Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання та відібрання народжених у їхньому шлюбі дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що внаслідок систематичних сварок між сторонами по справі вони припинили шлюбні стосунки, а вона разом із малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], змушена була переїхати на постійне місце проживання в житловий будинок своєї матері [PERSON], який розташований по вул. Почаївській, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. 24.11.2014 року відповідач не пояснивши їй причину своїх дій безпідставно забрав від неї дітей та не повертає їх. На теперішній час діти проживають разом із відповідачем у житловому будинку його батьків, який розташований по вул. Гора, 86 с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. Дочка [PERSON] навчається у четвертому класі Старовишнівецької ЗОШ, а син [PERSON] відвідує Стровишнівецький дитячий садок. Відповідач забравши у неї дітей чинить їй першкоди у спілкуванні з ними, не дає їй забирати дітей відповідно із школи та дитячого садка, не допускає її до житлового будинку де він проживає разом із дітьми, налаштовує дітей проти неї. Позивачка також вказує, що з часу народження дітей вона разом із ними та відповідачем проживали у житловому будинку батьків відповідача. Проте, основний тягар з моменту народження дітей по їх догляду та вихованню лежав на ній. Вона як матір дбає про матеріальне забезпечення дітей, про їх духовний та інтелектуальний розвиток, діти завжди були прихильними до неї. Після розлучення дітей з нею останні стали дратівливими, неспокійними, боязливими при спілкуванні та часто плачуть. В суді позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач та його представник позов не визнали пославшись при цьому на те, що діти перебуваючи з відповідачем забезпечені необхідними для проживання та нормального розвитку умовами, виявляють до батька більшу прихильність ніж до матері. Представник органу опіки та піклування підтримавши висновок даного органу вказав на доцільність залишення дітей проживати разом із відповідачем. Своє твердження обґрунтував прихильністю дітей до батька у звязку із тим, що вони звикли проживати у будинку де народились. Прокурор вказав на необхідність задоволення позову, пославшись при цьому на те, що залишення дітей із матірю відповідатиме їхнім інтересам. Проаналізувавши здобуті в суді докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до показів сторін та виданого 31.12.2004р. Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області свідоцтва про одруження серії І-ИД №096212 між сторонами було зареєстровано шлюб за актовим записом №24. В даному шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Це стверджується поясненнями сторін та виданими Старовишнівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області свідоцтвами про народження відповідно 20.12.2005 року серії І-ИД № 016164 та 27.03.2009 року серії І-ИД №093571. Згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.06.2015р. шлюб сторін по справі розірвано. Постійним місцем проживання дітей з часу їхнього народження було будинковолодіння матері відповідача [PERSON], яке розташоване в с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. В даному житловому будинку вони проживали разом із батьками та [PERSON] Це стверджується показами сторін, свідків [PERSON], [PERSON], виданою Старовишнівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області довідкою №1273 від 15.12.2014р. Відповідно до показів сторін позивачка у звязку із неприязними стосунками з відповідачем та його матірю [PERSON] в жовтні 2014р. разом із дітьми перейшла проживати в будинковолодіння своєї матері [PERSON], що розташоване по вул. Почаївській, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. З пояснень сторін також вбачається, що при цьому відповідач не заперечував у приживанні дітей разом із позивачкою. Підтримуючи свій позов позивачка в суді вказала, що відповідач в кінці листопада 2014 року забрав у неї дітей та перевіз їх до свого місця проживання. Відповідач дану обставину в суді не оспорив і зокрема зазначив, що причиною того, що діти проживають разом із ним є забезпечення ним всім необхідним для їхнього належного розвитку, а також те, що вони звикли до проживання в умовах житла в якому вони перебувають з часу свого народження. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що їм відомо, що відповідач забрав дітей у позивачки і що вони зараз проживають з батьком. Судом встановлено, що в житлових будинках кожного із сторін по справі створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Це зокрема стверджується актами обстеження умов проживання сімї [PERSON] за адресою вул. Почаївська, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області від 01.12.2014р., від 09.12.2014р., від 22.04.2015р. сімї [PERSON] за адресою вул. Гора с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області від 09.12.2014р. та від 22.04.2015р. показами представника органу опіки та піклування, свідка [PERSON] Позивачка працюючи палатною медичною сестрою Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні має стабільні доходи. Це знайшло своє підтвердження виданими даним медичним закладом довідками №№ 16, 17 від 22.01.2015р. відповідно до яких позивачка за період з січня 2014 по грудень 2014р. отримала заробітну плату на загальну суму 25079, 76 грн. Згідно виданої Збаразькою ЦРКЛ Тернопільської області довідки від 03.02.2015р. та особистої медичної книжки позивачки виданої за її місцем роботи остання є здоровою. Відповідач працює на посаді продавця у ФОП [PERSON] Це стверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 15.12.2014р. та виданою останнім довідкою за №3 від 25.03.2015р. відповідно до якої відповідач за період з грудня по лютий 2015р. отримав заробітну плату в загальному розмірі 4745,72 грн. Згідно виданої Збаразькою ЦРКЛ довідки за №603 від 12.03.2015р. відповідач на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться. Відповідно до характеристик сторін по справі останні за місцем праці та проживання характеризуються позитивно. У відповідності із висновком служби у справах дітей Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області від 17.12.2014р. визначено доцільним малолітніх дітей сторін у справі залишити проживати разом із батьком [PERSON] Підставами такого рішення стало те, що малолітні діти мають особливу прихильність до батька та висловили бажання проживати в його будинку в с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. Дані підстави доцільності залишення дітей разом із батьком також зазначені у висновку органу опіки та піклування затвердженого розпорядженням голови Збаразької РДА Тернопільської області №326-од від 22.12.2014р. Проте, відповідно до складеної 09.12.2014р. сектором соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Збаразької РДА Тернопільської області довідки про бесіду з малолітніми [PERSON] та [PERSON], довідки практичного психолога методичного кабінету відділу освіти Збаразької РДА [PERSON] від 18.12.2014р., комісійної довідки про бесіди щодо визначення місця проживання дітей від 17.12.2014р., витягу з протоколу №11 засідання Збаразької районної комісії з питань захисту прав дитини від 18.12.2014р. судом також встановлено, що в ході спілкування із дітьми останні виявили бажання проживати разом із обома батьками. Це в суді ствердили представник органу опіки та піклування, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім цього, в суді представник органу опіки та піклування вказав, що фактичною визначальною причиною прийняття даним органом рішення про доцільність залишення дітей разом із батьком стало те, що діти звикли проживати в будинку в якому вони живуть з часу свого народження. Свідок [PERSON] пояснив, що на теперішній час діти проживають з батьком. Допитана в суді як свідок практичний психолог, методист відділу освіти Збаразької РДА [PERSON] вказала, що при вирішенні питання місця проживання дітей орган опіки та піклування виходив з того, що діти звикли жити у сімї батька оскільки їм комфортно у його житлі. Допитана в суді в якості свідка психолог [PERSON] показала, що діти сторін по справі хочуть залишитись із батьком, однак це повязане із тим, що вони звикли проживати в його будинку і їм важко змінити обстановку. Це також в суді ствердила допитана як свідок соціальний педагог [PERSON] Згідно розпорядження голови Збаразької РДА Тернопільської області за №226-од від 21.07.2015р. позивачці було установлено години спілкування з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], кожного першого та третього тижня місяця в пятницю, суботу та неділю і кожного другого та четвертого тижня в понеділок, вівторок та середу без присутності батька з правом забирати дітей за місцем проживання матері. Даним розпорядженням визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Збаразької РДА Тернопільської області від 29.01.2015р. № 32-од «Про встановлення [PERSON] годин спілкування з малолітніми [PERSON] та [PERSON]В.». Позивачка в суді показала, що відповідач та його матір [PERSON] всупереч вищезгаданому розпорядженню голови Збаразької РДА перешкоджають їй у спілкуванні з дітьми, а також зазначила, що з цього приводу вона зверталась із скаргою до опікунської ради Старовишнівецької сільської ради. Факт такого звернення знайшов своє підтвердження скаргою від 10.08.2015р. та відповіддю з приводу неї Старовишнівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області на імя позивачки від 09.09.2015р. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що позивачка скаржилась їм на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні із дітьми. Свідок [PERSON] також пояснила, що після скарг позивачки було зафіксовано факт її недопущення до дітей та вплив відповідача та його матері на малолітніх дітей з приводу прийняття ними рішення щодо місця їхнього проживання з батьком. Свідок [PERSON] показала, що вона була очевидцем того як в приміщенні органу опіки та піклування відповідач не давав можливості позивачці спілкуватись з дітьми. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Проте, ні відповідач ні представник органу опіки та піклування який підтримав висновок даного органу про доцільність залишення дітей з відповідачем в суді не навели жодних підстав та не надали суду будь-яких доказів які б вказували на наявність виняткових обставин за яких малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матірю. Такі обставини відсутні і в висновку органу опіки та піклування. Зазначені органом опіки та піклування причини розлучення дітей із матірю суд вважає не дають підстав рахувати що залишення дітей з матірю буде небезпечним для їх життя, здоровя і морального виховання. Напроти, судом встановлено, що до відібрання відповідачем дітей позивачка піклувалась про їх належний фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувала дітей матеріально. Поряд з показами позивачки це в суді ствердив і сам відповідач. На підставі вищенаведених здобутих у справі доказів судом встановлено і те, що позивачка може забезпечити належне виховання, розвиток та матеріальне утримання дітей і в майбутньому. Крім цього, суд вважає, що відповідач будучи батьком дитини та маючи абсолютне право, передбачене законом на виховання дітей, повинен повернути їх матері, оскільки після їхнього переселення до позивачки без її згоди змінив місце їх проживання. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала. Проте, з таким клопотанням позивачка та її представник до суду у встановленому Законом порядку не зверталась. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що за вищевказаних обставин норма закону, яка передбачає негайне виконання судових рішень при вирішенні даного спору не може бути застосована.

Outcome: approved