Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, яка мотивована наступним. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 28.05.2019 перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Зазначена дитина мешкала разом з матір`ю [PERSON] , 1973р.н., за адресою: [ADDRESS] . До відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне повідомлення від мешканки гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , про те, що на 4 поверсі мешкає мати з донькою, якій близько 8 років, і на даний час мати перебуває в нетверезому стані, а дитина перебуває на вулиці без догляду дорослих. З метою з`ясування обставин відділом по району здійснений вихід до гуртожитку. Під час відвідання [PERSON] , дитина перебувала в [ADDRESS] без догляду дорослих. Спільно з поліцією дитина доставлена до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебуває дотепер. Однак, [PERSON] жодного разу не відвідала доньку, не телефонувала. 06.05.2019 був здійснений повторний вихід до родини [PERSON] . В ході обстеження з`ясовано, що родину виселили з кімнати гуртожитку, де вони мешкали раніше через несплату орендної платні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 02.08.2019 року - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району , як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , 1973 року народження, батьківських прав по відношенню малолітньої [PERSON] , [INFO] . З метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає, що вказані обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим просить позбавити [PERSON] , 1973р.н., батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною, аліменти на її утримання у розмірі Ѕ всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимогу підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно відповіді Оріхівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізької області, у вказаному відділі наявний актовий запис про народження №45 від 06.12.2011 року, складений Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області на [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Згідно акту від 07.05.2019 року органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку - 07.05.2019 року о 16-10 годині за адресою: [ADDRESS], була виявлена дитина жіночої статі, дівчині на вигляд 7-8 років. Зі слів дитини її матір [PERSON] , 1973 року народження. Спільно з поліцією дитина доставлена до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Згідно з листами КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 21.06.2019 №01-14/136 та 01.08.2019 №01-14/147 - у центрі з 07.05.2019 року на повному державному забезпеченні перебуває [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ мати, [PERSON] жодного разу не відвідала доньку, не телефонувала, зовсім не цікавилась дитиною, під час бесіди з дитиною з`ясовано, що мати била її, ображала брутальними словами (які дитина вживає наразі у своєму лексиконі), зневажливо відносилась, не годувала, не купала. Дівчинка не бажає повертатися до матері, любить свою старшу сестру і хоче з нею проживати. До школи дитина не ходила, писати не вміє. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 17.05.2019 №918/01-08, малолітня [PERSON] перебуває на обліку у вказаному закладі з 14.03.2016, коли мати вперше звернулась за медичною допомогою у зв`язку із захворюванням. Дільнична медична сестра неодноразово приходила за вищевказаною адресою, але двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідають, зі слів сусідів, вони неодноразово бачили матір в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] навчальних закладів не відвідує, з березня 2016 року до теперішнього часу за медичною допомогою не звертались. Згідно з листом Територіального відділу освіти Вознесенівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 11.06.2019 №07.01-19/869, малолітня [PERSON] в навчальних закладах Вознесенівського району освіту не здобуває, щодо влаштування дівчини у заклади району мати не зверталась. За інформацією Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 10.06.2019 №01-29/484, [PERSON] проживала разом з донькою [PERSON] до 2014 року за адресою: [ADDRESS] . Після пожежі, яка сталася у помешканні за вказаною адресою, родина виїхала до м.Запоріжжя. До 2014 року родина [PERSON] перебувала на обліку у Оріхівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, знята з обліку у зв`язку із зміною місця проживання, [PERSON] дошкільного навчального закладу не відвідувала. Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10.05.2019 №1357/03-В, 06.03.2019 Центром спільно з відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснений вихід за місцем проживання родини [PERSON]: [ADDRESS] . В ході обстеження [PERSON] повідомила, що вона з донькою мають реєстрацію місця проживання в смт. Комишуваха, проте в 2015 році будинок повністю згорів і став не придатним для проживання, тому родина з того часу мешкає в гуртожитку в м. Запоріжжі. Також, зі слів матері, у пожежі згоріли її паспорт та свідоцтво про народження дитини, які мати не поновила. По причині відсутності свідоцтва про народження [PERSON] не відвідувала дошкільний навчальний заклад та має проблеми із оформленням до школи, декларація з дитячим лікарем не укладена. Під час бесіди [PERSON] була у капелюшку, а її мати повідомила, що у доньки педикульоз. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 02.08.2019 року - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району , як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , 1973 року народження, батьківських прав по відношенню малолітньої [PERSON] , [INFO] . Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Дослідивши усі докази, оцінюючі надані суду письмові докази, вбачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною, аліменти на її утримання у розмірі Ѕ всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] суд приходить наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Оскільки позивачем стягувача не визначено, дитина на вихованні у відповідному державному закладі не перебуває, опікунство над нею не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині заявлені передчасно та задоволенню не підлягають, оскільки унеможливлюють виконання рішення суду. Також суд роз`яснює, що опікун чи заклад на вихованні якого перебуватиме дитина, у разі необхідності, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, в тому числі, на власний розсуд визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів слід відмовити.

Outcome: partial