Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

З 04 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Хотинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області. Від шлюбу син - [PERSON], [INFO]. 16 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, шлюб між ними розірвано. В подальшому вона звернулася до суду із позовом щодо стягнення аліментів і рішенням Рівненського міського суду від 18.05.2013 року вказаний позов було задоволено. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо і син [PERSON] проживає із нею та перебуває на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини не було і весь цей час [PERSON] життям [PERSON] нецікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з сином та не приймав участь у його вихованні, і їх син не має до відповідача ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу з ним не спілкувався. На даний час у позивачки нова сім'я й між її з відповідачем спільним сином та її чоловіком склалися відносини, як батька з сином. З 2009 року вона з сином, та чоловіком і двома дітьми від нового шлюбу проживають в окремій орендованій квартирі і дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дітьми та чоловіком склалися уставлені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач жодного разу не здійснив виплату аліментів по рішенню суду та іншої допомоги також не надає. Таким чином він свідомо й цілеспрямовано, з власної волі не бере участі у вихованні сина, не провідує його, не цікавиться здоров'ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність батька, який юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я безповажної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до буць-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. [PERSON] близько 5 років не цікавиться дитиною, не спілкується з сином, ні матеріальної, ні будь-якої іншої допомоги не надає, тобто загалом протягом зазначеного часу ухиляється від виховання дитини. Враховуючи наведене просила позовні вимоги задовольнити та [PERSON], позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] залишивши на проживавння із нею. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених в позові та просив задовольнити в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, думку прокурора Гвоздецької С.С. і дослідивши матеріали справи судом встановлено слідуюче: 16.02.2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]). Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2013 року вирішено стягувати аліменти із відповідача на користь [PERSON] в розмірі 1000 гривень починаючи із березня 2013 року і до досягнення повноліття дитиною. Із довідки державного виконавця ВДВС Радивилівського районного управління юстиції Ю.М.Мельник доводиться, що станом на 01.03.2015 року заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] із жовтня 2013 року по лютий 2015 року складає 23226 грн. 00 коп.. В акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] №407 від 08.05.2015 року та довідкі №404 від 07.05.2015 року оформлених Хотинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області вбачається, що відповідач проживаю в [ADDRESS] разом із сестрою [PERSON] 1973р.н.. Відповідно до ст.164 СК України батьки або один із них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування її та їх дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні. Під час судового слідства знайшло своє підтвердження ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відповідачем по вихованню сина [PERSON] [INFO] Із довідки в.о. начальника служби у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації від 08.09.2015 року встановлено, що під час проведення бесіди із малолітнім [PERSON] останній повідомив, що батько проживає окремо і тривалий час до нього не навідується і матеріальної допомоги не надає. [PERSON] усвідомлює факт позбавлення батьківських прав його батька і такий позов до суду було подано саме за його ініціативою. В характеристиках по місцю навчання [PERSON] (а.с.12-13) зазначено, що впродовж 2013-2014 року батько [PERSON] [PERSON] збори не відвідує, не цікавиться справами сина і в телефонному режимі та до школи не з'являється. Опікується [PERSON] його мама яка відвідує батьківські збори та допомагає синові у навчанні. Згідно висновку органу опіки і піклування Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області від 09.09.2015 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. З таким висновком суд погоджується. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] судом встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо та систематично. На підставі наведеного та

Outcome: approved