Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Заступник військового прокурора Харківського гарнізону Банніков С., який діє в інтересах держави в особі її уповноважених органів - Міністерства внутрішніх справ України та Національної академії Національної гвардії України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просять стягнути з останнього на користь Національної академії Національної гвардії України суму у розмірі 55338,92 гривень, в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, а також стягнути з відповідача на користь військової прокуратури об`єднаних сил судовий збір у розмірі 1921 гривня. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до вимог\~ст. 131-1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі Статутом Національна академія Національної гвардії України є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, підпорядкованим Головному управлінню Національної гвардії України. Фінансування Національної гвардії України здійснюється за рахунок Державного бюджету України, що визначено\~Законом України «Про Національну гвардію України». Відповідач [PERSON] проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України на посаді курсанта з 27 липня 2017 року по 09 лютого 2018 року. Відповідно до розділу ІІI «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, 29 липня 2017 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України з відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби на час навчання у вищому навчальному закладі, яким останній зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу і старшинського складу або офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. 09 лютого 2018 року контракт про проходження військової служби був достроково розірваний через відмову [PERSON] від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, у зв`язку з чим відповідач був відрахований з числа курсантів. Позивачем відповідно до вимог «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого Постановою КМУ №964 від 12 липня 2006 року та «Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в Національній академії національної гвардії України з дня його зарахування по день його виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 55338, 92 гривні. [PERSON] був ознайомлений з розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у академії, що підтверджується його підписами у розрахунках про ознайомлення, а також заявою-зобов`язанням про відшкодування вищевказаної суми на користь академії. Проте, станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти, пов`язані з його утриманням. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019 головуючим у справи визначено суддю Токарєву Н.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно з Розпорядженням керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/88 від 10 жовтня 2019 року, у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені судом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки, подавши до суду 06 листопада 2019 року відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача - Військової прокуратури Харківського гарнізону у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник позивача\~-\~Міністерства внутрішніх\~справ Україниу судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник позивача - Національної академії Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, суду надана заява за підписом юрисконсульта юридичної служби Національної академії Національної гвардії України Блізнової В., в якій вона просить розглянути справу за відсутності представника Національної академії Національної гвардії України та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачів вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 27 липня 2017 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] та [PERSON] укладений контракт про проходження останнім військової служби (навчання) курсантом Національній академії Національної гвардії України, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Національній академії Національної гвардії України протягом строку контракту відповідно до вимог, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом. Положеннями п.1 контракту також передбачено, що курсант [PERSON] добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утримання в Національній академії Національної гвардії України, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження війської служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Умовами контракту встановлено, що контракт укладено на час навчання у вищому навчальному закладі. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] №167с/ч від 27 липня 2017 року солдата [PERSON] зараховано за контрактом на навчання на перший курс факультету № 1(командно-штабний) та з 27 липня 2017 року зараховано в списки особового складу Академії та на всі види забезпечення (Наказ начальника Національної академії Національної гвардії України №545 від 27.07.2017 року). 31 січня 2018 року відповідач [PERSON] особисто звернувся до начальника курсу № 2 факультету № 1 з рапортом про його відрахування з числа курсантів за власним бажанням у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] №30с/ч від 09.02.2018 року солдат [PERSON] курсант 257 навчальної групи 2-го курсу 1 факультету за спеціальністю «Військове управління» був відрахований з навчання та виключений зі списків перемінного складу курсантів Академії через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання, укладений з [PERSON] , останній зарахований у розпорядження начальника Академії. Крім того, Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] №30с/ч від 09.02.2018 року встановлено провести утримання фактичних витрат з [PERSON] згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету в сумі 55338, 92 гривні. Як вбачається зі змісту контракту, укладеного з [PERSON] , його чинність припинено 09 лютого 2018 року у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу (наказ начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] №30с/ч від 09.02.2018 року). Відповідно до копії заяви - зобов`язання курсант [PERSON] зі зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 55338,92 гривень ознайомлений, що підтверджується особистим підписом відповідача. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 131-1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У розвиток зазначеної конституційної норми\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру»\~передбачено, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі Згідно з п. 3,4 етапі 56 Цивільно-процесуального кодексу України (далі -\~ЦПК України) прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи га особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як норми\~Конституції України, так і норми інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Згідно зі ст. 5 наведеного Закону, до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України. Пунктом 2 вказаної статті передбачено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), військових частин (підрозділів) з охорони важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку, підрозділів (загонів) спеціального призначення, військових частин оперативного призначення, авіаційних військових частин, військових частин і підрозділів зв`язку, органів і підрозділів забезпечення, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів, установ. Фінансування Національної гвардії України здійснюється за рахунок Державного бюджету України, що визначено\~Законом України «Про Національну гвардію України». Національна академія Національної гвардії України - потужний багатопрофільний військовий заклад вищої освіти, який здійснює цільову підготовку фахівців для забезпечення внутрішньої безпеки держави, а саме: охорони громадського порядку, дипломатичних представництв, важливих державних об`єктів, боротьби з тероризмом, конвоювання та екстрадиції, тощо. Курсанти в Академії навчаються за державним замовленням. Після отримання дипломів випускники мають обов`язкове працевлаштування у Національної гвардії України та в інших силових структурах України. Відтак, невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями Національної гвардії України укладених із ними контрактів про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів. Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого\~Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008,\~однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є відмова від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання. Положеннями ч.10\~статті 25\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» визначено, що, зокрема, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншим\~ центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі-Порядок). \~ \~ \~ \~Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантамив разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] проходив навчання на командно-штабному факультеті за напрямком підготовки «Військове управління» Національної академії Національної гвардії України на посаді курсанта у період часу з 27 липня 2017 року по 09 лютого 2018 року. 09 лютого 2018 року контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України, укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] та [PERSON] . від 27 липня 2017 року, достроково припинений, у зв`язку з відмовою [PERSON] від продовження навчання. Відповідним наказом на курсанта [PERSON] було покладено обов`язок відшкодувати фактичні витрати згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету в сумі 55338,92 гривень. Згідно з п.1 контракту, укладеним 27 липня 2017 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України [PERSON] та [PERSON] , у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відповідач зобов`язався відшкодувати Міністерству внутрішній справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу. Позивачем наданий до суду зведений розрахунок фактичних видатків, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON] за період навчання з 04 серпня 2017 року по 08 лютого 2018 року, сума яких складає 55338,92 гривень. Розрахунок зазначених\~витрат здійснений\~відповідно до\~п.п.\~5,6\~Порядкувідшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунків позивача. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Відповідно до п.7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого \~постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Виходячи з умов контракту та враховуючи наведені правові норми, [PERSON] повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням на факультеті. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову сплачений судовий збір в сумі 1921 гривня, що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 2 квітня 2019 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved