Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла його баба - [PERSON] , яка [INFO] зробила заповіт на його матір [PERSON] та його дядька [PERSON] . Його матір [PERSON] померла [INFO] . 27.02.2020 року він довідався від Раденської селищної ради про існування заповіту, до цього часу він не знав про існування заповіту складеного відносно його матері. [PERSON] казав йому, що заповіт складено на його ім`я. Внаслідок незнання про існування заповіту та неповідомлення нотаріусом про його право на подання заяви про прийняття спадщини він пропустив строк для подання відповідної заяви. За відзивом на позовну заяву представника відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] , як спадкоємець першої черги та єдиний спадкоємець за заповітом, який залишився живим у встановленні строки прийняв спадщину, інші спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались. Позивачем не надано доказів, що він один прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері. Спадкоємцем за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час прийняття спадщини. Заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець зазначений у заповіті помре до прийняття спадщини. [PERSON] не скористалася своїм правом на визначення іншої особи вразі смерті [PERSON] ні до її смерті, а ні після. У зв`язку з тим, що на спадкування за заповітом не поширюється інститут спадкування за правом представлення, а тому вимоги є безпідставними. Крім того, незнання позивача про наявність заповіту не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Від третьої особи не надійшло відзиву/пояснень щодо позову чи відзиву. Ухвалою від 17.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 24.07.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано у Олешківської державної нотаріальної контори копії повідомлень [PERSON] про відкриття спадщини після [PERSON] та роз`яснення йому прав, як спадкоємцю. В судове засідання позивач, відповідач та представник третьої особи не з`явилися, про час, місце та дату його проведення повідомленні належним чином, про поважність причин не з`явлення суд не повідомили. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення представників та дослідивши в сукупності письмові докази у справі суд встановив. [INFO] у віці 58 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 08.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданого 01.09.1979 року Раденською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, де в графі мати зазначена [PERSON] . [INFO] у віці 85 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 13.02.2020 року Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження № [NUMBER] виданого 07.03.1957 року, де в графі мати зазначена [PERSON] та свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданого 27.01.1979 року Раденською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області за яким [PERSON] після одруження присвоєно прізвище - [PERSON] . 12.04.2012 року [PERSON] складено заповіт відносно всього її майна, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося на ім`я [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч. 1 ст. 1244 ЦК України заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець, зазначений у заповіті, помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, а також у разі відсутності умов, визначених у заповіті (стаття 1242 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Заповітом померлої [PERSON] визначено, що кожен із спадкоємців спадкує частину цього майна, які є рівними, а тому [PERSON] та [PERSON] , якби вона не померла, належало кожному по 1/2 частини спадкового майна. [PERSON] померла до відкриття спадщини. [PERSON] не визначила іншого спадкоємця у випадку смерті [PERSON] . Законодавство України не передбачає переходу частини майна за заповітом іншій особі, яка визначена заповітом одним із спадкоємців поряд з іншими та є живою на час відкриття спадщини, а тому ця частина, яка б належала померлій [PERSON] не охоплена заповітом. У зв`язку з цим, право на спадкування 1/2 частини спадщини за померлою [PERSON] мають особи визначенні у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , а тому має право на ту частку спадщини, яка б належала за законом його матері - [PERSON] , оскільки спадкування за правом представлення передбачено лише для спадкування за законом та не передбачено для спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що [PERSON] повинен довести те, що він прийняв спадщину за померлою [PERSON] , оскільки законодавством такої вимоги не передбачено, що для прийняття спадщини за правом представлення, особа має спочатку прийняти спадщину за своєю померлою матір`ю. Крім того, [PERSON] не належало право на спадщину за померлою [PERSON] , оскільки вона на час її відкриття померла, а тому право на спадщину і не входить до спадкового майна. У зв`язку з зазначеним, оскільки право на спадщину не входить до спадкового майна, а тому і у осіб не виникає права на таке право в залежності від того, чи прийняла особа спадщину за померлим чи ні. [PERSON] довідався про наявність заповіту [PERSON] щодо частини майна відносно своєї матері 27.02.2020 року, що підтверджується листом Раденської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 27.02.2020 року вих. № 06-13/128 за яким копію заповіту надано його представнику адвокату Карпухіну Ю.Ю. За листом Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області № 375/02-14 від 01.07.2020 року, наданого на ухвалу суду від 24.07.2020 року якою витребувано у Олешківської державної нотаріальної контори копії повідомлень [PERSON] про відкриття спадщини після [PERSON] та роз`яснення йому прав, позивачу відмовлено в наданні іншої інформації крім номеру заведеної спадкової справи, оскільки він не є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладено, суд з урахуванням позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 вважає, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки йому не було відомо про існування заповіту складеного померлою [PERSON] не лише відносно його дядька [PERSON] , а і відносно його матері - [PERSON] . Про існування вказаного заповіту він довідався лише 27.02.2020 року та саме з цього часу він дізнався, що має право на спадкування за законом за правом представлення, як син померлої [PERSON] . Не знання про існування заповіту суд вважає об`єктивною обставиною, яка перешкоджала йому подати заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. У зв`язку з зазначеним, позов підлягає задоволенню. Посилання позивача на те, що нотаріус порушила вимоги ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» та вимоги п.п. 2.3., 3.2. розд. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 р. № 296/5 не повідомивши спадкоємців про відкриття спадщини суд не приймає до уваги, оскільки в заповіті не було зазначено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та позивачем не доведено того, що нотаріусу було відомо про спадкоємця за правом представлення - [PERSON] .

Outcome: approved