Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

До суду надійшов зазначений вище позов, який позивач з урахуванням уточнень мотивує тим, що вона проживала з відповідачем та вела з ним спільне господарство з 2000р. Проте, з 2010 р. вони перестали проживати разом та вести спільне господарство. Вказує, що вона звернулась до відповідача з пропозицією розподілити спільно придбане майно, проте відповідач відмовився, вважаючи все спільно придбане майно своєю приватною власністю. Вказує, що за час спільного проживання з відповідачем ними було набуто майно, а саме: земельна ділянка та багатоквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка та багатоквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка та багатоквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка та багатоквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка та багатоквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS], автомобіль SSANG YONG д.н.з. [NUMBER], телевізор Samsung вартістю - 5000,00 грн., холодильник Zanussi - вартістю 4500,00 грн. пральна машина Ariston вартістю - 3500,00 грн., мікрохвильова піч Bosch 2000,00 грн. меблі (диван, шафа) - вартістю 3001,00 грн., кавоварка вартістю - 450,00 грн., набір каструль «Бергоф» вартістю - 3500,00 грн., сервіз столовий вартістю - 1500,00 грн., шафа для телевізору вартістю - 300,00 грн., кухонний комбайн вартістю - 1600,00 грн. Просить суд розділити спільне сумісне майно, виділивши їй в натурі: земельну ділянку та квартири з [ADDRESS]; визнати за нею право приватної власності на автомобіль SSANG YONG д.н.з. [NUMBER]; визнати за нею право власності на телевізор Samsung вартістю - 5000, 00 грн., холодильник Zanussi - вартістю 4500, 00 грн. пральна машина Ariston вартістю - 3500,00 грн., мікрохвильова піч Bosch 2000, 00 грн. меблі (диван, шафа) - вартістю 3001,00 грн., кавоварка вартістю - 450,00 грн., набір каструль «Бергоф» вартістю - 3500,00 грн., сервіз столовий вартістю - 1500,00 грн., шафа для телевізору вартістю - 300,00 грн., кухонний комбайн вартістю - 1600,00 грн.; виділити в натурі [PERSON]: земельну ділянку та квартири з [ADDRESS]; земельну ділянку та квартири з [ADDRESS]; земельну ділянку та квартири з [ADDRESS]; земельну ділянку та квартири з [ADDRESS]; зобов'язати КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності [PERSON] на квартири: [ADDRESS]; зобов'язати КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності [PERSON] на квартири: [ADDRESS]; зобов'язати КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності [PERSON] на квартири: [ADDRESS]; зобов'язати КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності [PERSON] на квартири: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що більшість вище вказаного майна вже було продано, а кошти поділено між сторонами. Представник комунального підприємства «Північне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Представник прокурора Київської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки деякі будинки, що є предметом спору, є самочинним будівництвом. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони по справі проживали разом та вели спільне господарство з 2000 р. по 2010 р., дані обставини визнаються сторонами. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 21), відповідачу [PERSON] належить автомобіль SSANG YONG д.н.з. [NUMBER]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 242850 (а.с. 26-27) на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.08 № 1518 [PERSON] також належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що сторонами за час спільного проживання було набуто рухоме майно, а саме: телевізор Samsung, холодильник Zanussi, пральна машина Ariston, мікрохвильова піч Bosch, меблі (диван, шафа), кавоварка, набір каструль «Бергоф», сервіз столовий, шафа для телевізору і кухонний комбайн, що визнається сторонами. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сторонам на праві спільної сумісної власності належать автомобіль SSANG YONG д.н.з. [NUMBER], земельна ділянка площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS], побутова техніка: телевізор Samsung, холодильник Zanussi, пральна машина Ariston, мікрохвильова піч Bosch, меблі (диван, шафа), кавоварка, набір каструль «Бергоф», сервіз столовий, шафа для телевізору і кухонний комбайн. Згідно з 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, позивачем суду не надано доказів належності сторонам на праві власності земельної ділянки та квартир у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки та багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки та багатоквартирного будинок, за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки та багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS]. Суду також не надано доказів вартості спільного майна сторін. Все наведене позбавляє здійснити розподіл майна сторін, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суд не бере до уваги договори купівлі-продажу земельних ділянок, як доказ права власності на них, оскільки відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Суду не було надано доказів реєстрації права власності на земельні ділянки, зазначені в позовних вимогах, крім земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS]. Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що будинки та квартири в них є власністю подружжя у зв'язку із їх будівництвом на їхніх земельних ділянках, оскільки таке твердження не ґрунтується на нормах закону. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та з моменту державної реєстрації такого права, а ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Суд відмовляє у задоволенні вимог до КП КОР «Північне БТІ», тому що дана особа не уповноважена здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно, - такими повноваженнями згідно ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України. Крім того, суд не було надано доказів наявності спору між позивачем та відповідачем КП КОР «Північне БТІ» щодо реєстрації її прав на нерухоме майно.

Outcome: dismissed