Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання втрати права користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2002, [PERSON] належить житловий будинок, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область. Позивач 12.11.2002 надала дозвіл [PERSON] проживати та зареєструватися у вказаному будинку. Починаючи з 01.12.2013 відповідач не проживає у будинку позивача, однак добровільно знятися з реєстрації не бажає. На думку позивача, відповідач втратив право користуватися належним їй житловим приміщенням, оскільки не проживає у ньому на протязі більше трьох років. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, та зобов'язати останнього знятися з реєстрації. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій\~ вказала, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи Тульчинської міської ради Вінницької області у судове засідання, не зявився, однак міська рада надіслала лист згідно якого не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу за відсутності її представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій вказав, що позов не визнає і заперечує проти його задоволення, а також подав письмові заперечення згідно яких відповідач раніше постійно проживав, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, на даний час за указаною адресою він буває періодично, оскільки там проживає його дочка [PERSON], [INFO], а з позивачем він перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому вважає, що як колишній член сімї має право проживати у спірному будинку і бути зареєстрованим у ньому, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку з його безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2002, [PERSON] належить житловий будинок, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область (а.с. 6). У відповідності до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.12.2014 у справі № 148/256/14-ц, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання будинку, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, спільною-сумісною власністю подружжя та визнання права власності 1/2 частину вказаного будинку відмовлено (а.с. 7 8). Місце реєстрації відповідача значиться, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, що підтверджується домовою книгою на указане домогосподарство (а.с. 9, 11), згідно довідки від 05.02.2017, виданої квартальним [PERSON], посвідченої секретарем виконавчого комітету Тульчинської міської ради [PERSON], [PERSON], за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, не проживає з 01.12.2013 (а.с. 12). Статтями 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Згідно ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на захист особа здійснює на свій розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист\~ свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Разом з тим, нормами ч. 2 ст. 405 ЦК України, визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст. 60 ЦПК України,\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що позивач є власником будинку, за адресою: вул. Жуковського, 7, м. Тульчин Вінницька область, відповідач є колишнім членом сімї позивача та з 01.12.2013 за вказаною адресою не проживає, зазначені обставини ніким в ході розгляду справи не оспорювалися. Також, суд критично ставиться до заперечень відповідача у яких він зазначає, що у будинку позивача не проживає, хоча періодично знаходиться там у звязку з відвідинами дочки, а також будучи колишнім членом сімї [PERSON] має право на користування її будинком. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не проживає у будинку позивача у строк понад один рік, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, він є таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», повинен був протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце свого проживання, що дає підстави для зобовязання останнього знятися з реєстрації у будинку належному позивачеві. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved