Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

З 04 лютого 1984 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб було зареєстровано Миколаївським відділом РАЦС Одеської області, актовий запис № 3. Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 23.06.2016 року, яке набрало законної сили 04.07.2016 року, вказаний шлюб розірвано. Під час шлюбу 22 червня 2009 року відповідач за договором купівлі продажу придбав у позивачки 1/2 частки житлового будинку № 82, з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А житловий будинок, а веранда, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, Д сарай, Е погріб, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа, що належала позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, що знаходиться за адресою: вулиця Калініна в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області. Згідно рішення Миколаївської селищної ради ІХ сесії УІІ скликання від 16.02.2016 року вулицю Калініна перейменовано на вулицю [PERSON]. За правовстановлюючими документами власником вказаної 1/2 частки будинку вказаний [PERSON]. Ураховуючи вищевикладене, 1/2 частки житлового будинку № 82, що розташована за адресою: смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області вулиця В. Карпішина, набуто позивачкою та відповідачем під час перебування у шлюбі та є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу, відповідач категорично не бажає провести розподіл сумісного майна, а тому між позивачкою виникають конфлікти щодо користування та розпорядження майном, нажитим під час шлюбу. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги позивачки повністю. Відповідач [PERSON], позовні вимоги позивачки не визнав. Вислухавши в судовому засіданні доводи представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач з 04 лютого 1984 року по 23 червня 2016 року перебували у шлюбі. Рішенням Миколаївського районного суду від 23 червня 2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано ( а.с. 7 ). Під час шлюбу 22 червня 2009 року відповідач за договором купівлі продажу придбав у позивачки 1/2 частки житлового будинку № 82, з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А житловий будинок, а веранда, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, Д сарай, Е погріб, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа, що належала позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, що знаходиться за адресою: вулиця Калініна в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області, після перейменування вулиця [PERSON]. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ). Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно наданих сторонами суду доказів, а також виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що дійсно під час перебування позивачки та відповідача у шлюбі відповідач за договором купівлі продажу придбав у позивачки 1/2 частки житлового будинку № 82, з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А житловий будинок, а веранда, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, Д сарай, Е погріб, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа, що належала позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, що знаходиться за адресою: вулиця Калініна в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області, після перейменування вулиця [PERSON], а отже і майно, яке позивачка просить поділити між нею та відповідачем є їхньою спільною сумісною власністю. Крім того, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд рахує, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved