Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

До суду звернулося ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 117\~000,00 грн. за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року та судових витрат у сумі 1\~762 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 05.11.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7\~600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість 117\~000,00 грн., яка складається з наступного: 7\~639,93 грн. заборгованість за кредитом; 109\~360,07 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. 19.03.2018 року до суду надійшли відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 20.03.2018 року позовну заяву залишено без руху. У звязку з надходженням заяви про усунення недоліків, ухвалою суду від 10.04.2018 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 07.05.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частина 3 ст. 211 ЦПК України передбачає, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У ч. 1 ст. 223 ЦПК України значиться, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.11.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією відповідної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, відповідачу було надано кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який 15.11.2011 року збільшено до 500,00 грн., 16.03.2012 року до 7\~100,00 грн., а 19.03.2012 року до 7\~600,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін поінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, згідно п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Отже, банк має право змінювати розмір відсотків, які нараховуються за користування кредитом, тому зміна процентної ставки банком є правомірною. Із позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач порушив умови договору і станом на 31.12.2017 року має заборгованість 117\~000,00 грн., яка складається з наступного: 7\~639,93 грн. заборгованість за кредитом; 109\~360,07 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Будь-яких заперечень щодо наявності та розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Із вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України вбачається, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається із ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у сумі 1\~762 грн.

Outcome: approved