно-трудових експертних справ МСЕК № 2, зазначений акт не отримувала. Таким чином, кошти виплачені відповідачу в розмірі 69926,47 грн. підлягають поверненню, оскільки вони являються надміру виплаченими. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в останнє призначене судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач та її представник в останнє судове засідання також не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належними чином. Представником позивача надано заяву, в якій вона просила розглянути справу у відсутності позивача та задовольнити позов в повному обсязі. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] про застосування строків позовної давності, у зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.01.2020р. замінено Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04.04.2003 р. до управління соціального захисту населення Приморської держадміністрації надійшла заява [PERSON] з проханням призначити їй пенсію по інвалідності ІІ групи. (а.с. 5) Разом із відповідною заявою [PERSON] надала витяг із Акту огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ № 090472 від 11.03.2003р. про встановлення їй інвалідності 2-ї групи безстроково. (а.с. 6) На підставі вищезазначених документів, [PERSON] було призначено пенсію по інвалідності. (а.с. 7) Листом Прокуратури Приморського району м. Одеси від 06.05.2014р. № 16-5196вих14 начальника управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси повідомлено, що під час проведення перевірки наявних в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси витягів з актів огляду МСЕК, на підставі яких громадянам призначено пенсію по інвалідності у 2003 році та зустрічної перевірки в Одеському обласному центрі медико-соціальної експертизи фактично виданих витягів з актів огляду у МСЕК встановлено, що 13 громадян-мешканців, серед яких і [PERSON] , Приморського району м. Одеси до органів МСЕК не зверталися та рішення про видачу їм довідки про інвалідність не приймалося. Разом з тим, зазначені громадяни звернулися до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з заявою про нарахування пенсії та надали завідомо підроблені витяги із актів огляду обласної МСЕК № 2, на підставі яких їм були нараховані пенсії по інвалідності ІІ групи від загального захворювання. Прокуратурою Приморського району м. Одеси у відношенні зазначених громадян внесені відомості до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України. (а.с. 8) Рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсії від 09.09.2015р. № 772, встановлено суму переплати 69926,47 грн., згідно з довідкою УПФУ в Приморському районі м. Одеси, яка утворилася за період з 04.04.2003 по 31.05.2014р., у зв`язку із поданням фіктивних документів. (а.с. 9) Вищезазначене рішення відповідачем не оскаржувалось, а тому є чинним. Таким чином, відповідач незаконно користувався пільгами, які передбачені чинним законодавством та отримував пенсію, про що УПФУ не було відомо при призначенні пенсії. Відповідно до\~ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу\~ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Так, матеріалами справи встановлено, що позивачем здійснювались пенсійні виплати відповідачці у період з\~04.04.2003р. по 31.05.2014р. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2015р. (справа № 522/18297/14-к) [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України та призначено їй покарання за ст.190 ч.2 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі; за ст.358 ч.3 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено [PERSON] \~\~ покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням строком на 1(один) рік. Стягнуто з [PERSON] на користь\~Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 69\~926,47 грн. (а.с. 86-87) Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.05.2015р. апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково. Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2015 року відносно [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Матеріали провадження направлено до Приморського районного суду м. Одеси. Так в судовому засіданні було оглянуто кримінальну справу № 522/18297/14-к відносно обвинуваченої [PERSON] . Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2015р. обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160030000035 від 18.04.2014 року відносно [PERSON] , обвинуваченій у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України повернуто прокурору Приморського району м. Одеси, як такий що не відповідає вимогам КПК України. 23.01.2020р. [PERSON] подала до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачу стало відомо про порушення його права, однак з відповідним позовом до суду звернувся лише 06.08.2019р. тобто після спливу строку загальної позовної давності в три роки. Однак суд не може погодитися з відповідним висновком позивача зважаючи на наступне. 27.02.2017р. до Приморського районного суду було надано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42014160030000035, відносно [PERSON] , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2014р. Згідно вищезазначеного обвинувального акту цивільного позову вже не заявлялося. В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2015р. зазначено, як однією із підстав повернення обвинувального акту з додатками, що «в порушення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не визначений розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, оскільки згідно обвинувального акту сума збитку складає 68877,47 гривень, в той час як згідно цивільного позову Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси якому і завдані збитки, розмір шкоди зазначений в сумі 69926,47 гривень. За таких обставин, суд вважає, що в обвинувальному акті містяться суттєві недоліки, в кваліфікації скоєного кримінального правопорушення, що впливають на винесення судом рішення.». Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не могло передбачати, що під час підготовки обвинувального акту у кримінальному провадженні № 42014160030000035, відносно [PERSON] , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2014р., складеного 27.02.2017р. цивільного позову до нього не буде включено, оскільки повертався лише обвинувальний акт. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивачем строк позовної давності на звернення до суду з відповідним позовом не пропущено. Окрім іншого, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2019р. [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч. 2, 358 ч. 3 КК України звільнено, у зв`язку із закінченням строків для притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160030000035 від 18.04.2014р. закрито. (а.с. 100) Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Вони, в свою чергу, класифікуються за декількома критеріями. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі.\~Реабілітуючими\~є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. На противагу цьому\~нереабілітуючими\~є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення. Зважаючи на викладене, суд зазначає, що закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160030000035 від 18.04.2014р. відносно [PERSON] , закрито у зв`язку із закінченням строків для притягнення до кримінальної відповідальності, не відноситься до реабілітуючих підстав, таким чином вина [PERSON] є доведеною. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Стаття 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає декілька альтернативних варіантів повернення суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а саме: шляхом повернення зазначених сум пенсіонером добровільно або стягнення на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання нього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до частини 1 та частини 2\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Проте відповідач не надала жодного доказу, що шкоду яку спричинено позивачу завдано не з її вини. Крім того, чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, а саме: за приписом частини 1\~статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим\~Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~\~\~ст. 263\~\~ЦПК\~\~України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,\~\~§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved