Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 13 січня 2006 року, у шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. Протягом спільного життя у сторін почали виникати суперечки і сварки. Більше одного року подружжя разом не проживає та шлюбних стосунків не підтримує. Позивачка перебуває у скрутному майновому становищі, син перебуває на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надає матеріального утримання в добровільному порядку. А тому позивачка просила розірвати шлюбу між сторонами зареєстрований 13 січня 2006 року Гніздичненською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №1, стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі половини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до суду від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 13 січня 2006 року Гніздичненською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №1 (а.с.4). Батьками [PERSON], [INFO], є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого 23 січня 2008 року серії 1-ИД №062502 Гніздичненською сільською радою Збаразького району Тернопільської області (а.с.5). Сторони, які тривалий час проживають окремо, втратили повагу одна до одного як подружжя і їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сімя фактично розпалася, зберегти її немає можливості, шлюб носить формальний характер і його слід розірвати. Також судом встановлено, що дитина, [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою в с.Ч.Раковець Збаразького району Тернопільської області і перебуває на її утриманні, що також стверджується довідкою №817 від 30.06.2015р. виданою Гніздичненською сільською радою Збаразького району (а.с.3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи необхідний розмір аліментів, суд виходить з того, що згідно із вимогами ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, і приходить до висновку, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, відмовивши позивачці у стягненні решти коштів, оскільки нею не було наведено в судовому засіданні переконливих аргументів щодо стягнення вказаної нею частини від заробітку відповідача, а тому позов слід задовольнити частково. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 487,2 грн.. На підставі наведеного, ст.ст.180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial