Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Заявник [PERSON] 29.03.2019р звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з вищезазначеною заявою, в якій вказує, що 30 грудня 2018 року за місцем свого мешкання, а саме: [ADDRESS] м.Макіївки, Донецька область, помер її батько - [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з метою оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання вона звернулась до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі Лівобережного районного у м.Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області), де отримала відмову з поясненням, що отримані на тимчасово окупованій території України будь-які акти, є недійсними і не створюють правових наслідків. Просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який помер 30.12.2018р в м.Макіївка Донецької області, Україна. Заявниця [PERSON] наполягає на задоволення своєї заяви про встановлення факту смерті, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Лівобережного районного у м.Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області надав суду заяву, згідно до якої просить розглядати справу за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті без участі представника на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи, на підставі наявних доказів. Згідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: З наданої до суду копії свідоцтва про народження [PERSON] (серія II-НО №348502, виданого 18.03.1974р); копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (серія VI-НО №277388 від 15.06.1991р, актовий запис №1288); вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №549, виданого 31.12.2018р в Центрі первинної медико-санітарної допомоги №6 м.Макіївка - [PERSON], [INFO], помер 30 грудня 2018 року в м.Макіївка, Совєтський район. З копії довідки про причину смерті до форми №106/у №549, виданої 31.12.2018р в Центрі первинної медико-санітарної допомоги №6 м.Макіївка, зазначена причина смерті [PERSON], зокрема злоякісне новоутворення печінки. Факт смерті [PERSON] підтверджуються також наданими суду: копією свідоцтва про смерть серії днр №128491, складеного 09.01.2019р в Совєтському відділі ЗАГС м.Макіївки «державної реєстраційної палати мю днр», згідно до якого останній помер 30.12.2018 року в м.Макіївка, Совєтський район в віці 72 роки; фотографією з кладовища із зображенням могили похованого [PERSON] З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої 21.03.2019р в Лівобережному районному у м.Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області за №309/15.4-21, вбачається, що для державної реєстрації смерті [PERSON] до вищевказаного Відділу було надане лікарське свідоцтво про смерть №549 від 31.12.2018р, зокрема, яке видане на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, тому будь-які акти (рішення, документи), видані органами та (або) особами на окупованій території України, є недійсними і не створюють правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З наданих до суду доказів (свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу) судом встановлено, що заявниця [PERSON] являється донькою померлого [PERSON] Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014р №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Встановлено, що з метою державної реєстрації смерті [PERSON] представник заявниці звертався до Лівобережного районного у м.Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області. Однак, у вищевказаному було відмовлено на підставі\~того, що для підтвердження факту смерті померлого наданий документ, а саме лікарське свідоцтво про смерть №549, яке видане 31.12.2018р в Центрі первинної медико-санітарної допомоги №6 м.Макіївка, а саме, яке видане незаконним державним утворенням, так званою «днр», тому у відповідності до ст.133 Конституції України, видані документи даними утвореннями є недійсними і не створюють правових наслідків. Судом встановлено, що заявниця є донькою [PERSON], останній помер 30.12.2018р в м.Макіївка Донецької області, яке на той момент являється тимчасово окупованою територією України, в наслідок чого, видані документи органами, їх посадовими та службовими особами на вказаній території, та їх діяльність вважаються незаконними. Отже, вищевказане лікарське свідоцтво про смерть №549 від 31.12.2018р, а так само й свідоцтво про смерть серії днр №128491 від 09.01.2019р, виданого Совєтським відділом ЗАГС м.Макіївки «державної реєстраційної палати мю днр», стосовно смерті [PERSON] є недійсними і не створюють правових наслідків, у звязку з чим заявниці не можливо отримати в законному порядку свідоцтво про смерть її батька. Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно помер 30.12.2018р в м.Макіївка Донецької області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт його смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Outcome: approved