Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такими, що втратили право користування житловим приміщенням звернулась [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира №24 розташована у будинку №65 по вулиці 40-річчя Перемоги у місті Запоріжжі, в якій зареєстровані вона та відповідач по справі, [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача. Шлюб з відповідачем розірвано 17 червня 2010 року. З 2011 року відповідач не проживає в даній квартирі, мешкає за іншою адресою. На теперішній час позивач змушена оплачувати комунальні послуги за відповідачу, тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні належній їй квартирі № №24 у будинку №65 по вулиці 40-річчя Перемоги у місті Запоріжжі та визнати відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її присутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. У своїй заяві проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, повістками направленими рекомендованими листами, телефонограмою, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно договору дарування квартири від 25.06.2010 року [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру № 24 в житловому будинку №65 по проспекту 40-річчя Перемоги у м. Запоріжжя . (а.с.3). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26540577 від 28.06.2010 року, номер запису 34551, в книзі 188 власником квартири № 24 в житловому будинку №65 по проспекту 40-річчя Перемоги у м. Запоріжжя є [PERSON]. (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ЖС № 072956, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 196 від 17 червня 2010 року (.а.с.7). Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що наявність реєстрації відповідача в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, перешкоджає їй в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, вимагає від неї додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Отже, відновити порушені права власника та усунути перешкоди в користуванні власністю цілком можливо шляхом визнання відповідача таким, що втратили право користування вищезазначеною квартирою. У звязку з наведеним суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Так як, позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за доцільне її не розглядати.

Outcome: approved