Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі з 01 червня 2018 року, зареєстрованому в Дніпровському районному в м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №148. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я на цей час фактично розпалася. Відсутні спільні інтереси. Примирення не потрібне. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні надав заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 01 червня 2018 року, зареєстрованому в Дніпровському районному в м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №148. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, строк для примирення не потрібний, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач не заперечував, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Виходячи з вищевикладеного та обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), тобто у пропорційній частці передбаченій ст. 183 СК України. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про судові витрати вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного ,

Outcome: approved