Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] зайнятості Суворовського району м. Одеси до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів у розмірі 1228,39 грн. Представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних клопотань, заперечень до суду не надавав. У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] 22.04.2015 року звернулася до [PERSON] зайнятості в пошуках роботи. Наказом [PERSON] зайнятості від 27.04.2015 № НТ150427 із - за відсутності підходящої роботи [PERSON] було надано статус безробітного з 22.04.2015 року та наказом [PERSON] № НТ 150429 призначено виплату допомогу по безробіттю з 29.04.2015 року по 22.04.2016 строком на 360 календарних днів (відповідно до п.п.2,4 ст.22, п.2 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.2.7., 2.9 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» № 307 від 20.11.2000). За період перебування на обліку в [PERSON] зайнятості Суворовського району м. Одеси з 22.04.2015 року по 24.11.2015 року [PERSON] отримано соціальних послуг на суму 1228,39 грн., що підтверджується довідкою. На підставі п. 18 ч.2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» та на виконання Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13.02.2009 року «Про затвердження Порядку розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення матеріального забезпечення безробітним» спеціалістами служби зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення Відповідачу виплат матеріального забезпечення. В ході розслідування страхових випадків шляхом запиту на підприємство ДП «Цептер інтернаціональ Україна», звірки даних обміну ПФУ з даними наданих роботодавцям документів встановлено, що [PERSON] у 2015 році здобула повноваження надання ДП «Цептер інтернаціональ Україна» презентаційних послуг, згідно цивільно-правового договору від 31.07.2015 року № НА 635050. Даний договір діє до 31.07.2017 року та немає фіксованої суми винагороди за надані послуги, про що свідчить Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 11 від 20.01.2016 року. Відповідач працював по трудовому договору з ДП «Цептер інтернаціональ Україна» з 31.07.2015 року підтверджується укладеним цивільно-правовим договором між [PERSON] та ДП «Цептер інтернаціональ Україна», який набрав чинності з моменту його підписання Сторонами, тобто з 31.07.2015 року та укладений до 31.07.2017 року, тобто в період перебування на обліку в [PERSON] як безробітної та отримання соціальних послуг. Аналогічні відомості викладені в довідці від 25.11.2015 року № 499, що надіслана ДП «Цептер інтернаціональ Україна» до [PERSON] разом з листом від 25.11.2015 № 470 ДП «Цептер інтернаціональ Україна», яка є другою стороною договірних правовідносин з [PERSON] свідчить про те, що Відповідач залучався по цивільно-правовому договору в той час коли перебував на обліку в [PERSON]. Жодних інших посилань від ДП «Цептер інтернаціональ Україна» на умови договору від 31.07.2015 року. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Аналізуючи наведені правовідносини з урахуванням припису п. 7 ст. 1 та п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» вбачається, що Відповідач почав реалізовувати своє бажання укласти трудовий договір тобто не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою отримання прибутку в період перебування на обліку як безробітної в [PERSON], та не повідомив про це [PERSON]. Отже, діяльність Відповідача щодо укладення договору з ДП «Цептер інтернаціональ Україна» від 31.07.2015 року повністю відповідає законодавчому визначенню зайнятості. Такі дії Відповідача [PERSON] зайнятості Суворовського району м. Одеси розцінює як невиконання своїх обовязків безробітним, оскільки при звернені до [PERSON] за отриманням соціальних послуг Відповідач особисто підписав документи зі змісту яких вбачається що він брав на себе певні зобовязання, а саме: - 22.04.2015р. Відповідач засвідчив підписом, що ознайомлений з памяткою про права субєкта бази даних державної служби зайнятості якою повідомлено про включення наданих відомостей до бази персональних даних Державного центру зайнятості; - 22.04.2015р. Відповідач засвідчив підписом, що ознайомлений з витягом із Закону України № 5067 «Про зайнятість населення», а саме зі ст. 44 Права та обовязки зареєстрованих безробітних, з якої вбачається, що громадянин зобовязаний інформувати [PERSON] зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій ст. 45 цього Закону.. - 22.04.2015р. Відповідач засвідчив підписом, що ознайомлений з витягом зі ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» в які закріплено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Враховуючи приписи п. 4 ч. 2 ст. 44 та 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» невиконання Відповідачем своїх обовязків перед [PERSON] призвело до порушення норм діючого законодавства України та надання Відповідачу соціальні послуги та матеріальне забезпечення на яке він не мав права, оскільки не відносився до категорії безробітних та його реєстрація в [PERSON] як безробітного мала бути припинення з дня укладання договору від 31.07.2015, тобто з 31.07.2015 року. Узагальнюючи вищевикладене вбачається, що незважаючи на те, що при отриманні статусу безробітної, [PERSON] особисто підписала заяву та зазначила, що не має заробітку та інших передбачених законом доходів, не є найманим працівником або членом колективного сільськогосподарського підприємства, не укладала договір цивільно-правового характеру, засвідчила підписом на інших документах готовність виконувати зобовязання, Відповідач умисно не повідомив співробітників центру зайнятості про обставини, які впливають на виплату допомоги по безробіттю і отримувала допомогу по безробіттю чим порушиши свої обовязки викладені п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Закон від 02.03.2000 № 1533-III та вимоги діючого законодавства України щодо реєстрації безробітних, що призвело до незаконного отримання соціальних послуг та матеріального забезпечення. В свою чергу за невиконання своїх обовязків безробітним настають певні наслідки, зокрема відповідно до п. 3 ст. 36 ст. ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, [PERSON] повинна повернути Позивачу незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 1228,39 грн. за період перебування на обліку в [PERSON] зайнятості Суворовського району м. Одеси. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтвердженні судові витрати: 1600 гривень судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved