Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 18.06.1978 року помер [PERSON], який є батьком чоловіка [PERSON] - [PERSON]. 10.04.2013 року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Луганської області, та легковий автомобіль моделі М-2140, 1986 року випуску, номерний знак Л4056РГ. Право приватної власності на вищевказаний будинок набуте згідно договору купівлі-продажу, на підставі якого отримано реєстраційне свідоцтво на імя [PERSON] та [PERSON]. На даний час оригінал правовстановлюючого документа втрачений, про що в місцевій газеті було розміщене оголошення. Позивач разом з чоловіком на момент смерті [PERSON] проживали разом з ним в одному будинку, були повязані спільним побутом, веденням спільного господарства. Також на підставі заяви [PERSON] йому була передана у приватну власність земельні ділянка за адресою: вул.Чкалова, 61, смт Троїцьке, площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також 0,07 га для ведення сільського господарства. Зазначене підтверджує фактичний вступ чоловіка позивача в управління та володіння спадковим майном. Однак юридично [PERSON] не переоформив ту частину житлового будинку, яка належала його батьку [PERSON] та яку він успадкував після його смерті. [PERSON] на час відкриття спадщини мав спадкоємців: [PERSON] дружина, та [PERSON] донька, які були зареєстровані та постійно проживали разом з ним і після його смерті здійснили поховання. Протягом шести місяців після відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся. Донька спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї матері позивача [PERSON] Під час звернення до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку із відсутністю документа, що посвідчує право власності. А тому враховуючи викладене позивач змушена звернутись до суду із даною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Від представника третьої особи - Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області також надійшла заява, відповідно до якої в.о. завідувача просить суд розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 11.04.1975 року, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами за адресою: вул.Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області (а.с.19-20). Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення від 17.04.1975 року, виданого Рубіжанським БТІ, домоволодіння №61 на вул.Чкалова у смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області, зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 17.04.1975 року (а.с.21) Відповідно до копії технічного паспорта від 25.09.2018 року на житловий будинок №61 на вул. Чкалова у смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області, вказаний будинок зі спорудами складається з: А;а;пг; ґ житл.будинок; В гараж; Б сарай; Г лідуш; Д убиральня; Е лікухня; 1-4 огорожа; 5- водопровід (а.с.30). Згідно копії реєстраційного свідоцтва, [PERSON] є власником автомобіля марки М-2140, 1986 року випуску, оранжевого кольору, номерний знак Л4056 ВГ (а.с.22). Відповідно до архівної довідки №06-01/140 від 27.11.2018 року, виданої Архівним відділом Троїцької районної державної адміністрації Луганської області, [PERSON] отримав в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: вул.Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області (а.с.18). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії IV-УР №1648652 від 27.12.1962 року, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №463946 від 02.08.1978 року, [PERSON] помер 18.06.1978 року у с.Лантратівка, Троїцького району, Луганської області (а.с.14). [PERSON] помер 10.04.2013 року у смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.04.2013 року серії І-ЕД №358590 (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії VIII-УР №445075 від 07.05.1967 року, [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.15). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: вул. Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області та має наступний склад сімї: донька [PERSON], онук [PERSON]. Зазначене підтверджується довідкою №2731 від 20.07.2018 року, виданою виконавчим комітетом Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (а.с.16). Як вбачається з довідки №2712 від 20.07.2018 року, [PERSON], який помер 10.04.2013 року, постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: вул.Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області. Разом з ним на момент його смерті та протягом шести місяців після його смерті були зареєстровані: дружина [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2018 року, виданою Троїцькою державною нотаріальною конторою, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, щор знаходиться за адресою: вул.Чкалова, б. 61, смт Троїцьке, Троїцького району, Луганської області, та належить її чоловіку [PERSON], який помер 10.04.2013 року, оскільки спадкоємцем для оформлення спадкових прав на вищевказане майно не надано документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. (а.с.23-24). Факт втрати оригінала реєстраційного свідоцтва посвідчується розміщеним в газеті «Сельская новь» №49 оголошенням (а.с.31) Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], вони підтвердили в повному обсязі викладені у позовній заяві обставини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Оскільки [PERSON] помер у 1978 році, в даному випадку до відносин спадкування мають бути застосовані норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, а відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК України. Згідно ст.. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу статті 1261 ЦК України позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ст., ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Частиною 3 ст.1268 ЦК України перебачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Крім того, відповідно до п.2 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємицею майна померлого, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним, спадкодавець [PERSON]ЯГ. фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на її користь, так як позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.. 548,549 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved