Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 23 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Конотопської міської ради Сумської області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 473. Від вказаного шлюбу вони спільних дітей не мають. Позивач вказує, що приблизно з середини 2014 року вони почали мешкати за різними адресами, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинились. Як зазначає позивач це пов'язано з відсутністю у них взаєморозуміння та спільних інтересів, розбіжністю поглядів по веденню спільного господарства та іншими питаннями. Позивач вказує, що в 2015 році він познайомився з іншою жінкою, з якою зараз мешкає однією родиною. Спору щодо розподілу сумісно набутого під час шлюбу майна у нього з відповідачем не має. Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Троїцького районного суду Луганської області. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] сторони з 23 жовтня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Конотопської міської ради Сумської області під актовим записом № 473 (а.с.10). Як вбачається з позовної заяви позивач та відповідач дітей не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище відповідача слід визначити як [PERSON], так як у даній справі не стоїть питання про зміну прізвища на дошлюбне. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved