Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

\~До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 18 травня 2015 року помер його батько [PERSON]. Спадкоємцями першої черги являється він та відповідач [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт на його ім'я, яким заповідав все своє майно на його користь. Заповіт не було змінено чи скасовано після складання. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки № 293 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,44 га, кадастровий № 4425487000:04:002:0020, державний акт на право приватної власності серії ЛГ № 080777. Після смерті спадкодавця в установленому законом порядку спадщина була прийнята ним шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Троїцької районної державної нотаріальної контори, але оформити справо власності на спадкове майно через нотаріальну контору він не мав можливості в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії ЛГ № 080777. 09 грудня 2015 року Троїцьким районним судом Луганської області у справі за позовом [PERSON] до Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, було прийнято рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. 27 квітня 2016 року рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON], яка не приймала участі у справі, скасовано рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09.12.2015 і ухвалене нове, яким в задоволенні його вимог відмовлено за необґрунтованістю. Він звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, яку ухвалою від 01.03.2017 відхилено, а рішення Апеляційного суду Луганської області залишено без змін. Крім того, в квітні поточного року він звернувся з письмовою заявою до Троїцького ВП ГУНП в Луганській області про викрадення в нього правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 080777. Згідно листа Троїцького ВП ГУНП вказаний вище оригінал правовстановлюючого документа, який він вважав втраченим, знаходиться у його сестри [PERSON], яка підтвердила наявність у неї державного акту під час опитування працівниками поліції та який вона поверне тільки після вирішення спірного питання про належність земельної ділянки у судовому порядку. 19 червня 2017 року він звернувся до Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що спадкоємцем для оформлення спадкових прав на вищевказане майно не було надано документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Причина неявки суду не відома. Троїцька державна нотаріальна контора Луганської області в судове засідання свого представника не направили. Суду надали клопотання про розгляд справ без участі їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії І-ВЛ №461220, актовий запис №04 від 16.06.2015 року (а.с. 14). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його померлим батьком підтверджується копією свідоцтва про народження серії ГД № 244289 від 08.05.1956 року (а.с. 15). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080777, [PERSON] зареєстровано власником земельної ділянки площею 6,44 га на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 19). Належність спадкодавцю майна у вигляді земельної ділянки площею 6,44 га ріллі, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується інформацією, наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області згідно листа від 24.01.2018 за № 9-12-0.61-473/2-18 (а.с. 115). Заповітом від 01.06.2011, посвідченим державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] в установленому законом порядку спадщина була прийнята [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Троїцької районної державної нотаріальної контори (а.с. 21). Крім того, рішенням Троїцького районного суду Луганської області визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 293 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23). 27 квітня 2016 року рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON], скасовано рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09.12.2015 і ухвалене нове, яким в задоволенні вимог [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 24). [PERSON] звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, яку ухвалою від 01.03.2017 відхилено, а рішення Апеляційного суду Луганської області залишено без змін (а.с.26). Крім того, [PERSON] звертався до Апеляційного суду Луганської області із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Луганської області від 27.04.2016, ухвалою якого від 17.08.2017 заяву [PERSON] залишено без задоволення (а.с. 27). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2017, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом щодо майна [PERSON], яка складається з земельної ділянки № 293 площею 6,44 га, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер 4425487000:04:002:0020, в звязку з тим, що [PERSON] не надано нотаріусу документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 29-30). Згідно копії листа Троїцького ВП ГУНП в Луганській області від 12.07.2017, [PERSON] повідомлено, що з пояснень [PERSON] встановлено, що документи на земельну ділянку знаходяться у неї, але у звязку з тим, що на теперішній час у судовому порядку вирішується спір про право на спадщину, вона їх віддасть після того, як закінчиться судовий розгляд та буде встановлена особа спадкоємця на вказану земельну ділянку (а.с. 28). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №496018651 від 26.10.2017, наданою Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 15.05.2015 року, була заведена 25.06.2015 за № 107/2015 Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. [PERSON] спадщину також прийняла (а.с. 55, 56-57, 58, 59, 60-62, 63, 64, 65-68, 69, 70, 71, 72, 73). Заповіт на час розгляду справи, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50551989 від 15.10.2017, наданою Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області, є чинним (а.с. 11-114). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов\~ підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved