Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

До суду з позовом звернулась Гадяцька районна державна адміністрація в якому просила визнати недостовірною, негативною та такою, що порушує особисті немайнові права право на недоторканість ділової репутації Гадяцької районної державної адміністрації, інформацію, поширену в обласному інформаційно-рекламному тижневику «[PERSON] в Україні» №9 (701) від 03.03.2016р. у статті під назвою «Тополиний пух» більше не літатиме…», а саме «Проте свою «хорошу» роботу показував ПП Цінченко (підприємець, який пиляє усі дерева по району).\~ Приїхав, показався, розповів казку, як працівники гарно приберуть за собою. Нових дерев посадити, щоправда, не обіцяв, але тричі наголосив, що сплатить попневу плату, за яку сільська рада зможе купити саджанці (скільки їх куплять на ті гроші, сказати забули). Загалом, прорекламували роботу добре, та насправді приємного мало. Спиляли усю лісосмугу, лишились самі пеньки. Горітимуть тепер ті тополі синім полумям у Біленченківській шкільній котельні. А найприкріше те, що сільський голова у цій історії лишиться крайнім, люди в селі не здогадуються, що він взагалі непричетний до спилювання дерев. Договір на вирубку дерев укладений із райавтодором, а керує усім процесом районна влада, яка на кожній нараді хвалиться про те, скільки коштів зекономили завдяки переходу на тверде паливо. Забувають тільки розповідати про те, що з такою швидкістю випилювання лісів та посадок дуже скоро житимемо ми з вами у степу…» та зобовязати автора статті кореспондента газети «[PERSON] в Україні» [PERSON] протягом трьох робочих днів після набрання рішенням законної сили здійснити спростування недостовірної, негативної, такої, що порушує особисті немайнові права право на недоторканість ділової репутації Гадяцької районної державної адміністрації, інформацію, що викладена в інформаційно-рекламному тижневику «[PERSON] в Україні» №9 (701) від 03 березня 2016р. у статті під назвою «Тополиний пух» більше не літатиме…», розмістивши в газеті «Базар Медіа» інформацію про спростування недостовірної інформації, зобовязати засновника і видавця газети «[PERSON] в Україні» надрукувати в тижневику «[PERSON] в Україні» вказане спростування та стягнути з засновника і видавця газети «[PERSON] в Україні» понесені витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову посилаються на те, що 03.03.2016 р. на шпальтах газети «[PERSON] в Україні» була розміщена стаття під назвою «Тополиний пух» більше не літатиме…» за №9 (701), автором якої є кореспондент даної газети [PERSON] та розповсюджена серед читачів тиражем 5200 примірників. В даній статі наведені матеріали, які є недостовірними, не відповідають дійсності та шкодять діловій репутації та підривають авторитет Гадяцької районної державної адміністрації, як місцевого органу виконавчої влади, що входить до системи органів виконавчої влади. Дана інформація має неправдивий характер. Для того, щоб стверджувати про наявність фактів, необхідно мати для цього підстави, які підтверджуються відповідними документами або іншими доказами. Викладена інформація в статті про повноваження районної влади взагалі нічим не підтверджена. Лісосмуги та інші зелені насадження на земельних ділянках в межах смуг відведення автомобільних доріг загального користування наданні в постійне користування Служби автомобільних доріг. Також зазначили, що «Районна влада» не має відношення до прийняття рішення про вирубку вказаних у статті дерев відповідно не керує цим процесом. Дані факти, розповсюджені через засоби масової інформації не відповідають дійсності, свідомо розповсюджені відповідачем та не мають жодної аргументованої підстави. Вищезазначене призвело до порушення немайнових прав Гадяцької районної державної адміністрації прав на повагу ділової репутації. Недостовірна інформація, яка сприймається в статті не тільки справляє у громадян України негативне враження про діяльність Гадяцької районної державної адміністрації, як органу виконавчої влади, шкодить діловій репутації, але й негативно впливає на авторитет органу виконавчої влади серед інших органів державної влади, підприємств, установ, організацій та громадськості. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищезазначеному. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, та вказав, що вони ніяким образом не хотіли образити ділову репутацію Гадяцької районної державної адміністрації. Також зазначив, що у зазначеній статті під словосполученням «Районна влада» розуміється будь який державний орган, який має гербову печатку, інформація ні яким чином не порушує прав позивача, оскільки являється оціночним судженням. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та вказала, що вказане словосполучення «керує усім процесом районна влада» є оціночним судженням. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в обласному інформаційно-рекламному тижневику «[PERSON] в Україні» №9 (701) від 03.03.2016р. надрукована стаття під назвою «Тополиний пух» більше не літатиме…» з наступним змістом: «Проте свою «хорошу» роботу показував ПП Цінченко (підприємець, який пиляє усі дерева по району).\~ Приїхав, показався, розповів казку, як працівники гарно приберуть за собою. Нових дерев посадити, щоправда, не обіцяв, але тричі наголосив, що сплатить попневу плату, за яку сільська рада зможе купити саджанці (скільки їх куплять на ті гроші, сказати забули). Загалом, прорекламували роботу добре, та насправді приємного мало. Спиляли усю лісосмугу, лишились самі пеньки. Горітимуть тепер ті тополі синім полумям у Біленченківській шкільній котельні. А найприкріше те, що сільський голова у цій історії лишиться крайнім, люди в селі не здогадуються, що він взагалі непричетний до спилювання дерев. Договір на вирубку дерев укладений із райавтодором, а керує усім процесом районна влада, яка на кожній нараді хвалиться про те, скільки коштів зекономили завдяки переходу на тверде паливо. Забувають тільки розповідати про те, що з такою швидкістю випилювання лісів та посадок дуже скоро житимемо ми з вами у степу…». Автором зазначеної статті являється [PERSON]. Згідно ч.ч.1,2 ст.34 Конституції України кожному гарантують право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ч.2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ч.1 ст. 30 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Таким чином згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. З урахуванням зазначено, дослідивши зміст статті під назвою «Тополиний пух» більше не літатиме…» суд приходить до висновку, що в ній не наведено жодних конкретних фактів, які б свідчили, що під словосполученням «Районна влада» розуміється саме Гадяцька районна державна адміністрація». Таким чином, враховуючи, що зазначені в статті висловлювання щодо «Районної влади» є оціночними судженнями автора статті, тобто їх правдивість не повинна доводитися, і ні автор, ні засіб масової інформації не повинні нести відповідальність за їх публікацію, суд приходить до висновку, що немає фактів, які б доводили, що зазначена вище стаття мотивована цілеспрямованими діями на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а тому суд відмовляє у задоволені позову. Оскільки ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.04.2016р. було задоволено клопотання Гадяцької районної державної адміністрації про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, суд згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, також стягує з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved