Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Заступник прокурора міста Чернігова в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівської ЗОШ-інтерната І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради про стягнення недоплаченої грошової допомоги в сумі 6416 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позовна заява як захід прокурорського реагування, предявлена на захист прав та інтересів дитини-сироти [PERSON], [INFO]. Вказують, що батько [PERSON] [PERSON] помер 03.04.2005 року, а мати [PERSON] рішенням Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 07.07.2005 року позбавлена батьківських прав. Рішення суду набрало законної сили 08.08.2005 року. З 09.02.2004 року по 31.05.2014 року [PERSON] навчався в Чернігівській ЗОШ-інтернаті І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради, де перебував на повному державному утриманні та 31.05.2014 року отримав атестат про повну загальну середню освіту серії 12 АК № 477152. З 01.09.2014 року по теперішній час [PERSON], з метою здобуття первинної професійної підготовки навчається у державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівське вище професійне училище побутового обслуговування» за професією «[PERSON] з організації туризму. Адміністратор» на денній формі навчання. [PERSON] перебуває на повному державному утриманні. [PERSON] у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» було виплачено одноразову допомогу в сумі 1300 гривень. Зазначають, що школа-інтернат при визначенні розміру допомоги мала б керуватись нормами вказаного закону, а не Постановою Кабінету Міністрів України. Посилаються, що у відповідності до Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» [PERSON] мають бути доплачені грошові кошти в сумі 6416,00 гривень. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, при викладенні пояснень посилалась на обставини зазначені в позовній заяві. Доповнила, що Закон України має вище юридичну силу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, при викладенні пояснень посилався на обставини, зазначені в письмових запереченнях, наданих суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність і підтримання позовних вимог. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності позивача. Вислухавши прокурора, представника відповідача, дослідивши матеріали справи: заяву [PERSON] від 07.05.2015 року на імя прокурора міста Чернігова (а.с.6), копію атестата про повну загальну середню освіту [PERSON] (а.с.13-14), свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.8), паспорт [PERSON] (а.с.9), довідку РНОКПП [PERSON] (а.с.10), лист Чернігівської ЗОШ-інтерната І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради №01-24/97 від 02.03.2015 року на адресу прокурора м. Чернігова (а.с.22-24), лист ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище» №72/0107 від 07.05.2015 року на імя прокурора м. Чернігова (а.с.7), наказ ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище» №71 від 02.09.2014 року «Про виховання, навчання, соціальний захист та матеріальне забезпечення дітей сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» (а.с.16-18), лист Чернігівської ЗОШ-інтерната І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради №03-17/132 від 01.04.2015 року на адресу прокурора м. Чернігова (а.с.26), копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11) рашення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 07.07.2005 року (а.с. 12), наказ Чернігівської ЗОШ-інтерната І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради №69 від 31.05.2014 року (а.с.20), наказ Чернігівської ЗОШ-інтерната І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради №8 від 09.02.2004 року (а.с.21), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер 03 квітня 2005 року (а.с.11), а [PERSON] згідно рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області позбавлена батьківських прав (а.с.12). [PERSON], будучи дитиною-сиротою, навчався в Чернігівській загальноосвітній школі-інтернаті І-III ступенів імені [PERSON] Чернігівської обласної ради з 09.02.2004 року по 31.05.2014 року та перебував на повному державному утриманні (а.с.20,21). З 01.09.2014 року [PERSON] навчається в Чернігівському вищому професійному училищі та перебуває на повному державному утриманні (а.с.15). Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій. Як встановлено ч.ч. 1-3 ст.8 вказаного Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Згідно ч. 7 ст. 8 зазначеного Закону, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Відповідно до наданої Чернігівською ЗОШ-інтернатом І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради інформації №01-24/97 від 02.03.2015 року [PERSON] у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 «Про поліпшення, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» було виплачено грошову компенсацію для придбання одягу та взуття в сумі 1300 гривень (а.с.22-24). При виплаті позивачу грошової компенсації Чернігівська ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради керувалась нормами Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 року. При цьому одноразова допомога, що передбачена ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» виплачена не була. Судом встановлено, що [PERSON] був випускником навчального закладу Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради, мав право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної ч.7 ст. 8 ЗУ «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виявив бажання на отримання допомоги, проте не був забезпечений за рахунок навчального закладу. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (на момент закінчення школи-інтернату не виповнилося 18 років) становив 1286 гривень. У зв'язку із чим одноразова грошова допомога [PERSON] відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» мала б складати 7716 гривень (6x1286 грн.), але оскільки заявлено вимоги на суму 6416 гривень, то виходячи із змісту ч.1 ст.11 ЦПК України, щодо меж судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність стягнення саме заявленої суми. Враховуючи, що обов'язок по виплаті дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на навчальний заклад, який закінчила дитина-сирота та законом передбачено виплату одноразової грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не поділяючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався, суд приходить до висновку, що суму невиплаченої одноразової грошової допомоги необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до положень ч.2 ст. 8 ЗУ «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Закони України мають вищу юридичну силу, оскільки Постанови Кабінетів Міністрів України згідно повноважень даного органу та ст. 117 Конституції України, видаються на підставі Конституції України і Законів України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підгягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved