Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

До суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 18.10.1977 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1983. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, кожен з них живе своїм життям, спільного господарства вони не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Шлюб існує формально. Примирення і збереження сім`ї та шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що буде суперечити його інтересам. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 14.12.2018 р. у даній справі відкрито провадження. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не надала. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.1977 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.02.2011 р. повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1983 (а.с. 4). Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110\~Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України шлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved