Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа Кремінська міська рада, звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої посилається на те, що зареєстрована за адресою: [INFO], проте фактично проживає за адресою: Луганська, область, [ADDRESS], разом зі своєю матірю [PERSON], яка була також зареєстрована за останньою адресою. Заявник постійно проживала разом з матірю з серпня 2017 року, оскільки вона хворіла та потребувала сторонньої допомоги, в листопаді 2017 року в неї відмовили ноги. 02 січня 2018 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно - житлова квартира за вказаною адресою. Заявник є єдиним спадкоємцем після її смерті та звернулась до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано документів на підтвердження факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, також було рекомендовано звернутись до суду щодо захисту спадкових прав у судовому порядку. [PERSON] вважає, що прийняла спадщину фактично, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем - [PERSON], яка померла 02 січня 2018 року, за адресою: [ADDRESS]. Заявник в судовому засіданні просила задовольнити заяву. Заінтересована особа в судове засідання представника не надіслала, надала заяву про розгляд за його відсутності, проти вимог заперечень не мала. Суд, вислухавши заявника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що [PERSON] дійсно з серпня 2017 року і по цей час мешкає за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Побєди, 8/10, здійснювала догляд за [PERSON] Як вбачається зі Свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЕД № 506495 від 04 січня 2018 року, [PERSON] померла 02 січня 2018 року (а.с. 9). Відповідно до паспортних даних, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.О. є спадкоємцем першої черг після смерті [PERSON] (а.с. 4-8). Згідно характеристики соціально-побутових умов домоволодіння, розташованого за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Побєди, 8/10, [PERSON] постійно мешкала разом з [PERSON] до її смерті, доглядала за нею. За вказаною адресою була зареєстрована лише [PERSON] (а.с. 11-13). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як зазначає Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні від 20.08.2013 р. по аналогічній справі № 22-11122/2013 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини: «Недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.» У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.: «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.» Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та необхідно встановити факт постійного проживання за адресою: [INFO], заявника на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 02 січня 2018 року. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved