Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 27 серпня 2018 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] та останніх визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 23 квітня 2019 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та призначено розгляд заяви до судового засідання. Ухвалою від 12 червня 2019 року було забезпечено позов шляхом заборони посадовим особам Відділу з питань майна комунальної власності Подільської районної у місті Києві державної адміністрації (04071, м.Київ, вул.Оболонська, 37-Б) вчиняти дії, пов`язані з приватизацією та видачою свідоцтва про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 26 червня 2019 року за заявою відповідачів [PERSON] та [PERSON] про перегляд заочного рішення було скасовано вищевказане заочне рішення з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2021 року в задоволенні первісного позову відмовлено в повному обсязі, а зустрічний позов задоволений в повному обсязі, а саме: вселено [PERSON] та [PERSON] до квартири за адресою: [ADDRESS] ; встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] та [PERSON] - кімнати житловою площею 15,3 кв.м та 14,8 кв.м, а [PERSON] - кімнату житловою площею 15,7 кв.м, залишивши коридор, кухню, туалет та ванну кімнату у спільному користуванні сторін. Постановою Київського апеляційного суду вищевказане рішення районного суду залишено без змін. Представником відповідачів, що є позивачами за зустрічним позовом, подана заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачами, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 7 305,2 грн., а на користь [PERSON] - 6 921,0 грн. Заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] був сплачений при розгляді справи судом першої інстанції судовий збір на загальну суму 4 226,2 грн., з яких: за подання заяви про перегляд заочного рішення - 768,4 грн. (2 платежі по 384,2 грн.), за заяву про забезпечення позову - 384,2 грн., зустрічного позову - 3 073,6 грн. (2 платежі по 1 536,8 грн.). Крім того, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,0 грн. Але судом в рішенні від 15.10.2020 р. не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Одночасно в заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно ст.270 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Як вбачається з матеріалів справи, Подільським районним судом м.Києва постановлено рішення від 15 жовтня 2020 р. про повне задоволення зустрічного позову та відмову у первісному позові без вирішення питання про стягнення судових витрат. Відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з [PERSON] , як відповідача за зустрічним позовом, на користь [PERSON] та [PERSON] , як позивачів за зустрічним позовом, підлягають стягненню понесені останніми судові витрати. Статтею 133 ч.1 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 305,2 грн., в т.ч.: за заяву про перегляд заочного рішення - 384,2 грн., за заяву про забезпечення позову - 384,2 грн., за зустрічну позовну заяву - 1 536,8 грн., а [PERSON] було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 921,0 грн., в т.ч.: за заяву про перегляд заочного рішення - 384,2 грн., за зустрічну позовну заяву - 1 536,8 грн. А відтак, вказані вище суми підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачів за зустрічним позовом. Статтею 133 ч.3 п.3 ЦПК України визначено, що до судових витрат відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Згідно матеріалів справи, участь в розгляді даної справи як представник [PERSON] та [PERSON] , як позивачів за зустрічним позовом та відповідачів за первісним позовом, брав участь адвокат Майстренко Євгеній Іванович (свідоцтво серія КС № 6543/10 від 23.03.2018 р.), який входить до Адвокатського бюро «Олександр Усович і партнери», з яким у [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги № 08-АБ/2019 від 15.03.2019 р. з додатковою угодою № 1 від 13.03.2020 р., а у [PERSON] - договір про надання правової допомоги № 09-АБ/2019 від 12.04.2019 р. з додатковою угодою № 1 від 13.03.2020 р. Згідно з абз. 2 п. 48 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»), витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Для стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, на учасника покладається обов`язок підтвердження здійснення ним відповідних витрат та їх розмір. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених [PERSON] та [PERSON] витрат на оплату правничої допомоги їх представником надані акти № ОУ-0000007 від 27.06.2019 р. (по [PERSON] ) та № ОУ-0000008 від 18.06.2019 р. (по [PERSON] ) здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну вартість робіт (послуг) в розмірі по 5 000,0 грн. за кожним актом. Між тим, стороною позивача за зустрічним позовом не наданого жодного документа саме про внесення даних сум (по 5 000,0 грн. від [PERSON] та [PERSON] ) як оплати за вищевказаними актами. При цьому Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу того, що квитанція, довідка або інший документ на підтвердження внесення (отримання) готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) які і є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу). А відтак, підстави для стягнення на користь [PERSON] та [PERSON] витрат на оплату правничої допомоги відсутні, оскільки не підтверджені у встановленому законом порядку. Зурахуванням зазначеного слід ухвалити додаткове рішення, яким з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачів за зустрічним позовом підлягає стягненню понесені останніми судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору. Отже, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial