Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

До Тернопільського міськрайонного суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії - знести самочинно збудований індивідуальний гараж по [ADDRESS], разом з бетонною огорожею довжиною 25 м., висотою 1, 5- 2.0 м., встановленою між гаражем та житловим будинком в [ADDRESS]. На обґрунтування вимог посилається на ту обставину, що позивач є власником квартири [ADDRESS], й відповідачем поряд з вікнами належної позивачу квартири, що на 1 поверсі багатоквартирного будинку, самочинною побудовано спірний гараж на самовільно зайнятій земельній ділянці з суттєвим порушенням вимог ДБН, що, в свою чергу, унеможливлює проживання відповідача у належній йому квартирі. А тому, на думку позивача, є усі передумови зобов'язати відповідача знести самочинно споруджене спірне майно. Позивач забезпечив явку повноважного представника в судові засідання, котрий позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В останнє судове засідання позивач не забезпечив явку повноважного представника, разом з тим заяв про відмову від позову на адресу суду не скеровував, а тому, в порядку ч.5 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає перешкод до розгляду справи за відсутності позивача. Відповідач на адресу суду направив заперечення на позов змістом котрого вимогу [PERSON] заперечив в повному обсязі за безпідставністю; зазначив, що спірне майно не є самочинним, оскільки рішенням суду за відповідачем було визнане право власності на гараж в [ADDRESS]. В наступному відповідач продав гараж гр. [PERSON]. А тому [PERSON] за визначенням не може бути належним відповідачем у справі. Усно проголошеною в судовому засіданні 11.09.2017 року ухвалою, [PERSON] судом залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Представник третьої особи з'являвся в судові засідання, проти задоволення позову заперечував. Реалізуючи дискреційні повноваження суду, усно проголошеною в судовому засіданні 19.10.2017 року та повторно 07.06.2018 року, визнано обов'язковою явку позивача в судове засідання для надання особистих пояснень. Ухвали про визнання обов'язковою явки в судове засідання, позивачем без поважних причин не виконано - представником позивача Суд введено в оману про тривале постійне перебування позивача за межами України у період з 10.10.2017 року по 11.07.2018 року - інформація представника спростована змістом відповіді ДПС України від 24.07.2018 року №0.184-30297/0/15-18. Ухвалою суду від 22.11.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі до розгляду ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги [PERSON]. і [PERSON] га ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12.06.2017 року у справі за позовом [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на самочинно збудований гараж. Усно проголошеною в судовому засіданні 12.07.2018 року ухвалою, судом відхилене клопотання [PERSON] про залучення її до участі у справі у статусі співпозивача. Заслухавши пояснення учасників справи, та дослідивши письмові докази судом встановлені наступні обставини. Отже, предметом позовних вимог [PERSON] є зобов'язання відповідача [PERSON] вчинити дії - знести самочинно збудований індивідуальний гараж по [ADDRESS], разом з бетонною огорожею довжиною 25 м., висотою 1, 5- 2.0 м., встановленою між гаражем та житловим будинком в [ADDRESS]. Позивач стверджує, що у його власності перебуває квартира [ADDRESS], що розташована на 1 поверсі будинку. У безпосередній близькості до вікон його квартири відповідачем на самовільно зайнятій земельній ділянці та з порушенням вимог ДБН споруджене спірне майно, адже фактична відстань від вікон квартири позивача до гаража становить 3, 3 м., при допустимій 10 м. Посилаючись на наведене, позивач стверджує, що відповідач створює йому перешкоди у вільному та безпечному користуванні належною йому квартирою, унаслідок порушення відповідачем обов'язкового дотримання ДБН щодо відстані між самочинно спорудженим гаражем і квартирою позивача. Змістом позовних вимог та обраним позивачем способом захисту цивільного права є знесення відповідачем самочинно збудованої частини житлового будинку Суд наголошує, що негаторний позов є способом захисту права власності. не пов'язаним із позбавленням володіння. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження. Застосування негаторного позову можливе у випадку існування таких обставин: наявності у позивача право власності або іншого речового права, перебування спірної речі у володінні позивача, протиправність поведінки відповідача, що створює перешкоди для здійснення повноважень користування та розпорядження. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Водночас, згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у справі №607/3494/14-ц (залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 серпня 2014 року), відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Тернопільської міської ради, Управління Державної служби України з питань надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, творчої майстерні «Стилобат», [PERSON] про визнання такими, що не відповідають фактично здійсненому будівництву гаражу проекту відповідності ДБН, погодження та експертного висновку, технічного паспорта на гараж, та скасування рішення ВК ТМР від 04 грудня 2008 року №2457, визнання недійсним договору про погодження самочинного будівництва від 26 грудня 2008 року та договору оренди землі від 29 квітня 2010 року, зобов'язання Дереворіза знести самочинно збудований гараж. Зокрема цим рішенням було встановлено наступні обставини. « Як вбачається із договору №21 від 06.04.2004 року про дольову участь у будівництві будинку по [ADDRESS], його укладено між БМУ «Промбуд» ВАТ «Тернопільбуд та [PERSON], який на даний час є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформації викладеної у листі від 27.07.2011 року №1392/02-1 Тернопільської міської санітарно-епідеміологічної станції, адресованої [PERSON], [PERSON], лист погодження Тернопільської міської СЕС від 23.05.2007 року №1114/02-1 місця розташування раніше збудованих двох гаражів ТІЗ «Острозьке» за поданням ДЗ «Тернопільська обласна СЕС» від 18 березня 2010 року було скасоване. Як вбачається із листа державного пожежного нагляду Тернопільської області від 25 травня 2007 року №3-2/302, розглянувши листа ТІЗ «Острозьке» та архітектора СПД ФО [PERSON] щодо можливості будівництва індивідуального гаража по [ADDRESS] із зменшенням протипожежного розриву між проектним гаражем та існуючим житловим будинком з 10 до 6 метрів, ним погоджено дане відхилення від норм проектування. Відповідно до експертного висновку №593 від 29 листопада 2007 року, проведеною експертизою правильності і повноти виконання протипожежних вимог нормативних актів у проектно-кошторисній документації (18-2007) «Проект відповідності до будівельним нормам будівництва індивідуального гаража по [ADDRESS] порушень вимог пожежної безпеки не виявлено. Згідно із постановою головного інспектора з пожежного нагляду Тернопільської області від 05 червня 2008 року №30, припинено будівництво та експлуатацію будівлі гаражу гр. [PERSON] , що в [ADDRESS]. Як слідує із постанови №9 про застосування запобіжних заходів від 26 листопада 2010 року, головним державним інспектором з нагляду у сфері пожежної безпеки Тернопільської області зупинено експлуатацію будівлі індивідуального гаража гр. [PERSON] , що в [ADDRESS]. Відповідно до акту перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки від 27 листопада 2010 року Управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Тернопільській області, будівля гаражу збудована з відхиленням від проектної документації (18-2007) »проект відповідності державним будівельним нормам будівництва індивідуального гаражу по [ADDRESS]» та без врахування запропонованих компенсуючи заходів, а саме : відстань від будівлі гаража до стін житлового будинку становить менше 6 м., в протипожежній стіні гаражу зі сторони житлового будинку влаштовано двері (не передбачено проектною документацію), висота влаштованої додаткової протипожежної перешкоди (бетонної огорожі), яка влаштована між житловим будинком та гаражем, менше 4 м. (передбачено як компенсаційний захід листом-погодження та проектною документацію), в гаражі влаштовано підвальне приміщення (не передбачено проектною документацією). 29 квітня 2010 року між орендодавцем Тернопільською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 22 грудня 2009 року №5/31/31 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у [ADDRESS]. Пунктом 3 зазначеного договору оренди передбачено, що на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна - гараж. Договір укладено терміном на п'ять років - з 22 грудня 2009 року по 22 грудня 2014 року. Як вбачається із договору від 26 листопада 2008 року про погодження самочинного будівництва, виконавчий комітет Тернопільської міської ради уклав із [PERSON], що виконав будівельні роботи по будівництву індивідуального гаражу за адресою [ADDRESS] договір, предметом якого було погодження самочинного будівництва відповідно до його умов. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 грудня 2008 року №2457 «Про розгляд припису прокуратури міста Тернополя від 14 листопада 2008 року «Про усунення порушень закону», вирішено погодити [PERSON] будівництво індивідуального гаража загальною площею 51,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] та зобов'язано його оформити його документи по користуванню земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] для обслуговування гаража, прийняти в експлуатацію об'єкт. Підставою для прийняття зазначеного рішення виконавчого комітету були : довідка до проекту рішення виконавчого комітету від 01.12.2008 року начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу; квитанція від 28.11.2008 року про сплату коштів [PERSON] за самочинне будівництво; договір про погодження самочинного будівництва від 22.11.2008 року; витяг з протоколу постійно діючої комісії з питань, пов'язаних із самочинним будівництвом на території міста Тернополя від 20.11.2008 року; висновок по результатах обстеження технічного стану об'єкта, виконаного ТОВ «Творча майстерня Стилобат»; лист Тернопільської міської санітарно-епідеміологічної станції від 04.12.2007 року про погодження місця розташування раніше збудованого гаражу за адресою [ADDRESS]; експертний висновок №593 управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Тернопільській області від 28.11.2007 року; робочий проект відповідності державним будівельним нормам індивідуального гаража гр. [PERSON] по [ADDRESS] та пояснювальна записка до нього, складеного ТОВ «Творча майстерня Стилобат» архітектором [PERSON], а також заява [PERSON] про погодження будівництва індивідуального гаражу за адресою [ADDRESS]. Як вбачається із нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу гаражу від 01 жовтня 2012 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність гараж, що знаходиться в товаристві індивідуальних забудовників «Острозьке» по [ADDRESS] та зобов'язується оплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у договорі. Згідно із ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30 березня 2012 року №6, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власникам (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Суд вважає, що доказів про те, що спірними проектом відповідності державним будівельним нормам, погодженням, складеним ТОВ «Творча майстерня Стилобат», експертним висновком №593 управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Тернопільській області від 28.11.2007 року, технічним паспортом на гараж, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 грудня 2008 року №2457, договором про погодження самочинного будівництва від 26 грудня 2008 року та договором оренди землі від 29 квітня 2010 року, укладеними між [PERSON] та Тернопільською міською радою, самовільно збудованим відповідачем [PERSON] гаражем, будівництво якого на даний час узаконене, порушено права позивачки, суду не надано.» Окрім цього Суд наголошує, що іншим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2009 року у справі №2-3972/09, за позовом [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на гараж - вимогу позивача задоволено, та визнано за визнано за [PERSON] право власності на гараж в ТІВ «Острозьке», що знаходиться по [ADDRESS]. Зобов'язано ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за [PERSON] право власності на гараж в ТІВ «Острозьке», що знаходиться по [ADDRESS]. Означене рішення набрало законної сили. З огляду на наведене, станом на дату звернення позивача з вимогами про зобов'язання вчинити дії - знести самочинно збудований індивідуальний гараж по [ADDRESS], спірне майно не перебувало в статусі самочинного, оскільки в порядку ст. 376 ЦК України, рішенням суду правовий статус майна переведено в законну площину і визнано власника майна. Також суд наголошує, що станом на дату звернення позивача до суду з означеним позовом, власником спірного майна є не [PERSON], а [PERSON], котра набула право власності на гараж за відплатним договором купівлі - продажу в 2012 році, а тому, вочевидь, [PERSON] не може вважатися належним відповідачем, що є окремою підставою до відмови у позові. Суд вважає за необхідне наголосити, що не бачить підстав до задоволення клопотання позивача про виключення з матеріалів справи, в порядку ч.11 ст. 84 ЦПК України, письмових доказів щодо набуття та реєстрації за [PERSON] права власності на спірний гараж, оскільки достовірність цих доказів підтверджено означеним вище рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у справі №607/3494/14-ц (залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 серпня 2014 року), котрим надано оцінку законності нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу гаражу від 01 жовтня 2012 року.

Outcome: dismissed