Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Просить визнати її власником спадкового майна її баби [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме, визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями (сарай), які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. На вищезгадане спадкове майно відкрилась спадщина. Баба за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На час смерті баби позивачка постійно проживала разом з нею, тому прийняла спадщину після її смерті. Зараз позивачка вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої баби. Для вирішення даного питання звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, але державний нотаріус відмовився видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, бо відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За таких обставин позивачка звернулась з даним позовом до суду. Позивач та її представник належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що позивачка по справі [PERSON], [INFO], уродженка м.Корюківка Чернігівської області, є зареєстрованою [ADDRESS], що підтверджується її паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 27 серпня 2009 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Родове прізвище позивачки було «[PERSON]», а після укладення з [PERSON] шлюбу, зареєстрованого 08 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, їй було присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 08 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Батьками позивачки є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 23 квітня 1985 року відділом РАЦС Корюківського райвиконкому Чернігівської області. Батьками батька позивачки є ( дідом та бабою по батьківській лінії): батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 20 січня 1949 року сільським ЗАГС с.Б.Слобода Холминського (на той час) району Чернігівської області. На час народження батька позивачки (1948 рік) його батьки в шлюбі не перебували. 04 березня 1953 року дід та баба позивачки уклали шлюб, зареєстрований в Білошицько-Слобідській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, баба позивачки змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя сформованим 07 вересня 2018 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Дід та баба позивачки по батьківській лінії проживали в побудованому ними житловому будинку [ADDRESS]. У сільській раді на дану садибу був відкритий особовий рахунок і головою двору була записана баба позивачки. Дід позивачки помер у минулому столітті, баба залишилась проживати одна в житловому будинку, пізніше до неї переселилась позивачка. [INFO] року баба позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 12 січня 2013 року Білошицько-Слобідською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. На майно померлої баби, яке складається з вищевказаного житлового будинку [ADDRESS], відкрилась спадщина. Баба за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На час смерті баби позивачки постійно проживала разом з нею, тому прийняла спадщину після її смерті. Зараз позивачка вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої баби. Для вирішення даного питання звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, але державний нотаріус відмовився видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, бо відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За таких обставин позивачка звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У померлої баби є син - батько позивачки, який спадщину після смерті своєї матері не прийняв, не бажає її оформлювати, не заперечує, щоб позивачка була спадкоємцем майна його померлої матері. Відповідно до ст.1265 Цивільного кодексу України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Спадкоємці інших черг відсутні, спадщини з них ніхто не приймав, отже позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлої. Відповідно до ст.1268,1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачка постійно проживала з померлою на день її смерті, що підтверджується довідкою сільської ради. Отже, позивачка є спадкоємцем майна померлої баби. Той факт, що позивачка є спадкоємцем, тобто власником, спадкового житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] підтверджується документально: довідкою КРКП «Рампа» БТІ про відсутність права власності на спірний житловий будинок, про вартість спадкового майна та його стан, свідоцтвом про смерть баби, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про народження батька позивачки, довідкою сільської ради про проживання, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб діда та баби позивачки, технічним паспортом на житловий будинок та іншими документами. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ спадковий житловий будинок закінчений будівництвом на 100%, отримав 40% зносу, має загальну площу 54,60 м.кв., житлову 24,40 м.кв., є господарські будівлі: сарай. Загальна вартість всієї садиби становить 66160,00 грн., що і є ціною позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень згідно квитанції №68 від 28.09.2018. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved