Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається з: А-1ж,а - житловий будинок; Е,Є - сараї; Ж - гараж; ПГ - погріб; З - убиральня, 2-3 - огорожа. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому майна у розмірі 10000,00 грн., про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 04.10.2016 року. При цьому на даний час позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач не оформив право власності на вказане домоволодіння після смерті свого батька [PERSON], хоча фактично прийняв спадщину як єдиний спадкоємець за законом першої черги. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. Позивач до суду не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається з: А-1ж,а - житловий будинок; Е,Є - сараї; Ж - гараж; ПГ - погріб; З - убиральня, 2-3 - огорожа, що підтверджується довідкою Троїцького КП БТІ № 302 від 19.12.2016 року (а.с.13). 04 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.18). Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна, що підтверджується відповідною розпискою від 04.10.2016 року, відповідачка фактично передала у власність позивача дане нерухоме майно (а.с.19). При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач мешкає в Російській Федерації, що унеможливлює оформлення права власності на вказане домоволодіння після смерті свого батька [PERSON], хоча фактично він вважається таким, що прийняв спадщину як єдиний спадкоємець за законом першої черги.. З огляду на вищезазначене, позивач домовилася з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов житловий будинок, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved