Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до СТОВ «Кряж і К» про визнання договору оренди землі недійсним. Позов мотивовано тим, щозгідно державного акту серії [NUMBER] від 25.01.2007, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1315 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарчненської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. Позивач 18.01.2017 звернувся до відповідача з листом у якому просив надати йому інформацію про підстави з яких СТОВ «Кряж і К» використовує належну йому земельну ділянка. В подальшому [PERSON] надійшла відповідь у якій зазначено, що 20.03.2015 відповідач уклав з ним договір оренди земельної ділянки за [NUMBER] строком на 5 років, який зареєстровано у Реєстраційній службі Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області за № 10744371 від 04.08.2015 та який діятиме до 04.08.2020. До вказаної відповіді відповідач долучив витяг Державного реєстру речових прав на майно і договір оренди земельної ділянки. Ознайомившись з договором [PERSON] встановив, що його підписала інша особа, що свідчить про те, що відповідач використовує належну йому земельну ділянку безпідставно. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [NUMBER] від 20.03.2015, зареєстрований 04.08.2015 у Реєстраційній службі Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області за № 10744371. Позивач і його представники у судове засідання не з'явилися, однак представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за їх відсутності у якій зазначила, що позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча СТОВ «Кряж і К» своєчасно та належним чином повідомлялося про дату, час і місце слухання справи, жодних відомостей про причину неявки представника до суду не надійшло. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився і відомостей причини його неявки до суду не надійшло. За таких обставин, суд 16.05.2017 ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.01.2007, [PERSON], належить земельна ділянка площею 2,13 га, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], яка розташована на території Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 8). Згідно листа СТОВ «Кряж і К» за № 142 від 20.02.2017 та договору оренди [NUMBER] від 20.03.2015, зареєстрованого 04.08.2015, зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на умовах оренди строком на 5 років до 04.08.2020 (а.с. 10, 14, 15). У відповідності до висновку судово-почеркознавчої експертизи за № 253-П від 10.07.2017, у договорі оренди земельної ділянки [NUMBER] від 20.03.2015, підпис від імені [PERSON] виконано іншою особою (а.с. 97 - 99). Частиною 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. У відповідності ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 638 ЦК України визначено, що дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України однією з вимог чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, є недійсним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір оренди землі [NUMBER] від 20.03.2015, є недійсним оскільки укладений без волевиявлення позивача, підписаний іншою особою, що підтверджується висновком експертного дослідження № 253-П від 10.07.2017. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору - 1280 грн., витрати на правову допомогу - 2500 грн., а також витрати на проведення експертизи - 2250,24 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved