Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] з посиланням на наступне. 26.05.2017 року її мати [PERSON] склала та підписала заповіт, яким заповіла: житловий будинок та земельні ділянки в [ADDRESS] - [PERSON] , а дві земельні ділянки, розташовані на території Бесідської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - відповідачам [PERSON] , [PERSON] та їй позивачці [PERSON] «в рівних долях кожному». Їх мати [PERSON] , 1936 року народження, постійно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , померла [INFO] . Спадщину за вищевказаним заповітом після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] , вона (позивачка) та внук спадкодавиці - [PERSON] .. Спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] були діти: [PERSON] , [PERSON] та вона (позивачка). Інших спадкоємців першої черги спадкодавця не мала. Спадкування житлового будинку та земельних ділянок по [ADDRESS] здійснюється спадкоємцем за заповітом [PERSON] (внуком). До спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] , заповіданої їй та відповідачам належать дві земельні ділянки кадастровий номер 3224280800:02:009:0074 площею 2.8450 га та 3224280800:02:009:0075 площею 2.8453 га, розташовані на території Бесідської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12.04.2021 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі їй (позивачці) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину вказаних двох земельних ділянок, оскільки зі змісту заповіту, посвідченого від імені [PERSON] вбачається, що вона (позивачка) - [PERSON] не є особою, вказаною в заповіті. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0074, площею 2.8450 га вартістю 41183,31 гривень та на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0075, площею 2.8453 га вартістю 41187,66 гривень, розташованих на території Бесідської сільської ради Білоцерківського (колишнього - Ставищенського) району Київської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підготовче судове засідання позивач не прибула, відповідно до позовної заяви (а.с. 7) справу просить розглядати у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких справу просять розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають, підтвердивши, що волевиявленням матері було передати частину належного їй майна саме своїй дочці [PERSON] . Осіб, які б на час посвідчення заповіту носили ім`я « [PERSON] » не було (а.с. 62, 63). Суд, вивчивши матеріали справи, письмові заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 48-57) встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с. 52). За життя 26 травня 2017 року [PERSON] склала та підписала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області Олійник О. О., зареєстрований в реєстрі за № 18 (а.с. 53). Вказаним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок та 2 земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , а дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному дві земельні ділянки, розташовані на території Бесідської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,845 га та площею 2,845 га, належні їй (спадкодавиці) на підставі державного акту на право приватної власності серії РІ № 230811 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКІ № 869308 (а. с. 53). Згідно з даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт є чинним, тобто його не змінено і не скасовано (а. с. 50). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці за вказаним заповітом: позивачка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори в шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини (а.с. 48, 48 зв., 49, 49 зв.). Позивач [PERSON] 12.04.2021 року звернувся до Ставищенської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені частки в заповіті вищевказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 55). На вказану заяву позивача державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. 12.04.2021 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі їй (позивачці) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину вказаних двох земельних ділянок, оскільки зі змісту заповіту, посвідченого від імені [PERSON] вбачається, що вона (позивачка) - [PERSON] не є особою, вказаною в заповіті (а.с. 31, 56, 57). Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до етапі 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як видно із етапі 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно етапі 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 етапі 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд, при вирішенні питання щодо набуття позивачем [PERSON] права в порядку спадкування за вищевказаним заповітом на 1/3 частину вказаних земельних ділянок виходить з наступного. Належність спадкодавиці [PERSON] заповіданої позивачці та відповідачам земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0074, площею 2.8450 га та частини земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0075, площею 2.8453 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВКІ № 869308, виданим Ставищенською районною державною нотаріальною конторою 14.05.2008 року за реєстром №1579 (а. с. 31), копією Державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №230811 (а.с. 56) та витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 15-21, 23-29). Вартість вказаних ділянок відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку становить: земельної ділянки 3224280800:02:009:0074 - 123549.94 грн. 3224280800:02:009:0075 - 123562,97 грн. (а.с. 22, 30). За змістом статті 1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК). [PERSON] визначила посмертну юридичну долю свого майна шляхом складання заповідального розпорядження. Текст заповіту був складений зі слів заповідачки і не містить суперечностей. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище [PERSON] (а.с. 51). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких підтвердили, що волевиявленням матері було передати частину належного їй майна саме своїй дочці [PERSON] (а.с. 62, 63). Враховуючи, що внесення змін до змісту заповіту не допускається, доповнювати зміст заповіту спадкоємці не можуть, оскільки це може спотворити волю заповідача, - помилка в тексті заповіту щодо прізвища спадкоємця (з зазначенням дошлюбного прізвища дочки), не може бути усунута шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набула право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0074, площею 2.8450 га вартістю 41183,31 гривень та на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3224280800:02:009:0075, площею 2.8453 га вартістю 41187,66 гривень.

Outcome: approved