Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

До Тульчинського районного суду 01.05.2015 звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої порушенням прав споживачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності і займається виготовленням, продажем та установкою металопластикових виробів - вікон та дверей. В листопаді 2014 року між позивачами та відповідачем було укладено споживчий договір, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити, доставити та установити їм металопластикові вироби - вікна та двері. Відповідно до умов договору позивачами було проведено часткову оплату, а саме, заплачено: [PERSON] - 4000,00 грн., [PERSON] - 3000,00 грн., [PERSON], - 1950,00 грн., [PERSON], - 2000,00 грн. Згідно досягнутим домовленостями та умовами укладених договорів відповідач повинна на протязі 14 робочих днів повністю виконати замовлення. Після укладення договорів та проведення сплати грошових коштів відповідач до цього часу не виконала взяті на себе зобов'язання і не виготовила та не поставила позивачам, металопластикові вироби. Вони неодноразово звертались до відповідача з вимогою виконати умови договору, але вона ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Крім того, порушенням їхніх прав позивачам завдано моральної шкоди. Через порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань та відмову виконати їх вони відчули і до теперішнього часу відчувають значні нервові та емоційні переживання, через сплату ними грошових коштів і неотримання замовлених товарів буде порушено їх право власності, вони вимушені втрачати значні сили, час і кошти для поновлення своїх прав. Завдану моральну шкоду оцінюють в розмірі 5000,00 гривень кожному. Вказані обставини змусили позивачів звернутися до суду з даним позовом, просять стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти, а саме: [PERSON] - 4000,00 грн., [PERSON] - 3000,00 грн., [PERSON], - 1950,00 грн., [PERSON], - 2000,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. кожному. Позивачі в судове засідання не з'явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких вказали, що позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії виписки серії АД № 026256 від 28.08.2014 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем ( далі ФОП «Фуртуна» ), яка здійснює будівельно-монтажні роботи (а.с. 14). Сторонами було укладено договори відповідно до умов яких ФОП «Фуртуна» ( будівельна компанія «TWIM» ), взяла на себе зобов`язання, щодо проведення замірів для майбутніх конструкцій на обєктах замовників, виготовлення технічної документації, необхідної для розміщення замовлення на виготовлення конструкцій та проведення установки конструкцій, що підтверджується копіями договорів від 07.11.2014 і 11.11.2014 (а.с. 18 - 19, 22, 25, 26), за що, згідно п. 3.1 вказаних договорів позивачі сплатили ФОП «Фуртуна» аванс у розмірі 50% від ціни договору, а саме: [PERSON] 2000,00 грн.; [PERSON] 4000,00 грн.; [PERSON] 3000,00 грн.; [PERSON] 1950,00 грн., вказані обставини підтверджуються розписками відповідача [PERSON] про отримання грошових коштів від [PERSON], [PERSON], [PERSON] за замовлення пластикових дверей і вікон (а.с. 16, 20, 23) та товарними чеками від 07.11.2014, 11.11.2014 (а.с. 17, 21, 24, 27). Відповідач згідно п. 4.1 і п. 4.2 договорів, які уклали сторони, зобовязана приступити до виконання замовлення на протязі двох робочих днів з моменту оплати замовниками авансу. Строк виконання робіт визначено: 14 робочих днів з моменту надходження конструкцій на центральний склад відповідача, однак на даний момент договори є невиконаними, не зважаючи на те, що з моменту їх укладення минув значний проміжок часу. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, встановлено, правові наслідки порушення зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач порушила взяті на себе договірні зобов'язання, не забезпечила виконання робіт, чим порушила права позивачів на належний рівень споживання послуг в порушення норм ЗУ«Про захист прав споживачів». Матеріалами справи документально підтверджена оплата позивачами авансу на виконання договорів від 07.11.2014 і 11.11.2014, що доводиться договорами, розписками та товарними чеками, оскільки внаслідок порушення договірних зобов'язань відповідачем, позивачі на законних підставах відмовилась від договору, вказані суми авансу підлягають стягненню з відповідача, оскільки є матеріальними збитками внаслідок порушення прав споживачів. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий захист прав споживачів, передбачених законодавстом, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. В ч. 4 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно, постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996, при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які пленум Верховного суду України дав у постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. В судовому засіданні встановлено, що в результаті порушення прав споживачів позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях, завданих внаслідок бездіяльності відповідача на протязі тривалого часу у виконанні робіт по встановленню металопластикових вікон і дверей, оскільки після сплати авансу будь-яке фактичне виконання передбачених договорами робіт не настало, в зв'язку з чим позивачі, змушені докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, тому суд з урахуванням принципів справедливості, розумності та доцільності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховано роз'яснення наданні в п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, позивачі не надали достатніх доказів, які б підтверджували заявлений ними розмір моральної шкоди 5000,00 грн. За таких обставин, суд вважає, можливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. на користь кожного з позивачів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачам було завдано матеріальну і моральну шкоду. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved