overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Заявник 19.12.2016 року звернувся до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування вказує, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] виданого ВРАГС Артемівського РУЮ м. Луганська від 21 червня 2003 року, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 232. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Згідно з медичним свідоцтвом про народження від [INFO] № [NUMBER] у [PERSON] [INFO] народилася дитина - хлопчик.Батьком дитини є [PERSON], [INFO], який є чоловіком [PERSON] У зв'язку з тим, що Законом України від 16 вересня 2014 року № 1690-УІІ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Постановами Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-УІІІ «Про визначення окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядком місцевого самоврядування» та № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Луганськ є тимчасово окупованою територією, свідоцтво про народження не визнається дійсним. На підставі чого, листом від 06.12.2016 Марківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області відмовив у державній реєстрації народження, посилаючись на невідповідність пред'явленого заявником медичного документу формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. На підставі вище викладеного, заявник просила суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Заявник 19.12.2018 р. звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви зазначила, що їй та її матері [PERSON], яка померла [INFO], на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Було встановлено, що в свідоцтві про право власності на квартиру [NUMBER] виданого 11.08.1993 р. помилково вказано її дані російською - «[PERSON]» замість правильного російською - «[PERSON]». Просить суд встановити факт належності їй та її померлій матері [PERSON] свідоцтво про право власності [NUMBER] виданого 11.08.1993 р. Заявник, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Представник Селидівської міської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON], «[PERSON]» на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] видане 11.08.1993 року службою приватизації державного житлового фонду виробничого об'єднання «Селидіввугілля» та зареєстрованого в Селидівському інвентаризаційному технічному бюро 17.09.1993 р. за №564. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Цукуринською посилковою радою м. Селидове Донецької області [PERSON] народилась [INFO] та її мати є [PERSON]. Згідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] видане 20.02.2001 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу присвоєне дружині прізвище «[PERSON]». Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане [INFO] виконкомом Цукуринської селищної ради м. Селидове Донецької області [PERSON] [INFO], померла [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Частина 1 ст. 201 ЦК України передбачає, що ім'я є особистим немайновим благом яке охороняється цивільним законодавством. Крім того органи державної влади у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, як зазначено в ч. 1 ст. 273 ЦК України. Відповідно до ст. 274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними. На підставі ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім'я, у разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене, якщо перекручення було здійснено у документі, такий документ підлягає заміні. Суд враховує усі досліджені у судовому засіданні докази та докази, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що заяву необхідно задовольнити, оскільки досліджені докази свідчать про те, що свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] видане 11.08.1993 року службою приватизації державного житлового фонду виробничого об'єднання «Селидіввугілля» та зареєстроване в Селидівському інвентаризаційному технічному бюро 17.09.1993 р. за №564, видане на ім'я [PERSON] та [PERSON], належить [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Заявник 19 серпня 2016 року звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй додатку до диплома ДК №053308, виданого в 2009 році Вищою атестаційною комісією України. В заяві [PERSON] посилається на те, що у 2009 році вона захистила дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата наук, за результатами чого Вищою атестаційною комісією України їй присуджено ступінь кандидата наук та видано диплом. В теперішній час вона виявила, що в додатку до зазначеного диплому допущена помилка в написанні її прізвища, а саме: в додатку зазначено прізвище «Халвін», замість «Хавлін». Правильність написання її прізвища підтверджується, зокрема паспортом громадянина України серії КМ №467116, в якому прізвище її написане як «Хавлін». Встановлення факту належності вище зазначеного документу потрібне їй для того, що при подальшому працевлаштуванню можуть виникнути певні труднощі. Просить встановити факт належності їй [PERSON] додатку до диплома ДК №053308, виданого Вищою атестаційною комісією України 30 жовтня 2009 року на імя [PERSON]. В судове засідання заявник не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно додатку до диплома ДК №053308, виданого Вищою атестаційною комісією України 30 жовтня 2009 року, він виданий [PERSON]. Згідно паспорту громадянина України серії КМ №467116, виданого Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області, він виданий на імя [PERSON] [INFO]. Дослідивши вимоги заявника, матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення вимог заявника в повному обсязі з таких підстав. Згідно п.6 ч.1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом установлено наступне. 30 жовтня 2009 року заявниці Вищою атестаційною комісією України, як особі, що отримала кваліфікацію кандидата наук, було видано додаток до диплома серії ДК №053308, де прізвище помилково зазначене як «Халвін», замість «Хавлін». Як убачається з дослідженого в судовому засіданні паспорту громадянина України серії КМ 467116, правильним написанням прізвища заявника є «Хавлін». Отже, судом достовірно встановлено, що додаток до диплома ДК №053308, виданого Вищою атестаційною комісією України 30 жовтня 2009 року, [PERSON], належить [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Заявник 20.06.2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності архівної довідки, посилаючись на те, що він з 1974 року по 1992 рік працював шофером в Полтавському виробничому об»єднанні по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. На його ім»я була оформлена трудова книжка [NUMBER], але під час оформлення трудової книжки була допущена помилка у його прізвищі - замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». В подальшому у 2002 році в трудовій книжці було внесено виправлення. Після досягнення пенсійного віку він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі для нарахування та виплати йому пенсії. Але, йому повідомили, що не можливо врахувати при нарахуванні пенсії час його роботи за 1981 - 1986 роки, оскільки згідно відомостей в ці роки заробітна плата нараховувалась йому як [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються архівною довідкою № 65/01-11.2 від 16.02.2017 року, виданою комунальною організацією «Спільна архівна установа Полтавського району». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судом можуть встановлюватися факти належності правовстановлюючих документів особі. Встановлення факту належності йому архівної довідки потрібне для того, щоб під час нарахування пенсії було враховано час його роботи за 1981- 1986 роки та заробітна плата. Прохав встановити факт належності йому - [PERSON], [INFO], архівної довідки № 65/01-11.2 від 16.02.2017 року, виданої Комунальною організацією ( установа, заклад ) «Спільна архівна установа Полтавського району» на підставі книг особових рахунків працівників-шоферів . В судове засідання сторони у справі не з»вилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, де заявник заяву підтримав, надавши можливі докази на її підтвердження ( а. с. 29 ). Представник заінтересованої особи - Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області не висловив заперечень щодо заяви ( а. с. 26, 27 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які заявник послався в заяві і вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 12 Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, так як встановлення даного факту заявнику необхідно для виникнення в нього майнових прав, заявник довів даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Заявник 20.10.2014 р. звернувся до суду з заявою в якій вказав, що [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку ДН №024166 в розмірі 4,15 та 0,06 гектар, вартістю 56931 грн. 68 коп. Згідно даних відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області [PERSON], помер [INFO] року, актовий запис про смерть №283 від [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у виді вказаної земельної частки (паю), та вказане спадкове майно, яке залишилося після його смерті, не було успадковане упродовж встановленого строку жодною особою. Просить суд визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) в розмірі 4,15 та 0,06 гектар на яку померлому [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) ДН №024156, визнати за територіальною громадою Селидівської міської ради право власності на земельну частку (пай) в розмірі 4,15 та 0,06 гектар, вартістю 56931 грн. 68 коп. Представник заявника Яворська Г.В. у судовому засіданні підтримала заяву, та просила її задовольнити. Представник виконавчого комітету Селидівської міської ради, в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що згідно копії актового запису про смерть №283 від [INFO] року [PERSON], помер [INFO] року. Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №024166 [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,21 га, розташована на території Селидівської міської ради Донецької області. Згідно інформації наданої відділом держземагенства у м.Селидовому Донецької області від 13.10.2014 №682/01-17, земельна ділянка розміром 4,21 гектар яка належить [PERSON] становить 56931 грн. 68 коп. Відповідно наданої державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори інформації від 18.11.2014 року №668/01-09, спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] року не заводилося, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. На підставі ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Суд враховує усі досліджені у судовому засіданні докази та які знаходяться в матеріалах справи та вважає, що заяву необхідно задовольнити, оскільки судом встановлено, що спадкоємці не прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Заявник 20.10.2014 р. звернувся до суду з заявою в якій вказав, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) ДН №023994 власником земельної ділянки (пай) в розмірі 4,14 та 0,06 гектар вартістю 58917,93 грн. - є [PERSON], який помер [INFO]. До теперішнього часу земельна ділянка (пай) не затребувана спадкоємцями. Просить суд визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) в розмірі 4,14 та 0,06 гектар на яку померлому [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) ДП №023994. Представник Селидівської міжрайонної прокуратури у судове засідання не з'явився надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник Селидівської міської ради у судове засідання не з'явився надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні заявлених вимог. Дослідивши інші докази, судом встановлено що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №023994 виданого на підставі Рішення сесії Селидіської міської ради від 26.06.2002 р., власником земельної ділянки площею 4,20 га є [PERSON]. Згідно довідки №682/01-17 від 13.10.2014 р. виданої відділом Держземагенства у м. Селидовому Донецької області нормативна грошова оцінка земель з урахуванням коефіцієнту індексації на дату смерті [INFO]. [PERSON] - вартість земельної ділянки за актом серії ДН №023994 складає 58917,93 грн.. Згідно копії актового запису про смерть №159 від 16.05.2007 року виданого Державним органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Згідно відомостей №671/01-09 від 04.11.2014 р. Першої Селидівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося та заповітів не посвідчувалось. На підставі ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Суд враховує усі досліджені у судовому засіданні докази та які знаходяться в матеріалах справи та вважає, що заяву необхідно задовольнити, оскільки судом встановлено, що спадкоємці за заповітом і за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Заявник 20 березня 2014 року звернулася до суду з зазначеною заявою, зазнаючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], на яке померлому чоловіку було видане свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 20.10.1989 року. В цей же день право власності було зареєстровано в БТІ Новоазовського району за №18. На момент смерті заявниця постійно проживала з покійним чоловіком та вважається спадкоємцем першої черги, прийнявши спадщину. Однак, при оформленні свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння прізвище ні власника житлового будинку записано як «[PERSON]», а не «[PERSON]» Просила встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO]. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути заяву без представника Новоазовської райдержадміністрації, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане виконкомом Новоазовської районної ради народних депутатів 20 жовтня 1989 року на підставі рішення виконкому Новоазовської районної ради народних депутатів № 146 від 05 липня 1989 року, зареєстрованого в Новоазовському БТІ за №18 (а.с.6). Відповідно до ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України заявниця [PERSON], є спадкоємцем першої черги (а.с.13) та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем (а.с.10, 16). Однак, в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння прізвище власника записано як «[PERSON]». Проте аналіз письмових доказів по справі, а саме: відмітка БТІ на зворотному боці свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а.с.6), дає суду підстави вважати, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане виконкомом Новоазовської районної ради народних депутатів 20 жовтня 1989 року на підставі рішення виконкому Новоазовської районної ради народних депутатів № 146 від 05 липня 1989 року, зареєстрованого за №18, на житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON], померлому [INFO], оскільки встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Заявник 20 грудня 2013 року звернулася до суду та просить постановити судове рішення, яким скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2009 року про оголошення померлою [PERSON], [INFO]. Заявник та її представник надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступне. 02 лютого 2009 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області виніс рішення по цивільній справі за заявою [PERSON] яким оголосив померлою [PERSON], [INFO]. Заявниця посилається на те, що про вказане рішення суду вона дізналася у листопаді 2013 року, коли приїхала в гості до своєї рідні у місто Марганець. У зв'зку з тим, що в місті Марганець рідних нікого не знайшла тимчасово проживає у своєї подруги в місті Нікополь. У неї виникла необхідність оформити документи на проживання в Україні, але вона це зробити не може, так як вважається померлою. Дійсно вона у 1997 році поїхала на заробітки в Росію, там і проживала до теперішнього часу, що підтверджується копією закордонного паспорта. Відповідно до ст.. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Заявник 20 липня 2015 р. звернувся до суду з указаною заявою, у якій просить установити факт, належності йому правовстановлюючих документів архівних довідок №1589/1088, від 14 листопада 2014 р. та № в-4 второе, від 12.02.2015 р.. Вимоги мотивує тим, що у нього виникли труднощі при оформленні пенсії, оскільки у надісланих на його адресу архівних довідках прізвища, імя та по-батькові зазначені російською мовою і мають інші закінчення й управлінням Пенсійного фонду України у звязку із цим йому відмовлено у їх прийнятті. Через це не може підтвердити наявність пенсійного стажу достатнього для призначення пенсії. У судовому засіданні заявник та його представник доводи заяви підтримали. Від заінтересованої особи надійшов лист із проханням розглянути справу без участі їхнього представника. Суд, заслухавши покази заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта [PERSON] [PERSON] Мусадір-огли (російською [PERSON] Мусадир огли) народився 18 квітня 1954 р. (а.с. 4-5) Згідно військового квитка анкетні дані заявника зазначені як - [PERSON] Мусадир оглы (а.с. 6-7) На запит УПФ України в м. Охтирці та Охтирському р-ні було направлено архівну довідку ВАТ «Ростсільмаш» російською мовою за №1589/1088 від 14 листопада 2014 р про те, що «[PERSON] Мусадир оглы был принят 22.03.1974 г. в прессовый цех №4 стропальщиком и уволен 22.02.1977 г. по собственному желанию…» (а.с. 9) На запит заявника філією ДУ «Державний архів Костанайської області», «Камистанський районний державний архів» була надіслана архівна довідка № в-4 второе, від 12.02.2015 р. про те що «…Валиев [PERSON] Мусадир оглы согласно приказа № 43-к от 12 апреля 1978 года зачислен в штат совхоза сезонным рабочим по строительству; приказом №90-к от 13 июля 1978 года уволен из штата совхоза с 15 июля 1978 года» (а.с. 10). Допитаний як свідок заявник [PERSON] пояснив, що дійсно на той час працював у зазначених підприємствах. Записи у трудовій книжці не збереглись через те, що та була залита водою. Факт його перебування у той час в зазначених регіонах також підтверджується відмітками про перебування на військовому обліку Установлення факту належності правовстановлюючого документу має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє йому у подальшому реалізувати своє право на нарахування та отримання пенсії. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення фактів приналежності правовстановлюючого документу, що передбачено п. 6, ч. 1, ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved