Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна в якому просила розірвати договір довічного утримання укладений 15.07.2015р. між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1656 та повернути все в первинне положення. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надала заяву в якій позовні вимоги визнала. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.07.2015р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1656. Згідно вищевказаного договору до [PERSON] переходило право власності на квартиру [ADDRESS], а остання зобов'язалася довічно повністю утримувати позивачку (п.2 договору). Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Як було встановлено судом, починаючи з дня підписання договору довічного отримання (15.07.2015р.) та до моменту подачі позову відповідач не виконувала умови договору в тому розмірі та якості як те передбачала позивачка під час укладання спірного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем.

Outcome: approved