Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

ЖК «Ювілейний» в особі директора Загуменної Д.В. звернулася до суду з позовом до відповідачів , в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 30.08.2018 року ,серія № 1165 , посвідчений ПН ХМНО Шаренковим В.О. ; визнати недійсним договір дарування спірної квартири укладений між [PERSON] та [PERSON] від 01.10.2018 року серія №2045 посвідчений ПН ХМНО Кривошеїною І.М. ; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за ЖК « Ювілейний ». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] , у якої відсутні спадкоємці та відповідно до п. 4.4. статуту ЖК «Ювілейний» квартира перейшла у власність кооперативу. 30.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування спірної квартири ,який посвідчений ПН ХМНО Шеренковим В.О., відповідно до якого остання продала квартиру відповідачу [PERSON] 01.01.2018року між відповідачами укладено договір дарування спірної квартири,який посвідчений ПН ХМНО Кривошеїною І.М. , відповідно до якого відповідач [PERSON] передав безоплатно у власність відповідачу [PERSON] спірну квартиру. 08.09.2018 року жителі будинку спостерігали сторонніх осіб котрі заходили у спірну квартиру. Позивачем 08.09.2018 року було викликано поліцію через те, що їй стало відомо , що спірна квартира, яка знаходиться у власності ЖК «Ювілейний» виставлена на продаж та направлено лист до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. Також позивач звернулася до приватного нотаріуса , котрим їй було видано відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно , згідно яких [PERSON] 30 серпня 2018 року продала спірну квартиру відповідачу [PERSON] будучи вже рік мертвою. В зв,язку з активними діями позивача , а саме зверненням до правоохоронних органів [PERSON] було подаровано квартиру своєму братові [PERSON] . Таким чином правоздатність [PERSON] та право власності на їх квартиру припинено 03.05.2017 року , у зв.язку з її смертю і беззаперечно свідчить про неможливість продажу спірної квартири [PERSON] 30.08.2018 року. За заявою позивача від 09.11.2018 року Слобідським ВП ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження за №12018220540002711 за ст. 190 ч. 1 КК України. 22.11.2018 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова накладено арешт на спірну квартиру . 12 лютого 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року , 10 січня 2020 року ,10 лютого 2020 року, 02 квітня 2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала , просила задовольнити, в подальшому в судове засідання не з,явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з,явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кривошеїна Ірина Миколаївна та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шаренков Валерій Олегович в судове засідання не з,явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди представника позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , відповідно до договору купівлі- продажу за р. №3679 від 22.10.2009 року посвідченого ПН ХМНО Корнійчук О.В. Згідно п. 1.6 статуту ЖК «Ювілейний» місцезнаходження кооперативу : [ADDRESS] . П 4.4 . статуту ЖК «Ювілейний» передбачено , що у разі смерті члена кооперативу , його майно , пай та інші його внески , при відсутності у нього спадкоємців , переходять у власність кооперативу і використовується на його потреби. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 04.10.2019року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії витягу з ЄРДР від 14.11.2018 року , номер кримінального провадження №12018220540002711, [PERSON] звернулася до відділу поліції з заявою , в якій остання просить вижити заходи щодо невстановленої особи , яка шахрайським шляхом заволоділа квартирою [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна , а саме: квартири [ADDRESS] , від 31.10.2018 року , 30.08.2018 року зареєстровано право власності за [PERSON] відповідно до договору купівлі- продажу від 30.08.2018 року посвідченого ПН ХМНО Шеренковим В.О. , 01.10.2018 року проведена державна реєстрації права власності за [PERSON] на підставі договору дарування за №2045 від 01.10.2018 року, посвідченого ПН ХМНО Кривошеїною І.М. Згідно листа Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 04.12.2019 року кримінальне провадження №42018221070000238 від 19.11.2018 року розпочато на підставі самостійного виявлення прокурором складу кримінального провадження .Кримінальне провадження №12018220540002711 від 14.11.2018року об,єднано з кримінальним провадженням №42018221070000238 від 19.11.2018 року . У кримінальному провадженні №12018220540002711 від 14.11.2018року [PERSON] є заявником та не визнавалась потерпілою . Жодній особі про підозру не повідомлялось. Досудове розслідування здійснюється з дотриманням норм діючого законодавства. Однак, відповідно до листа Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08.10.2019, [PERSON] , померла [INFO] , тобто за один рік три місяці до того, як нотаріус посвідчив правочин купівлі- продажу спірної квартири. Як вбачається з договору купівлі- продажу від 30.08.2018 року [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Ємельяновою І.Г. 27.08.2018 року за р. №13733 , продала відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. У відповідності до п.7 вказаної постанови, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Враховуючи, що на момент вчинення правочину [PERSON] не могла мати цивільної дієздатності, оскільки вже померла, наявні підстави для визнання правочину ( купівлі- продажу) щодо відчуження квартири на користь [PERSON] недійсним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частинами 2, 3 ст. 388 ЦК України визначено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як вбачається з договору купівлі- продажу від 30.08.2018 року [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Ємельяновою І.Г. 27.08.2018 року за р. №13733 , продала відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив , що він працював дільничним Слобідського ВП ГУНП в Харківській області . Зі слів мешканців спірна квартира продана від імені померлої [PERSON] ,яка померла у своїй квартирі . За даним фактом порушено кримінальне провадження . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] поясний , що він мешкає у будинку [ADDRESS] . 3 травня 2017 року він побачив у вікно , що у дворі будинку стояла поліція , швидка допомога , він вийшов та йому повідомили , шо в квартирі №8 [PERSON] не відчиняє двері , після чого двері квартири були відчинені та [PERSON] була виявлена мертвою. Свідок та [PERSON] були понятими при впізнанні [PERSON] та підтверджує факт її смерті . У серпні та вересні 2018 року у квартиру [ADDRESS] заходили стороні особи . Свідок шукав собі квартиру , і ріелтори йому запропонували квартиру , після огляду квартири свідок переконався , що це є спірна квартира. Спадкоємців у [PERSON] немає. ЖК «Юбілейний» намагалися відстояти права на цю квартиру , так як відповідно до уставу кооперативу вона повинна була перейти у її власність . [PERSON] при житті приймала участь у діяльності ЖК «Юбілейний» . На даний час у квартирі ніхто не мешкає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що свідок мешкає в будинку [ADDRESS] , разом з [PERSON] були понятими при впізнанні [PERSON] . Свідок знала , що спірна квартира продавалась. Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчена 27 серпня 2018 року приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим №13733 , є такою, що припинена у зв`язку зі смертю [PERSON] , [PERSON] не мав повноважень на вчинення договору купівлі- продажу від 30.08.2018 року, а тому договір купівлі- продажу від 30.08.2019 року підлягає визнанню недійсним. Крім того, 01.10.2018 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М. за р. №2045. Пунктом 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки належним способом захисту в цьому випадку є подання позивачем позову про витребування спірної квартири від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що представником позивача не ставиться вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння , суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 30.08.2018 року . На підставі викладеного,

Outcome: partial