Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що вона з відповідачем проживають у зареєстрованому шлюбі. Проте, від дошлюбних відносин [INFO] у неї та відповідача народилася дочка [PERSON] , яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Вона в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку. Відповідач є працездатним, інших утриманців немає, стан здоров`я дозволяє працювати, тому може сплачувати аліменти на утримання сина та на її утримання. Позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня пред`явлення позову та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові позивачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши усну заяву про визнання позову відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 13 квітня 2018 року перебувають в шлюбі. Від дошлюбних відносин у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 8). [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Ставищенської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народжені дитини (а.с. 9). Відповідач працює в ПРАТ ВПБФ «Атлант», де отримає заробітну плату, інших доходів немає (а.с. 15, 17, 35). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви . Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що оскільки відповідач, який є особою працездатного віку, працює, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини визнає, - з нього слід стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання в твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення малолітньою дитиною трьохрічного віку, а саме до [INFO] , починаючи з часу подачі позову до суду. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved