Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , вказавши, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 3523885600:02:000:0617, загальною площею 2,2128га, яка використовується для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, що розташована у с. Оситна Новомиргородського району Кіровоградської області. Вищевказану земельну ділянку вона згідно договору оренди землі, укладеного 16 грудня 2010 року та зареєстрованого 03 червня 2011 року за № 352380004000164 у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, передала в оренду строком на 10 років ТОВ «Оситнянське». Позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2018 та 2019 роках, тобто порушив істотну умову договору. Так, за 2018 рік орендна плата за користування земельною ділянкою сплачена у лютому 2019 року, тобто з пропуском строку, передбаченого зазначеним вище договором, а за 2019 рік орендна плата взагалі не сплачена. З урахуванням наведеного позивач просила суд: розірвати зазначений вище договір оренди землі; стягнути на її користь з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 2173 грн. 19 коп., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у 2018 році в розмірі 248 грн. 43 коп. тау 2019 році - 325 грн. 97 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 82 грн. 42 коп., 55 грн. 81 коп. - витрати на поштове відправлення, 250 грн. - витрати для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а всього 3135 грн. 00 коп.; стягнути на її користь з відповідача судовий збір у сумі 1681 грн.60 коп., який вона сплатила у зв`язку з подачею позовної заяви до суду. У судовому засіданні позивач фактично підтримала позов частково, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. При цьому позивач просила суд врахувати обставини та розрахунки, які вона виклала у відповіді на відзив від 02.10.2020 року. Позивач зазначила, що погоджується з визначенням відповідачем у відзиві нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2018 рік та просила взяти суд таку інформацію за основу при розрахунках. Що стосується визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2019 рік, то позивач просила суд врахувати інформацію, яка вказана відповідачем у довідці про заборгованість по орендній платі за 2019р. від 23 липня 2020р., а не у відзиві на позов. Позивач просила розірвати згаданий вище договір оренди землі. Представник відповідача повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився. У відзиві на позов представник позивача частково погодився з позовом, при цьому зазначив, що заборгованість по виплаті орендної плати в дійсності є лише за 2019 рік; що стосується інших позовних вимог, то просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянкизагальною площею 2,2128га, кадастровий номер 3523885600:02:000:0617, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №105656, виданого 03.11.2010 року. 16 грудня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Оситнянське» укладено договір оренди землі, загальною площею 2,2128 га, яка використовується для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, що розташована у с. Оситна Новомиргородського району Кіровоградської області, строк дії договору 10 років. Зазначений договір зареєстрований 03 червня 2011 року за № 352380004000164 у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі. Відповідно до пунктів 9 спірного договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% вартості від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства. Відповідно до п.38 спірного договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Земельним Кодексом України (далі - ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Положеннями статей 24, 25 цього Закону визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 11 спірного договору оренди землі встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто не пізніше 31 грудня кожного року. В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2018, 2019 роках - є систематичним невиконанням своїх обов`язків, порушенням істотних умов Договору оренди землі відповідачем, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі від 16 грудня 2010 року. Відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. Як вже було зазначено, умовами договору оренди землі, визначено виплату орендної плати в строк не пізніше 31 грудня кожного року, а отже, порушення терміну виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання даного Договору оренди землі. Згідно н. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України. Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17. Великою Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 З викладеного підтверджується наявність у позивача підстав для розірвання договору оренди землі через систематичне порушення відповідачем строку оплати орендної плати. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого, зокрема такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6- 146цс12. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17 та підтриманий судами неодноразово в тому числі і у Постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року справа № 383/708/16-ц. Судом встановлено і не заперечується відповідачем у відзиві, що останній не виконав умови договору щодо своєчасної, повної виплати орендної плати за 2018 та 2019 роки, оскільки орендна плата за 2018 рік виплачена відповідачу лише 13.02.2019 року, а за 2019 рік виплачена частково в розмір 172,01 грн. і заборгованість на день ухвалення рішення суду складає 1749, 42 гривні. Отже, наявне систематичне порушення умов договору, що вважається підставою для розірвання договору оренди землі в розумінні п.«д» ч.1 ст.141 ЗК. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову в частині розірвання спірного договору оренди землі, укладеного 16 грудня 2010 року та зареєстрованого 03 червня 2011 року у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі. Що стосується вимог позову по стягненню заборгованості по виплаті орендної плати, пені за несвоєчасне внесення орендної плати та 3% річних від простроченої суми, то в цій частині суд частково задовольняє позовну вимогу, при цьому враховує наступне. Пунктом 9 вказаного вище договору оренди землі встановлений розмір орендної плати - 756,01 грн., що становить 3% від нормативної оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.10 Договору). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,25% несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14 Договору). Згідно п.41 Договору оренди землі визначено, що за неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 96 Земельного Кодексу України встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Згідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. У відповідності зі ст.611 ЦК України за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач зобов`язаний сплатити неустойку. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 3523885600:02:000:0617, власником якої є позивач, станом на 01.01.2018 року складала 72439, 69 грн., а станом на 01.01.2019 року складала 79562, 39 грн. (а.с.72, 95). Суд взяв до уваги інформацію про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2018 рік з відзиву та копії довідки про заборгованість по орендній платі за 2019р., яка теж видана відповідачем. Такі обставини не підлягають доказуванню, оскільки фактично визнаються сторонами по справі. З урахуванням нормативної грошової оцінки орендна плата згідно зазначеного вище договору оренди землі за 2018 рік становить 1749,42 грн. (до виплати позивачу). Орендна плата згідно зазначеного вище договору оренди землі за 2019 рік становить 1921, 43 грн. (до виплати позивачу). Судом встановлено, що відповідач не виконав п.11 вказаного Договору оренди землі щодо виплати орендної плати за 2018 рік, а саме виплатив орендну плату за 2018 рік лише 13.02.2019 року. Таким чином, невиконання договірного зобов`язання тривало 43 дні, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач за 2018 рік повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 188,06 грн. (43 дні * 0,25%) * 1749,42 грн.)) та 3% річних від простроченого зобов`язання, що становить 6,18 грн. Крім того, судом встановлено, що відповідач не виконав п.11 вказаного Договору оренди землі щодо виплати орендної плати за 2019 рік, зокрема виплатив (на день ухвалення рішення, тобто 13.11.2020р.) орендну плату за 2019 рік у розмірі лише 172,01 грн., відповідно заборгованість по виплаті орендної плати складає 1749,42 грн. Таким чином, на день ухвалення рішення невиконання договірного зобов`язання тривало 316 днів, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач за 2019 рік повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 1382,04 грн. (316 днів * 0,25%) * 1749,42 грн.)) та 3% річних від простроченого зобов`язання, що становить 45,31 грн. З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1681 гривня 60 копійок на користь позивача. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача 55 грн. 81 коп. - витрат на поштове відправлення та 250 грн. - витрат для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, то в цій частині необхідно відмовити за недоведеністю цих витрат. Так, позивач не надав суду належних доказів підтвердження, що ним були витрачені кошти на поштове відправлення саме тієї заяви, копія якої наявна у матеріалах справи. Що стосується витрат для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, то позивач сама у судовому засіданні попросила суд взяти до уваги інформацію з приводу нормативно-грошової оцінки землі, яка надана відповідачем, а не позивачем. З урахуванням тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання головуючого судді Орендовського В.А. до 27.11.2020 року включно, повне рішення виготовлено 30 листопада 2020 року.

Outcome: partial