Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа Тарновецька сільська Рада Ужгородського району, Головне управління державного земельного агентства у Закарпатській області звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Заяву мотивує тим, що заявник [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом, посвідченого Тарновецькою сільською Радою, від 18.04.2012 року, р/н 04, після смерті [PERSON]. Даним заповітом спадкодавець [PERSON] заповіла заявниці все своє майно, яке зокрема складається із житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,41 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Тарновецької сільської Ради. Вищевказане нерухоме майно, належало [PERSON], яка померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть і як спадкове майно в порядку ст.ст. 1268-1270 прийняті заявником в спадок, інших спадкоємців не має. Однак в ході оформлення спадщини, були виявлені технічні описки в правовстановлюючих документах, а саме: при видачі державного акту на право приватної власності на землю площею 0,41 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Тарновецької сільської Ради від 28.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів за № 352, в графі прізвище, ім'я по батькові помилково зазначено по батькові «[PERSON]», замість «[PERSON]». Також, в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської районної Ради народних депутатів № 136 від 22.09.1989 року, зареєстрованого Ужгородським міжміським БТІ за р/н 79 від 27.10.1989 р. в графі дійсно належить громадянину помилково зазначено по батькові прізвище «[PERSON]», замість «[PERSON]». Зазначені помилки в державному акті, свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], стверджується довідкою Тарновецької сільської ради від 26.11.2013 року № 1024, від 25.11.2013 року № 1023, будинковою книгою, технічним паспортом на будинок, документами на особу [PERSON] Наявність технічних помилок у правовстановлюючих документах щодо написання прізвища, і по батькові спадкодавця створюють перешкоди в оформленні спадщини та права власності на вказане майно, штучно змінюють титульного її власника. Заявник зверталася до Тарновецької сільської Ради, ГУ Держземагенства в Закарпатській області, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо внесення змін та проханням усунути технічні описки в даних документах, однак, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] цих правовстановлюючих документів. Написання в державному акті серії ЗК № 038426, виданого головою сільської ради від 28.12.2001 року, по батькові власника, в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] прізвища власника не співпадають із офіційними документами, виданими державними установами на її ім'я, а саме свідоцтвом про одруження, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, пенсійним посвідченням, свідоцтвом про смерть, тощо. Внаслідок вищенаведеного заявниця просить постановити рішення, яким встановити факт належності [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], правовстановлюючих документів - державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК № 038426, виданого Головою Тарновецької сільської ради народних депутатів від 28.12.2001 р. на підставі рішення 11 сесії 22 скликання Тарновецької сільської Ради від 04.09.1997 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів за №352, в якому в графі прізвище, ім'я по батькові помилково зазначено по батькові «[PERSON]», замість «[PERSON]», свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської районної Ради народних депутатів № 136 від 22.09.1989 року, зареєстрованого Ужгородським міжміським БТІ за р/н 79 від 27.10.1989 р., в якому в графі дійсно належить громадянину помилково зазначено по батькові прізвище «[PERSON]», замість «[PERSON]». Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Тарновецької сільської Рада Ужгородського району в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Представник Головного управління державного земельного агентства у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п.6 ч.1, ч.2 ст.256 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення. А саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно копії заповіту посвідченого Тарновецькою сільською Радою, від 18.04.2012 року, р/н 04, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «усе майно, що буде мені належити на день моєї смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, що я за законом буду мати право, заповідаю - [PERSON], [INFO], жительниці [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 16.05.2013 р., виданого Виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, встановлено, що померла [PERSON], у віці 78 р., актовий запис №09. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.07.1962 р., виданого с.р. с. П. Комарівці,, Ужгородського р-н Закарпатської області, актовий запис №4, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після одруження дружина отримала прізвище за чоловіком «[PERSON]». Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 03.02.1998 року прізвище та по батькові спадкодавця зазначено, як [PERSON]. Згідно копії посвідчення [NUMBER] від 28.04.1993 р. прізвище та по батькові спадкодавця зазначено, як [PERSON]. Натомість в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №038426 зазначено, що [PERSON], яка мешкає [ADDRESS] на підставі рішення 11 сесії 22 скликання Тарновецької сільської Ради народних депутатів від 04.09.1997 р. передається в право власності земельна ділянка площею 0,41 га, яка розташована на території Тарновецької сільської Ради. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виконавчим комітетом Ради народних депутатів Закарпатської області встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належить жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Згідно довідки від 26.11.2013 р. №1024 виданої Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області земельна ділянка площею 0,41 га, яка розташована на території Тарновецької сільської Ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в [ADDRESS], дійсно належить померлій [PERSON]. В державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №038426 помилково вказано по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Згідно довідки від 25.11.2013 р. №1023 виданої Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області в житловому будинку за адресою [ADDRESS], з 0101.1990 року до [INFO] була зареєстрована [PERSON]. Згідно довідки від 17.12.2013 р. №02-12/11-24 виданої Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області внести зміни в державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №038426 не входить в компетенцію сільської ради, рекомендують звернутись в судовому порядку. Наявність технічних помилок у правовстановлюючих документах щодо написання прізвища, і по батькові спадкодавця створюють заявнику перешкоди в оформленні спадщини та права власності на вказане майно, штучно змінюють титульного її власника. Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, заявник не може, встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини. Заявник зверталася до Тарновецької сільської Ради, ГУ Держземагенства в Закарпатській області, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо внесення змін та проханням усунути технічні описки в даних документах, однак, їй було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, згідно ч. 2 статті 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає що заява обґрунтована, а тому вона підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved