Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

\~ до суду надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої він просив\~ визнати угоду купівлі продажу (біржового контракту) № 213 Н від 16.07.2002 року\~ будинку № 49 а по вул. Щербакова в м. Бахмут Донецької області, яка була укладена між [PERSON] та [PERSON], дійсною; визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок. В обґрунтування позову вказує, що 16.07.2002 року Артемівська філія «[PERSON] брокерський торговий дім ЛТД» в особі члена (б / к № 303) [PERSON], діюча на підставі договору-доручення № 556-Н від 16.07.2002 року від імені [PERSON] (продавець) та член біржі (б / к № 309) в особі [PERSON], який діє на підставі договору-доручення № 557-Н від 16.07.2002 року від імені [PERSON] (покупець), відповідно до Закону України «Про товарної біржі» та Правил біржової торгівлі на [PERSON] товарній біржі, уклали цей контракт про те, що продавець продає, а покупець купує житловий будинок за адресою: вул. Щербакова, 49-а в м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області, розташований на земельній ділянці, розміром 301,0 кв.м Артемівської міської ради. Характеристика об'єкта: житловий будинок, саманний, критий шифером, житловою площею 9,1 кв.м. Інвентаризаційна оцінка за довідкою - характеристикою БТІ № 1744 від 10.07.2002 року 822 грн., вартість майна, що продається становить 822 грн. Майно, що є предметом цього контракту, належить продавцю, тобто [PERSON] на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Першою Артемівської державної нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3388 від 4.07.2000 року та зареєстрований Артемівським БТІ № 31-4729. Право власності на відчуження майна переходить з моменту реєстрації даного контракту в Артемівському філії [PERSON] В даний час виникла необхідність розпорядиться зазначеними житловим будинком, нотаріус відмовляє реєструвати Біржовий контракт (договір купівлі-продажу), мотивуючи, що укладена ними угода повинна бути нотаріально посвідчена, згідно зі ст. 227 ЦК України, і є перешкодою для нотаріального оформлення, спірною угоди. Оскільки тільки зараз позивачеві стало відомо, що [PERSON] товарна біржа Артемівська філія засвідчила біржовий контракт, який є недійсним і обмежує його право на власність особистого майна. Це змушує позивача звертатися до суду з позовом про визнання фактичного договору купівлі-продажу дійсним. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, 20.02.2018 року надав суду заяву (вх. № 5611) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с.29). У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак 20.02.2018 року від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с.28). Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 16 липня 2002 року Артемівською філією [PERSON] товарної біржі між\~[PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено в письмовій формі біржовий контракт № 213-Н (договір купівлі-продажу) житлового будинку за адресою: м. Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, вул. Щербакова, буд. 49-а, розташованого на земельній ділянці розміром 301,0 кв.м Артемівської міської ради (п.1.1) (а.с.4). Пунктом 1.4 контракту визначено, що право власності на відчужуване майно переходить з моменту реєстрації даного контракту в Артемівській філії ДТБ. Цим контрактом підтверджується той факт, що розрахунки між позивачем [PERSON] та [PERSON] проведені повністю, претензій вони не мають. Тобто, позивач повністю виконав умови домовленості за угодою: сплатив продавцю належну суму у розмірі 822 грн. Згідно п.5.3 біржового контракту останній підлягав реєстрації в Артемівському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до реєстраційного напису Артемівського БТІ від 16.07.2002 року № 31-4729, домоволодіння № 49-а по вул. Щербакова в м. Артемівську зареєстровано за [PERSON] на підставі біржевого контракту № 213-Н. Також, у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 49-а по вул. Щербакова власником вказаного будинку вказаний [PERSON] (а.с.5-10). В матеріалах справи міститься довідка Бахмутського бюро технічної інвентаризації, з якого вбачається, що нерухоме майно за адресою: м. Бахмут, вул. Щербакова, 49-а належить на праві власності [PERSON] на підставі біржевого контракту купівлі-продажу № 213 від 16.07.2002 року, зареєстрованого Артемівською філією ДТБ (а.с.11). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). \~\~\~\~ З матеріалів справи встановлено, що договір купівлі-продажу спірного будинку (біржовий контракт № 213-Н) від 16 липня 2002 року, укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та зареєстрований в Артемівській філії [PERSON] товарної біржі, нотаріально посвідчений не був. \~\~\~\~ Відповідно дост. 47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. \~\~\~\~ Відповідно до частини 2 ст. 48 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. \~\~\~\~ Відповідно до частини 2 ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірної квартири, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~\~\~\~ Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. \~\~\~\~ Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105,114 ЦК). \~\~\~\~ Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. \~\~\~\~ Як було встановлено, при укладенні біржового контракту усі вимоги були виконані повністю, претензій до позивача (покупця за контрактом) продавець не мав. \~\~\~\~ Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізналася, що укладений між ним та відповідачем договір потребує обов'язкового нотаріального посвідчення. \~\~\~\~ Згідно п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 7 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. \~\~\~\~ Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, що договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р. \~\~\~\~ Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або\~заперечень. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог та матеріалів справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнає дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 213-Н від 16.07.2002 року будинку за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. Щербакова, 49-а, та право власності на вказаний будинок за [PERSON] Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору в сумі 640 грн., який був сплачений ним при подачі позову до суду, тому судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved