Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про накладення стягнення на спадкове майно після померлої [PERSON], яке було передано спадкоємцям у натурі. Зазначила, що 16 квітня 2016 року в м. Світловодську померла її рідна сестра [PERSON], та відкрилася спадщина у вигляді частки у спільній двокімнатній квартирі [ADDRESS]. Спадкоємцями є внуки спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які подали заяви приватному нотаріусу Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини. Будучи хворою сестра [PERSON] проживала та знаходилася на повному її позивачки, матеріальному утриманні. Вона витратила на утримання, лікування сестри [PERSON] та сплату за неї комунальних послуг 20000 грн., та після смерті сестри витратила особисті кошти на організацію і проведення похорон. В звязку з тим, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися сплатити грошову компенсацію понесених витрат відносно покійної сестри, посилаючись на ст.1282 ЦК України вона просить суд накласти стягнення на спадкове майно у вигляді частки у праві спільної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], яке спадкується в натурі спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] після померлої 16 квітня 2016 року [PERSON], з метою погашення боргу спадкодавця за рахунок спадкового майна та задоволення її вимог. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовну заяву з підстав у ній викладених. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили написання [PERSON] 30 березня 2016 року розписки про її зобовязання повернути борг [PERSON] в розмірі 20000 грн. Крім цього, свідки підтвердили, що [PERSON] забрала з лікарні та надала свою квартиру де, з грудня 2015 року по квітень 2016 року, утримувала та доглядала свою хвору сестру [PERSON] до квітня 2016 року. В судовому засіданні досліджено надані позивачкою докази: копія паспорта позивачки, копії свідоцтв про народження та укладення шлюбу [PERSON], [PERSON], копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] від 22 грудня 2005 року, копії документів, якими позивачка доводила наявність перед нею боргу її сестри [PERSON] (а.с.3-35), копія розписки [PERSON] від 30 березня 2016 року про визнання нею боргу в розмірі 20000 грн. перед [PERSON] (а.с.19). З письмової відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 25 жовтня 2016 року видно, що 20 квітня 2016 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 16 квітня 2016 року, за заявою її внука [PERSON] та онуки [PERSON]. Своїми заявами про прийняття спадщини спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли всю спадщину де б вона не була і з чого б вона не складалася після смерті баби [PERSON] Інформація про склад спадкового майна та його вартість в спадковій справі відсутня. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідачів, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд дійшов до таких висновків. Так, з досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON], є рідною сестрою позивачки [PERSON], матірю [PERSON], який помер у 2014 році, та бабою відповідачів [PERSON] та [PERSON]. 16 квітня 2016 року [PERSON] померла. Заповіту спадкодавець [PERSON] не складала. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON], її онуки відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також мати відповідачів [PERSON] є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] в рівних частинах. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час смерті разом з [PERSON] проживав онук [PERSON], а [PERSON] з бабою не проживала. 20 квітня 2016 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 16 квітня 2016 року, за заявою її внука [PERSON] та онуки [PERSON]. Своїми заявами про прийняття спадщини спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли всю спадщину де б вона не була і з чого б вона не складалася після смерті баби [PERSON] Статтями 1297 та 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тощо. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (частини 1 - 3 статті 212 ЦПК України). За життя у спадкодавця [PERSON] утворилися борги перед сестрою [PERSON] в звязку з чим 30 березня 2016 року [PERSON] була складена розписка про визнання боргу в розмірі 20000 грн. та зобовязання його повернути. Вказаний факти позивачка довела письмовими доказами, та його підтвердили в судовому засіданні свідки. Надані позивачкою докази є належними та допустимими, а тому переконливо доводять ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, і відповідачами вони не спростовані. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За життя [PERSON] не здійснила повернення свого боргу [PERSON] Відповідачі є спадкоємцями [PERSON], тому до них перейшли й обовязки померлої, а саме повернення боргу. На звернення [PERSON] про повернення боргу спадкодавця відповідачі, як спадкоємці після [PERSON], вимоги [PERSON] не задовольнили. Отже, між сторонами виник спір про задоволення спадкоємцями вимог кредитора спадкодавця. Порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюється нормами ст.ст.1281, 1282, 1232 ЦК України. Згідно ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, а відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Протягом строків, передбачених частинами 2 і 3 ст. 1281 ЦК, кредитори спадкодавця вправі лише заявити спадкоємцям або нотаріусу за місцем відкриття спадщини про свої претензії. Саме ж задоволення таких вимог відбувається вже після прийняття спадщини спадкоємцями і не раніше спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або одержання ними свідоцтва про право на спадщину. Обов'язки спадкодавця, як і його права, за правилами універсального наступництва переходять безпосередньо до спадкоємців і не можуть перейти до третіх осіб. Спадкоємці несуть відповідальність за зобов'язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього. При цьому під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка його на момент відкриття спадщини. За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Якщо до спадкоємців перейшли не ідеальні (у дробах) частки у спадщині, а реальні - чітко визначене у заповідальному розпорядженні майно, потрібна пропорція вираховується шляхом встановлення того співвідношення, у якому вартість цієї речі знаходиться із вартістю спадкової маси. Таким чином, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою. За загальним правилом вимоги кредитора задовольняються спадкоємцями у грошовій формі шляхом одноразового платежу, причому кредитор вправі наполягати на виконанні зобов'язання за рахунок спадкового майна саме цим способом, а при відмові спадкоємця - звернутися до суду за захистом своїх прав. Проте у деяких випадках (зокрема, у разі, коли змістом невиконаного спадкодавцем зобов'язання є не сплата грошей, а виконання певних дій, надання послуг тощо) кредитор більше заінтересований у виконанні зобов'язання саме у тій формі, у якій воно існувало за життя спадкодавця. Тому договором між спадкоємцем, частка якого обтяжена зобов'язанням, і кредитором може бути передбачений інший спосіб і порядок виконання зобов'язання. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім цього, відповідно до статті 1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Судом встановлено, що відповідачі спадщину після [PERSON] прийняли, а позивач пред'явив свої вимоги до спадкоємців своєчасно у встановленому законом порядку. Суд вважає доводи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги, переконливими та доведеними, відповідачами вказані доводи не спростовано, а тому позовні вимоги з вищевикладених підстав підлягають задоволенню. Позивачкою при зверненні до суду понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн., та 275,60 грн. (а.с.1,53), а тому, в силу ст.88 ЦПК України вказані судові витрати слід стягнути з відповідачі на користь позивачки в рівних частках.

Outcome: approved