Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Заступник Головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії. З 2002 року перебуває під наглядом лікарів-психіатрів. З тих пір неодноразово (більш 30 разів) лікувалася стаціонарно в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Є інвалідом II групи по психічному захворюванню. Захворювання протікає безперервно. У клініці маячні ідеї переслідування, неправильні впізнавання, розлади поведінки, які проявляються відмовами від їжі, конфліктністю, неадекватною поведінкою. Госпіталізації тривалі, часті, вдома втримується нетривалий час. В останній час госпіталізується тільки у примусовому порядку у зв'язку з повною відсутністю критики до хвороби. Остання виписка 28.12.2018 року. Згідно заяви матері [PERSON]: «Моя донька не їсть, не п'є вже місяць, ніколи не вмивається, не миє руки, не купається. Дуже багато палить, і якщо я не дам цигарки, коли вона приходить за ними - нападає на мене та б'є, в основному по голові. Ретельно оббирається та щось невидиме скидає, переодягається по кілька разів на день, викидає їжу та одяг». 03.03.2018 з ініціативи та у супроводі матері звернулася до дільничного лікаря-психіатра, за результатом огляду психічний стан хворої кваліфіковано, як загострення тяжкого хронічного психічного розладу, запропонована госпіталізація. О 14.45 оглянута черговим лікарем-психіатром приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який підтвердив загострення тяжкого хронічного психічного розладу, а також високу вірогідність здійснення суспільно-небезпечного діяння, у зв'язку із чим була госпіталізована у примусовому порядку. 04.03.2018 о 8.00 пацієнтка була оглянута комісією лікарів-психіатрів, висновок: Хвора страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з кататонічними включеннями з агресивними та ауто агресивними тенденціями (відмова від їжі, самоушкодження, агресія по відношенню до матері). У відповідності ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У зв'язку з тим, що пацієнтка поступила у вихідний день (субота), медична документація протягом 24 годин не була направлена до суду, таким чином, рішення суду про примусову госпіталізацію відсутнє та [PERSON] була виписана 04.03.2018 о 14.40. 04.03.2018 року, о 14.45 годині, знов госпіталізована у примусовому порядку, як особа, яка страждає тяжким психічним розладом та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 05.03.2018 року, о 9.00 годині, оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними та аутоагрессивними тенденціями (агресія по відношенню до матері, відмова від їжі, нанесення самоушкоджень), у зв'язку з чим являє потенційну небезпеку до оточуючих та себе. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, та просила суд задовольнити заяву. Лікар психіатр заявлені вимоги підтримав, вказав, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, на теперішній час її психічний стан погіршився, небезпечна для себе та оточуючих, тому лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Прокурор дану заяву також підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації заперечувала, мотивуючи тим, що на психіатричний розлад не страждає. Законний представник особи, стосовно якої розглядаються питання у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора та опікуна перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.03.2018 року у відношенні примусової госпіталізації [PERSON], [INFO], остання страждає на тяжкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з агресивними та аутоагрессивними тенденціями (агресія по відношенню до матері, відмова від їжі, нанесення само ушкоджень). У відповідності до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. За таких обставин, оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність,за висновком лікарів-психіатрів лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, суд вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved