Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

До суду звернулась позивачка, з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 1998 року помер її дідусь [PERSON] в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, який належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON]. Також до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0212655, оригінал якого втрачено. 03 березня 1998 року [PERSON], склав заповіт, яким заповідав все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право [PERSON](«Нижник» дошлюбне прізвище позивача), тому [PERSON], є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла, так як подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, а також фактично проживала в спадковому будинку. Членами колгоспного двору вищезазначеного будинковолодіння станом на 15.04.1991 року були [PERSON]та [PERSON], які набули право власності на майно даного двору, згідно норм чинного на той час Закону України «Про власність» та ст. 123 ЦК України, так як приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору станом на 15.04.1991 року. 11 квітня 1994 року померла бабуся позивача [PERSON] в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину був чоловік померлої [PERSON], який на момент смерті дружини постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою в спадковому будинку, вступив в управління та володіння спадковим майном, зробив в будинку поточний ремонт. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав на ? частину будинковолодіння № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району, яка належала спадкодавиці. Інша ? частина даного будинковолодіння належала [PERSON], як члену колгоспного двору, який не втратив право частку в майні двору станом на 15.04.1991 року. Своє спадкове майно позивачка не має можливості оформити в нотаріальній конторі, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0212655 втрачено. З огляду на вищезазначене позивачка звернулась позовом до суду, яким просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) та житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області не заперечує щодо задоволення даного позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 16.03.1998 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, який проживав в [INFO] (а.с. 6). За життя [PERSON] 03.03.1998 року склав заповіт, яким заповідав [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він матиме право за законом, копія якого надана суду (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження позивачки серія ІІІ-АМ № 317304, видане 14 жовтня 1983 року [PERSON] сільською радою Вінницького району (а.с.12), її дошлюбне прізвище «Нижник», згідно свідоцтва про одруження сері І-АМ № 070479, видане 17 листопада 2001 року виконкомом Лука-Мелешкеівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.13), позивачка змінила своє прізвище «Нижник» після реєстрації шлюбу на прізвище «Семененко». Таким чином, [PERSON], є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця, що підтверджується виписками з погосподарських книг [PERSON] сільської ради (а.с.34-73), довідкою [PERSON] сільради за № 254 від 06.04.20015 року (а.с.31), листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 15.04.2015 року за № 914/02-17(а.с.82). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, згідно свідоцтва № 51 про право особистої власності на домоволодіння від 18.08.1988 року, видане виконкомом [PERSON] сільської ради на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради № 167 від 23.05.1987 року, зазначено, що даний жилий будинок належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с.14). Також до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0212655, оригінал якого втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 09 квітня 2015 року (а.с.20, 32-33). Тому, позивачка не має можливості оформити свої спадкові права на вищезазначене спадкове майно в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 15.04.2015 року за № 914/02-17 (а.с.82). Той факт, що [PERSON] за життя дійсно мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), підтверджується також списком громадян членів КСП (а.с.23). Згідно п. 24 абзацу другого Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: «Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на право на земельну частку (пай)». Членами колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року будинковолодіння № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району були двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по ? частині, які набули право власності на майно даного двору, згідно норм чинного на той час Закону України «Про власність» та ст. 123 ЦК України, так як приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору станом на 15.04.1991 року. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому складається з житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; сараю під літерою «Б»; погребу під літерою «п/Б»; сараю під літерою «б»; сараю під літерою «В»; сараю під літерою «в»; убиральні під літерою «Е»; колодязю «І», що підтверджується копією технічного (а.с.15-19). Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року за № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв, право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. 11 квітня 1994 року померла бабуся позивача [PERSON] в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що належала спадкодавиці, як члену колгоспного двору, який не втратив право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг [PERSON] сільради. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину був чоловік померлої [PERSON], який на момент смерті дружини постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою в спадковому будинку, вступив в управління та володіння спадковим майном, зробив в будинку поточний ремонт, що підтверджується виписками з погосподарських книг [PERSON] сільради, довідкою [PERSON] сільради за № 246 від 03.04.2015 року (а.с.24), свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], серія ЯР № 148471, видане 11 грудня 1950 року [PERSON] сільською радою Вінницького району (а.с.9). Таким чином, ці дії свідчать про прийняття спадщини згідно норм чинної на той час ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року: прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу її відкриття. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України в редакції 2003 року: незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті року [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав на ? частину будинковолодіння № 9 по вул. Котляревського в с. Парпурівці Вінницького району, яка належала спадкодавці. Інша ? частина даного будинковолодіння належала [PERSON], як члену колгоспного двору, який не втратив право частку в майні двору станом на 15.04.1991 року. Спадщину позивач, після смерті [PERSON] прийняла належним чином, так як подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 15.04.2015 року за № 914/02-17 (а.с.82) також фактично проживала в спадковому будинку, що підтверджується довідкою [PERSON] сільради за № 252 від 06.04.20015 року (а.с.29). Такі дії позивача відповідають ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), який має застосовуватись до даних правовідносин згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved