Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь місцевого бюджету Тур`є-Реметівської сільської ради суму шкоди, заподіяної злочином лісу в розмірі 23 531,92 грн., зарахувавши таку на р/р UA038999980333169331000007443, код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, код класифікації доходів бюджету 24062100 для подальшого перерозподілу згідно вимог бюджетного законодавства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2020 року біля 07.00 год [PERSON] , знаходячись у кварталі № 48, виділ №21 урочища «Барвинський» Тур`янського лісництва ДП «Перечинське лісове господарство», розташованому неподалік с. Тур`я-Пасіка Перечинського району Закарпатської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили марки «SHTIL МS 230», вчинив самовільну порубку сироростучих дерев породи «Граб» в кількості 12 одиниць різної довжини та діаметру. Крім цього, надалі того ж дня, продовжуючи свої незаконні дії, [PERSON] повернувся на зазначене місце порубки та зрізав ще 5 одиниць сироростучого дерева породи «Граб» різної довжини та діаметру. Вказаними діями відповідач заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 23 531,92 грн. За даним фактом 03 червня 2020 року слідчим відділом Перечинського відділення Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості про кримінальне правопорушення № 12019070130000240, за результатами розслідування якого відносно [PERSON] до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 246 КК України. Вироком Перечинського районного суду від 13 серпня 2020 року, який 15 вересня 2020 року набрав законної сили, [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Оскільки завдана кримінальним правопорушенням шкода у добровільному порядку на даний час залишається невідшкодованою, а цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судовому засіданні прокурор Маханець В.В., представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Туряниця О.І. та представник Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Деревянко М.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та зобов`язався відшкодувати завдану ним шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року, що набрав законної сили 15 вересня 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Також вказаним вироком встановлено, що 27 травня 2020 року близько 07.00 год [PERSON] знаходячись у кварталі № 48, виділі № 21 (урочище «Барвинський» неподалік с. Тур`я-Пасіка Перечинського району) філії ДП «Перечинське лісове господарство», умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили марки «STIHL МS 230», здійснив рубку дванадцяти дерев породи «граб» різної довжини та діаметру, після чого перевіз на підводі їх частину до [PERSON] , збувши таку та, повернувшись назад, продовжуючи незаконні дії, зрізав ще п`ять дерев породи «граб» різної довжини та діаметру, чим вчинив незаконну порубку дерев у лісах, перевезення та збут незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду, та спричинив філії «Перечинське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 23 531,92 грн. (а. с. 9-11). Вказаний розмір шкоди також вбачається з обрахунку розміру шкоди заподіяної лісу згідно додатку 1 до постанови КМУ від 23 липня 2008 року № 665, проведеного станом на 27 травня 2020 року (а. с. 16). Крім цього встановлено, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні заявлений не був (а. с. 9-11, 20-21). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 64-1, 66, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Згідно п. 7 ч. 3 цієї ж статті джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не оскаржувався, розмір шкоди розрахований згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23 липня 2008 року відповідачем у добровільному порядку не відшкодований, позовні вимоги ним визнані у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнав, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 1 135 грн. (2 270 грн. - 50%), підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved