Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що в [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тимонівське», село Тимонове Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . [INFO] помер її рідний брат по матері, батько [PERSON] - [PERSON] . При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку у 2004 році оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було вилучено, що позбавило можливості прийняти земельний пай у спадщину. З газети «Сельская новь» № 8 від 22.02.2019 їй стало відомо, що Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської області запрошує спадкоємців власників не витребуваних паїв звернутися до сільської ради для вирішення питання про прийняття спадщини. В даному зверненні за № 6 вказаний її племінник [PERSON] Де знаходиться оригінал сертифікату їй не відомо, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явилаась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач - Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть актовий запис №11 від 20.03.2019 року (а.с. 4). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №10 від 20.03.2019 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Тимонівське», село Тимонове Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , про що з газети «Сельская новь» № 8 від 22.02.2019 їй стало відомо, що Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської області запрошує спадкоємців власників не витребуваних паїв звернутися до сільської ради для вирішення питання про прийняття спадщини. В даному зверненні за № 6 вказаний її племінник [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1263 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved