Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося моторне (транспортне) страхове бюро України посилаючись на те, що 30 травня 2009 року в м. Києві на Харківському шосе з вини [PERSON], який керував автомобілем марки «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] скоєно дорожньо-транспортну пригоду. На час скоєння ДТП водій [PERSON] (відповідач) не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Його вина у скоєнні даної ДТП підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2009 року по справі №3-6133/09 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП пошкоджено автомобіль марки «Аudi», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно Звіту № 531 про оцінку автомобіля марки «Аudi» державний номер [NUMBER] від 10.11.2009 року, складеного ФОП [PERSON], становить 9544,39 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 05.11.2009 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/9209533 термін дії з 16.08.08 року до 15.08.09 року включно. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 09.12.2009 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8 353,66 грн. без врахування ПДВ. Всього МТСБУ понесло витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування по вищезазначеній події у розмірі 8 353,66 грн. і виконало покладений на нього даним законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, проте відповідачем витрати компенсовані не були. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 8353, 66 грн. понесених витрат, судовий збір в розмірі 243, 60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Представник позивача Мельниченко І. О. в судове засідання по справі не з'явився, до суду направив заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання по справі не з'явився, до суду направив письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнає, просить відмовити у позові, застосувавши позовну давність. Судовий розгляд по справі просить проводити без його участі та участі його представника. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву представника позивача Мельниченка І. О., письмові заперечення відповідача та його представника [PERSON], дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2009 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а. с. 10). З даної постанови вбачається, що відповідач [PERSON], керуючи в м. Києві по вул. Харківське шосе автобусом марки «Богдан», державний номерний знак [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем марки «Аudi», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а. с. 7). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із Звітом № 531 про оцінку автомобіля марки «Аudi» державний номер [NUMBER] від 10.11.2009 року розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 9544,39 грн.. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 05.11.2009 року з фото таблицею до нього (а. с. 11 - 31). Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/9209533 термін дії з 16.08.08 року до 15.08.09 року включно (а. с. 6, 8). 09.12.2009 року позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8 353,66 грн. (а. с. 35 - 36). 23.03.2010 року за №5503/3-2-05 позивач листом звернувся до відповідача з вимогою компенсувати понесені виплатою відшкодування витрати, проте виплата компенсації останнім здійснена не була (а. с. 37 - 38). Із матеріалів доданих відповідачем з письмовими запереченнями, зокрема із копії трудової книжки вбачається, що він 12.08.2004 року був прийнятий водієм автобуса в КП «Київпастранс» в автобусний парк №7, а звільнений 26.09.2010 року. Це свідчить про той факт, що відповідач перебував в трудових відносинах з вказаним підприємством на момент скоєння ДТП. Також з постанови №3-6133/09 від 21 липня 2009 року Дарницького районного суду м. Києва вбачається, що на час скоєння ДТП відповідач перебував в трудових обов'язках з автобусним парком №7 КП «Київпастранс» і шкода була завдана під час виконання ним трудових обов'язків водія автобуса «Богдан». Проте, цивільно-правова відповідальність даного транспортного засобу його власником застрахована не була. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Згідно вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обов'язків. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною шостою статті 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Отже, позивач після виплати страхового відшкодування отримав 09.12.2009 року право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач не надав суду доказів використання ним права зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду на протязі дії строку позовної давності та не навів поважних причин пропущення позовної давності. Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в письмових запереченнях просить суд застосувати позовну давність. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість застосування позовної давності в даному спорі, а тому вважає, що в позові моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення 8353,66 грн. понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, слід відмовити.

Outcome: dismissed