Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів до відповідача [PERSON], згідно якої просить стягнути з відповідача на її користь неустойку по сплаті аліментів на утримання доньки в сумі 652591.30 грн., за період з 01.09.2004 року по 01.08.2016 року, посилаючись на наступне: вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.06.1999 року по справі № АЕ65/99 відповідача [PERSON], було зобов'язано сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2001 року відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Верхньодніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального у правління юстиції в Дніпропетровській області, за місцем проживання боржника [PERSON] Державним виконавцем Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ 25.11.2013 року було повторно відкрите виконавче провадження ВП № 40906006, розпочаті виконавчі дії відносно відповідача. За весь час перебування виконавчого листа на виконанні в ДВС, аліменти [PERSON], сплачував дуже рідко, або взагалі не сплачував, Внаслідок бездіяльності [PERSON], та неналежного виконання ним свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, покладеного на нього рішенням суду, станом на 01.07.2017 року утворилась заборгованість по аліментам на її користь, яка складає 44084.73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Боржник про наявність рішення суду про стягнення аліментів на її користь обізнаний, так як саме за його ініціативою був зменшений розмір аліментів з ? частини до 1/6 частини. [PERSON], неодноразово викликався до відділу ДВС, але жодних заходів, спрямованих на добровільне виконання ним судового рішення не вживає. Розмір його заборгованості по сплаті аліментів перевищує суму, що підлягає сплаті за 6-ть місяців. [PERSON] перебуває на її утриманні. Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 12.03.2012 року [PERSON]О,. було позбавлено батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. Однією із підстав позбавлення батьківських прав відповідача було його ухилення від матеріального утримання доньки. Відповідно до проведеного позивачкою розрахунку сума неустойки за період з 01.09.2004 року по 01.08.2016 року складає 652591 грн. 20 коп. При здійсненні розрахунку позивачем враховувалися дані про прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6-ти років та віком від 6 до 18 років. Розмір суми, що підлягає сплаті як аліменти, визначено з розрахунку 30% від прожиткового мінімум, встановленого для дитини відповідного віку. З наведеного розрахунку виключені періоди: грудень 1999 року, з червня 2000 року по липень 2004 року, з жовтня 2007 року по липень 2008 року, оскільки в ці періоди позивачкою отримувались аліментні платежі. З розрахунку також виключений період до набрання чинності Сімейним Кодексом. Вважає, що заборгованість по аліментам, а відповідно і право на стягнення неустойки (пені) виникло у Позивача саме з вини відповідача. Так як останній працює, однак трудові відносини не оформляє, має достатній рівень матеріальної забезпеченості, але аліменти не сплачує, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснили, що на даний час ними подано клопотання про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Крім того відповідач вводить суд в оману посилаючись на те, що йому не було відомо про рішення суду про позбавлення його батьківських прав, та як відповідач не лише знав про наявність даного рішення суду, а й оскаржував його, подававши заяву про скасування заочного рішення. Також відповідно до отриманих даних відповідач неодноразово виїжджав за межі України, що потребує значних коштів, він та його батьк є власника автомобілів, що не може свідчити про тяжке матеріальне становище відповідача. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла в нього з об'єктивних причин, так як йому не було відомо рахунок на який потрібно перераховувати кошти на утримання доньки. Крім того в 1999 році він запросив позивачку та доньку пожити разом з ним та його батьками. Вони приїхали та деякий час проживали разом з ними. Але позивачка спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження, було порушено кримінальну справу та позивачку притягнено до кримінальної відповідальності. Між ними було досягнено усної домовленості про те, що він не буде заявляти до позивачки вимог про відшкодування спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди, а позивачка не буде пред'являти позов про стягнення з нього аліментів. Свою обіцянку він виконав, а позивачка ні, подавши позов про стягнення з нього аліментів. Проте він не заперечував проти цього і по можливості надавав кошти на утримання доньки. Реквізити, куди потрібно йому перераховувати аліменти позивачка надала лише в серпні місяці 2016 року. Крім того позивачка не надавала йому можливості спілкуватись з донькою, налаштовуючи її проти нього. І навіть коли йому все ж вдавалось поспілкуватись з донькою, останнього про нього негативно висловлювалась, ображаючи його. У нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та батьки похилого віку. Крім того його батько хворіє, потребує систематичного лікування і він надає батькові матеріальну допомогу з цього приводу. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог або зменшити суму пені . Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому сторони вказані батьками дитини. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується наданою суду довідкою. Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.06.1999 року по справі № АЕ65/99 відповідача [PERSON], було зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2001 року відповідачеві було зменшено розмір сплачуваних аліменти на користь позивачки на утримання доньки в розмірі до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, що підтверджується копією рішення суду. Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні у Верхньодніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, за місцем проживання боржника [PERSON], що підтверджується повідомленнями відділу державної виконавчої служби. Державним виконавцем Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ 25.11.2013 року було повторно відкрите виконавче провадження ВП № 40906006, розпочаті виконавчі дії відносно відповідача. За весь час перебування виконавчого листа на виконанні в ДВС, аліменти [PERSON]. сплачував дуже рідко, або взагалі не сплачував. Внаслідок бездіяльності [PERSON], та неналежного виконання ним свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, покладеного на нього рішенням суду, станом на 01.07.2016 року утворилась заборгованість по аліментам на користь позивачки, яка складає 44084.73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, в результаті чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Посилання відповідача на те, що несплата аліментів виникла в нього з об'єктивних причин, а саме з приводу того, що позивачем йому не було повідомлено номер рахунку, на який потрібно перераховувати аліменти і даний рахунок йому став відомий лише в серпні 2016 року, суд вважає безпідставними. Так як відповідно до наданого розрахунку заборгованості по аліментах встановлено, що відповідач протягом певного період у часу сплачував аліменти на користь позивачки, а саме за період з червня місяця 2000 року по липень 2004 року, з жовтня 2007 року по липень 2008 року, в серпні 2011 року, у вересні 2016 року, що підтверджується випискою з рахунку ощадбанку [PERSON]. (а.с.146), Таким чином позивачу булло відомо про те, як і куди потрібно перераховувати грошові кошти на утримання доньки. Крім то в будь-який момент відповідач мав можливість звернутись до виконавчої служби за роз'ясненнями як йому необхідно виконувати рішення суду по сплаті аліментів. Або оформити депозитний рахунок та зараховувати на нього кошти, але ніяких дій не вчиняв. Навіть після того, як відповідно до його посилань, відповідачу стало відомо про те куди переховувати кошти в 2016 році, він перерахував їх лише один раз у вересні місяці 2016 року в сумі 500 грн., що свідчить також про ухилення відповідача від сплати аліментів. Також безпідставними суд вважає і посилання відповідача на те, що між ним та позивачкою була домовленість про непред'явлення ним вимог про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди за кримінальною справою, а позивачко - про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Так як відповідач з цього приводу будь-яких доказів суду не надав. Крім того аліменти стягуються на утримання дитини, і обмежувати позивача у цьому праві з будь-яких причин, є порушенням прав саме дитини на належне матеріальне утримання від батьків. Тому взаємовідносини між самими батьками не можуть впливати на права дитини щодо необхідного матеріального утримання. А наявність позову про стягнення аліментів, свідчить про реалізацію цього права позивачкою. Крім того відповідач звертався з позовом про зменшення розміру аліментів і будь-якої мотивації на спричинену йому шкоду не наводив, що свідчить як про обізнаність позивача з рішеннями суду про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки, так і про його згоду з такими стягненнями. Відповідно до наданих позивачкою доказів вбачається, що на даний час існує значна заборгованість зі сплати аліментів у відповідача. Виходячи з цього суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем надано розрахунок неустойки за несплату аліментів відповідачем за період з 01.09.2004 року по 01.08.2016 року, яка складає 652591 грн. 20 коп. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідача пеню із заборгованості по аліментам лише за період з 01.07.2010 року по 30.07.2016 року, виходячи з того, що позивачем відповідно розрахунку Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області вказується помісячна заборгованості відповідача по несплаті аліментів саме за даний період. Відповідно за даний період суд має можливість перевірити щомісячно суму заборгованості відповідача по несплаті аліментів, та перевірити розрахунок (обрахувати) суму неустойки (пені) по несплаті аліментів. До 01.07.2010 року суду не надано доказів щомісячної заборгованості відповідача по несплаті аліментів. Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах за період з 01.09.2004 року по 01.07.2010 року суд вважає за потрібен відмовити. Так як за даний період відсутні дані про суму аліментів, які підлягали сплаті відповідачем щомісячно, тому обрахувати розмір неустойки за даний період суд не має можливості. Також суд не вбачає підстав у стягненні пені по заборгованості за несплату аліментів за період з серпня по грудень 2016 року, так як позивачем не збільшено розміру позовних вимог, виходячи із наявності несплати аліментів і за даний період, а позивач наділена правом на звернення до суду з новим позовом про стягнення пені по несплаті аліментів за даний період. Вирішуючи питання про те, в якому розмірі необхідно стягнути з відповідача пеню по несплаті аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355\~цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом під час її розгляду, на підставі рішень суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу до досягнення повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на заборгованість відповідача по сплаті аліментів, що була визначена державними виконавцями. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, складеною державним виконавцем ВРВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Мелюс О.О., заборгованість відповідача за період з липня 2010 року по червень 2016 року включно складає 44084 грн.73 коп. Враховуючи те, що дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не визнані протиправними, довідки-розрахунки заборгованості по аліментам не скасовані у судовому порядку, крім того відповідачем підтверджено, що будь-яких доказів про сплату аліментів в більшому розмірі ніж відповідно до матеріалів справи він надати суду не може, суд приходить до висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі нарахованого державним виконавцем розміру аліментів, який підлягає сплаті відповідачем. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача, оскільки пеня нарахована нею не у відповідності із з правовою позицією Верховного Суду України, що наведена вище. Тому розрахунок пені здійснюється лише за місяць, в якому платник повинен здійснити сплату аліментів з додаванням отриманих сум. А саме: за липень 2010 року 276.30 грн., х 1:100 х 31 дн., = 85.65 грн. за серпень 2010 року 276,30 грн., х 1:100 х 31 дн., = 85,65 грн. за вересень 2010 року 276,30 грн., х 1: 100 х 30 = 82,89 грн. за жовтень 2010 року 283,20 грн., х 1: 100 х 31 = 87,79 грн. за листопад 2010 року 283,20 грн., х 1: 100 х 30 = 84,94 грн. за грудень 2010 року 287, 10 грн., х 1: 100 х 31 = 89,00 грн. за січень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 31 = 90,86 грн. за лютий 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 28 = 82,07 грн. за березень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 31 = 90,86 грн. за квітень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 30 = 87,93 грн. за травень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 31 = 90,86 грн. за червень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 30 = 87,93 грн. за липень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 31 = 90,86 грн. за серпень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 31 = 90,86 грн. за вересень 2011 року 293,10 грн., х 1: 100 х 30 = 87,93 грн. за жовтень 2011 року 306,60 грн., х 1: 100 х 31 = 95,05 грн. за листопад 2011 року 306,60 грн., х 1: 100 х 30 = 91,98 грн. за грудень 2011 року 338,95 грн., х 1: 100 х 31 = 105,07 грн. за січень 2012 року 369,01 грн., х 1: 100 х 31 = 114,39 грн. за лютий 2012 року 369,01 грн., х 1: 100 х 29 = 107,01 грн. за березень 2012 року 369,01 грн., х 1: 100 х 31 = 114,39 грн. за квітень 2012 року 369,01 грн., х 1: 100 х 30 = 110,70 грн. за травень 2012 року 369,01 грн., х 1: 100 х 31 = 114,39 грн. за червень 2012 року 399,90 грн., х 1: 100 х 30 = 119,97 грн. за липень 2012 року 399,90 грн., х 1: 100 х 31 = 123,97 грн. за серпень 2012 року 399,90 грн., х 1: 100 х 31 = 123,97 грн. за вересень 2012 року 415,74 грн., х 1: 100 х 30 = 124,72 грн. за жовтень 2012 року 415,74 грн., х 1: 100 х 31 = 128,88 грн. за листопад 2012 року 415,74 грн., х 1: 100 х 30 = 124,72 грн. за грудень 2012 року 415,74 грн., х 1: 100 х 31 = 128,88 грн. за січень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за лютий 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 28 = 122,87 грн. за березень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за квітень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 30 = 131,65 грн. за травень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за червень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 30 = 131,65 грн. за липень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за серпень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за вересень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 30 = 131,65 грн. за жовтень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за листопад 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 30 = 131,65 грн. за грудень 2013 року 438,83 грн., х 1: 100 х 31 = 136,04 грн. за січень 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 31 = 142,08 грн. за лютий 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 28 = 128,33 грн. за березень 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 31 = 142,08 грн. за квітень 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 30 = 137,50 грн. за травень 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 31 = 142,08 грн. за червень 2014 року 458,33 грн., х 1: 100 х 30 = 137,50 грн. за липень 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х = 151,43 грн. за серпень 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х 31 = 151,43 грн. за вересень 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х 30 = 146,55 грн. за жовтень 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х 31 = 151,43 грн. за листопад 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х 30 = 146,55 грн. за грудень 2014 року 488,50 грн., х 1: 100 х 31 = 151,43 грн. за січень 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 31 = 160,67 грн. за лютий 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 28 = 145,12 грн. за березень 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 31 = 160,67 грн. за квітень 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 30 = 155,48 грн. за травень 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 31 = 160,67 грн. за червень 2015 року 518,28 грн., х 1: 100 х 30 = 155,48 грн. за липень 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за серпень 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за вересень 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 30 = 164,38 грн. за жовтень 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за листопад 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 30 = 164,38 грн. за грудень 2015 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за січень 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за лютий 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 29 = 158,90 грн. за березень 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за квітень 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 30 = 164,38 грн. за травень 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 31 = 169,86 грн. за червень 2016 року 547,93 грн., х 1: 100 х 30 = 164,38 грн. Всього: пеня 9317 грн., 86 коп. Наведену вище суму неустойки по заборгованості за несплату аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача. При цьому суд вважає за можливе стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів з відповідача в повному об'ємі, так як вона є співмірною з сумою заборгованості та враховуючи наступні обставини. Прохаючи стягнути неустойку в меншому розмірі відповідач посилався на наявність у нього тяжкого матеріального становища так як на утриманні він має двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, які потребують лікування та його матеріальної допомоги. Відсутність постійної роботи та значну заборгованість перед банками. Проте дані посилання спростовуються наступним: сама по собі наявність малолітніх дітей не є достатньою підставою яка б свідчила про неможливість виконання судового рішення про стягнення аліментів. Так як не лише на батька. а й на матір дітей покладено обов'язок щодо їх утримання. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір'ю дітей. Мати працює та отримує прибуток, діти виховуються в повній сім'ї та матеріально утримуються обома батьками. Відповідачем надано докази, того, що його батьки є особами похилого віку, але надані докази і того, що вони перебувають на обліку у Пенсійному фонді та отримують пенсію, тобто мають самостійний прибуток. Надані відповідачем і докази того, що батько його хворіє та часто проходить стаціонарне лікування, але доказів того, що відповідач матеріально допомагає батькам в зв'язку з їх похилим віком та потребою в лікуванні суду не надано. Відповідно до повідомлення територіального сервісного центру як за відповідачем зареєстровано автомобіль так і за його батьком зареєстровані два автомобілі. В тому числі престижних іноземних моделей. Тому якщо відповідач та його батько мали б тяжке матеріальне становище та потребували додаткових коштів , то ними б було прийняте рішення про відчуження даного майно. Відповідно до повідомлення Верхньодніпровського районного відділу ДВС ГТЮ в Дніпропетровській області встановлено, що на виконанні у відрідді ДВС перебував судовий наказ №2-544 від 18.11.2011 року про стягнення з [PERSON], боргу на користь ПАТ «Надара» в сумі 229109.36 грн. 23.06.2015 року виконавче провадження завершене відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 20.02.2017 року виконавчий документ повторно до відділу для виконання не пред'являвся. Таким чином інші боргові документи, які перебувають на примусовому виконання у ВДВС стосовно відповідача на даний час відсутні. Відповідно до повідомлення державної прикордонної служби [PERSON]О,. протягом 2013-2016 років неодноразово перетинав державний кордон України, виїжджав до Стамбулу, що на думку суду також потребує значних коштів, і здійснюючи такі переїзди відповідач не може бути особою, що перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Крім того відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2012 року [PERSON]О,. було позбавлено батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. Однією із підстав позбавлення батьківських прав відповідача було його ухилення від матеріального утримання доньки. Таким чином факт вини відповідача щодо ухилення від матеріального утримання доньки доведений втому числі і рішенням суду, яке набрало чинності та в відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Також на даний час за клопотання позивачки вирішується питання щодо притягнення відвідача до кримінальної відповідальності за ухилення від с плати аліментів, що також вказує на наявність вини відповідача. Оцінюючи надані суду докази, встановлено, що факт ухилення відповідача від виконання рішення суду щодо сплати аліментів знайшов своє підтвердження в суді, а факт наявності у відповідача тяжкого матеріального станова, що надало б змогу суду зменшити розмір пені в судовому засіданні підтвердження не знайшов. Досягнення донькою сторін на час розгляду справи повноліття не підставою для звільнення відповідача як від сплати заборгованості по аліментам так від нарахування та стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 551 грн., 20 коп. за сплачений судовий збір.

Outcome: partial