Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в останній редакції просила визнати незаконним та скасувати: рішення X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Циркуни вул. Механізаторська, 16, гр. [PERSON]В.», рішення XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON]В.»; визнати недійсним державний акт Серія ЯМ № 970717 від 14.11.2012 на право власності на земельну ділянку 6325185001:00:017:0148, виданий [PERSON], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632518501009060 від 14.11.2012; встановити нікчемність договору купівлі-продажу земельної ділянки 6325185001:00:017:0148, серія та номер: 1084 від 06.10.2014; витребуватина користь держави із незаконного володіння [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) земельну ділянку 6325185001:00:017:0148 площею 0,1090 га та вартістю 34849,48 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Циркуни вул. Механізаторська, 16, гр. [PERSON]В.»[PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1090 га.ПП «Бюро землевпорядного проектування» виготовлено землевпорядну документацію на спірну земельну ділянку. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6325185001:00:017:0148.В подальшому, рішенням XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON]В.»[PERSON] передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1090 га за адресою: с. Циркуни, вул. Механізаторська, 16. На виконання рішення органу місцевого самоврядування [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку 6325185001:00:017:0148. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.11.2012 [PERSON] ЯМ№ 970717 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актівна право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632518501009060.Відповідно до інформаційно-аналітичної довідки ТОВ «Терра-Інвест» від 04.06.2015 рекомендована вартість земельної ділянки 6325185001:00:017:0148 станом на 14.11.2012 складає 3197,20 грн. за 1 сотку. Таким чином, вартість відведеної у власність [PERSON] земельної ділянки складає 34849,48 грн. В подальшому, за договором купівлі-продажу, серія та номер 1084, виданим 06.10.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], земельна ділянка 6325185001:00:017:0148, розташована за адресою: Харківський район,с. Циркуни, вул. Механізаторська, 16, відчужена у власність [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Прокурор вважає, що рішення X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011, XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 щодо відведення земельної ділянки [PERSON] прийняті із порушенням вимог земельного законодавства та підлягають визнанню незаконними і скасуванню, з наступних підстав. Так, відповідно до Технічного завдання на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданого 29.08.2011 міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області, Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.08.2012 № 142 спірна земельна ділянка належить до земель державної власності. Відповідно до Державної статистичної звітності (форма 6-зем), Проекту формування території та встановлення меж [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області, розробленогоХФ «Інститут землеустрою УААН» та затвердженого рішенням ХІІІ сесії ХХІ скликання Харківської районної ради народних депутатів від [PERSON] відведено земельну ділянку за рахунок земель державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради. Разом з цим, п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищі, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Таким чином, правові підстави для відведення земельної ділянки [PERSON] у [PERSON] сільській раді відсутні, оскільки право розпоряджатися спірною земельною ділянкою належить до компетенції відповідних органів виконавчої влади. За вказаними фактом міжрайонною прокуратурою розпочато кримінальне провадження №42015220430000026від 22.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 364 КК України. Також ЗК України встановлює, що землі житлової та громадської забудови можуть перебувати лише в межах населених пунктів. Земель вказаної категорії за межами населених пунктів бути не може.Враховуючи викладене, відведення органом місцевого самоврядування земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, не ґрунтується на законі. Також позивач зазначає, що межі с. Циркуни Харківського району визначені землевпорядною документацією від 1993 року; інвентаризація земель населеного пункту не проводилась; Генеральний план с. Циркуни чи будь-яка інша містобудівна документація, якою визначені межі населеного пункту, в управлінні Держземагентства у Харківському районі відсутня. Державним актом України межі с. Циркуни Харківського району Харківської області не посвідчено.Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 17.06.2014 у справі № 21-195а14 до земель населеного пункту, якими має право розпоряджатися відповідна рада, належать землі, межі яких встановлено та посвідчено державним актом України. Таким чином, рішення X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011, XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 щодо відведення земельної ділянки [PERSON] прийняті органом місцевого самоврядування із порушенням вимог земельного законодавства та підлягають визнанню незаконними і скасуваннюу судовому порядку.Враховуючи, що рішення X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011, XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 щодо відведення земельної ділянки [PERSON] підлягають визнанню незаконними та скасуванню, то, відповідно, виданий на їх підставі державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.Факт незаконності набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на цю землю іншій особі на законних підставах.Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки спрямований на протиправне відчуження обєкта права власності Українського народу землі, то вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок, тобто нікчемним. З метою захисту інтересів держави, необхідно встановити нікчемність договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, то у [PERSON], на користь якого було відчужено земельну ділянку, не виникло право власності на неї.Таким чином, земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] та поверненню у власність держави. Крім того, прокурор зазначила, що про порушення [PERSON] сільською радою встановленого законом порядку відведення земельних ділянок передачі у власність [PERSON]землі поза межами визначених земельним законодавством України повноважень прокуратурі стало відомо лише в травні-червні 2015 року в ході вивчення стану законності при використанні громадянами земель на території органу місцевого самоврядування та безпосереднього опрацювання відповідних документів та матеріалів, зокрема, щодо кількісного та якісного складу відведеної землі, наслідком якого стало складання відповідного рапорту та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.Загалом, про відведення земельної ділянки [PERSON] прокуратурі стало відомо в ході виконання доручення прокуратури області від 18.12.2012 № 05/3-1275вих12 щодо скасування в апеляційному порядку постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2012 у справі № 2-а-10757/12/2070.Початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту, коли органи прокуратури дізналися про факт порушення вимог земельного законодавства, тобто з 04.06.2015 отримання листа управління Держземагентства у Харківському районі від 28.05.2015 № 2312.Аналогічна правова позиція викладена Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 у справі № 3-18гс13. Представник позивача прокурор Доценко А.Ю. подав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без використання звукозапису, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обємі з підстав, викладених вище. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області подали до суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без участі їх представника за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Харківській області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Представник третьої особи Харківської районної державної адміністрації Харківської області в особі Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Циркуни вул. Механізаторська, 16, гр. [PERSON]В.» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1090 га, розташованої за адресою: вул. Механізаторська, 16, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області. На виконання вищевказаного рішення ПП «Бюро землевпорядного проектування» виготовило землевпорядну документацію на земельну ділянку, що підлягає до відведення [PERSON] Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6325185001:00:017:0148. В подальшому, рішеннямXXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON]В.» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та [PERSON] передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1090 га, розташовану за адресою: вул. Механізаторська, 16, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області. На підставі рішення XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку6325185001:00:017:0148 від 14.11.2012 [PERSON] ЯМ№ 970717, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632518501009060. Відповідно до інформаційно-аналітичної довідки ТОВ «Терра-Інвест» від 04.06.2015 рекомендована вартість земельної ділянки 6325185001:00:017:0148 станом на 14.11.2012 складає 3197,20 грн. за 1 сотку. Таким чином, вартість відведеної у власність [PERSON] земельної ділянки складає 34849,48 грн. В силу ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно із ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Згідно із ч. 1 ст. 122 ЗК Українисільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земелькомунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Пунктом 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК Українивизначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищі, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. З огляду на викладене, [PERSON] сільська рада Харківського району Харківської області має право розпоряджатися виключно землями комунальної власності, які розташовані в межах населених пунктів ради. Разом з цим, за даними Державної статистичної звітності (форма 6-зем) надана у власність [PERSON] земельна ділянка належить доземель державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради (лист управління Держземагентства у Харківському районі Харківської областів від 28.05.2015 № 2312). Відповідно до викопіювання із планово картографічних матеріалів Проекту формування території та встановлення меж [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області, розроблений ХФ «Інститут землеустрою УААН» та затверджений рішенням ХІІІ сесії ХХІ скликання Харківської районної ради народних депутатів від 21.09.1993 відведена у власність [PERSON] земельна ділянка розташована за межами населеного пункту(лист управління Держземагентства у Харківському районі від 08.07.2015 № 2831 із додатком). Також державна форма власності спірної земельної ділянки безпосередньовказана в Технічному завданні на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 29.08.2011 затверджено начальником Міськрайонного управлінням Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173 ЗК України межі села це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію села від інших територій. Межі села встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розроблюються відповідно до техніко-економічного обґрунтування його розвитку, генеральних планів населених пунктів. Згідно із ч. 1 ст. 176 ЗК Українимежі адміністративно-територіальних одиницьпосвідчуються державним актом України. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Невідємною частиною генерального плану населеного пункту є план земельно-господарського устрою цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Судом встановлено, що в 1974 році проектною організацією «Харківпроект» розроблено Генеральний план с. Циркуни. Разом з цим, в1987 році Генеральний план с. Циркуни (інв. № 1395) знищено, як такий, що втратив наукову, історико-культурну та практичну цінність (акт знищення від 08.12.1987 № 10). У відділі містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації Харківської області Генеральний план с. Циркуни від1974 року відсутній (лист відділу містобудування та архітектури Харківської РДА Харківської області від 24.02.2016 № 17; лист ТОВ «ІНСТИТУТ ХАРКІВПРОЕКТ» від 10.03.2016 № 01-01/7). На даний час [PERSON] сільською радою Харківського району Харківської області розробляється новий, актуальний Генеральний план с. Циркуни, відповідно до якого і будуть встановлені межі с. Циркуни. Даних щодо землевпорядної/містобудівної документації, якою визначені межі с. Циркуни в [PERSON] сільській раді немає. Після розробки генерального плану с. Циркуни [PERSON] сільською радою буде набуте право комунальної власності на землі [PERSON] сільської ради (лист виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 15.03.2016 № 262; лист відділу містобудування та архітектури Харківської РДА Харківської області від 24.02.2016 № 17). Установлено, що генеральний план с. Циркуни чи будь-яка інша містобудівна документація, якою визначені межі населеного пункту, в управлінні Держземагентства у Харківському районі відсутня (лист управління Держземагентства у Харківському районі від 28.05.2015 № 2312). Державним актом України межі с. Циркуни Харківського району Харківської області не посвідчено. Крім того, встановлено, що земельна ділянка 6325185001:00:017:0148 не увійшла до оціночної території с. Циркуни, де проведена нормативна грошова оцінка. Дана земельна ділянка межує з межеюс. Циркуни, але знаходиться за межами населеного пункту (лист управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області від 26.01.2016 № 10-20.06-0.5-272/2-16). Також суд враховую, що відповідно до рішень X сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011р., XXIII сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012, державного акта на право власності на земельну ділянкувід 14.11.2012 Серія ЯМ № 970717, спірна земельна ділянка 6325185001:00:017:0148 розташована за адресою: вул. Механізаторська, 16, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області. Разом з цим, згідно із Проектом планування з планом червоних ліній с. Циркуни, розробленого Архітектурним бюро Харківського району, в с. Циркуни дійсно є в наявності вул. Інженерна. Щодо вул. Механізаторська інформація в зазначеному проекті відсутня (лист відділу містобудування та архітектури Харківської РДА Харківської області від 29.02.2016р. № 19). Вулиця Механізаторська зявилася в с. Циркуни лише 12.02.2014р. за рішенням XLI сесії VI скликання [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області від 12.02.2014 «Про присвоєння назви вулиці в с. Циркуни». Прийняття даного рішення обумовлене запроектованим масивом земель під індивідуальне житлове будівництво в с. Циркуни порядз вулицею Інженерна. Даним рішенням внесеновул. Механізаторську до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної мережі Міністерства юстиції України. Таким чином, враховуючи власність та місцезнаходження спірної земельної ділянки,в силу встановленого факту відсутності на час прийняття органом місцевого самоврядування рішень про відведення земельної ділянки [PERSON] містобудівної чи іншої, передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі с. Циркуни Харківського району Харківської області, суд на підставі ст. ст. 12, 116, 122, 155, п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України доходить до висновку про перевищення сільською радою повноважень щодо розпорядження землею державної власності, яка розташована за межами населеного пункту. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 23.04.2012р. у справі № 6-22цс12, від 14.11.2012 у справі6-97цс12,від 25.06.2014 по справі № 6-67цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно із ч. ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своєї компетенції приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги прокурора щодо визнання незаконними та скасування вказаних рішень [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області. В силу ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції на час прийняття рішень органом місцевого самоврядування) право власності на земельну ділянку 6325185001:00:017:0148 виникло у [PERSON] після отримання останнім державного акта на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Згідно із положеннями ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду, у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та доповненнями)від 17.05.2011р. №6 державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються напідставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.У спорах, пов'язаних із правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Враховуючи, що питання правомірності видачі державного акта на землю безпосередньо залежить від законності прийнятого рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого такий акт видано, тому суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання недійним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] на виконання незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочину, а саме те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Факт незаконності набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на цю землю іншій особі на законних підставах. Таким чином, враховуючи встановлений факт незаконного заволодіння майном держави 0,1090 га земель, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для встановлення нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, внаслідок грубого перевищення органом місцевого самоврядування своїх повноважень у сфері земельних відносин, то у [PERSON]М,, на користь якого було відчужено земельну ділянку, не виникло право власності на неї. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.11.2016р. у справі № 6-2161цс16, встановлення факту перевищення органом місцевого самоврядування своїх повноважень є підставою для витребування майнау добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10.06.2015р. у справі № 6-348цс15, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В даному випадку держава в особі уповноважених органів спірну земельну ділянку ні [PERSON], а тим більше [PERSON] не відводила, у власність останнім не передавала. Таким чином, суд вважає правомірною вимогу про витребування земельної ділянки у [PERSON] та її повернення у власність держави. В той же час, суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29.06.2016р. у справі № 6-1376цс16, прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).Отже правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області на користь держави судовий збір, так як шкода виникла внаслідок неправомірних дій органів місцевого самоврядування, у звязку із чим у стягненні судового збору з відповідача [PERSON] - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved