Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] посилаючись на те, що 13 лютого 2008 року в с. Іванівка її мати [PERSON] склала заповіт - на випадок смерті зробила розпорядження, зазначивши, що все своє моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON], а земельну частку (пай), а у випадку виділення земельної частки (паю) в натурі, земельну ділянку в КСП «Прогрес» заповідає їй (позивачу). [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті вона (позивач) та її брат [PERSON] подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інших осіб, які б відповідно до ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку в спадщині (малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатного вдівця та непрацездатних батьків) немає. [INFO] року [PERSON] помер. Його спадкоємцем першої черги згідно статті 1261 ЦК України є неповнолітній син [PERSON]. На її (позивача) заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус вказала на неможливість із заповіту встановити волю заповідачки щодо складу спадкового майна та необхідність звернення до суду. Позивач просить витлумачити вищевказаний заповіт таким чином, що [PERSON] заповіла все своє моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON], а їй позивачу заповіла земельну ділянку, кадастровий номер 3224283200:04:002:0043, площею 3,202 га на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області згідно державного акта серії ЯА №257210. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, на які посилається в позовній заяві позивач. Представник відповідача Іванівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. [PERSON] як законний представник неповнолітнього [PERSON] - третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника [PERSON], представника відповідача Іванівської сільської ради [PERSON], її покази як свідка, законного представника третьої особи неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій свідоцтв про народження та про одруження дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], вона є дочкою [PERSON], після одруження (з 27.021993 року) прізвище позивачки - [PERSON] (а. с. 13-14). 13 лютого 2008 року в селі Іванівка Ставищенського району Київської області мати позивачки [PERSON] склала заповіт - особисте розпорядження на випадок своєї смерті, в якому зазначила, що все своє моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON], а земельну частку (пай), а у випадку виділення земельної частки (паю) в натурі, земельну ділянку в КСП «Прогрес», заповідає [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON]. за реєстровим № 80 (а. с. 8). З копії державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 17.05.2005, встановлено що спадкодавиця [PERSON] на час складання вищевказаного заповіту вже мала у власності земельну ділянку розміром 3,202 га, кадастровий номер 3224283200:04:002:0043, на території Іванівської сільської ради Ставищенського району, що була виділена їй в натурі розпорядженням Ставищенської райдержадміністрації № 546 від 19.08.2004 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Прогрес» (а. с. 11-12). З копії спадкової справи ( а. с.32-34) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. У встановлений законодавством шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори звернулися позивач та її брат [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 15). Спадкоємцем першої черги після смерті останнього згідно статті 1261 ЦК України є неповнолітній його син [PERSON]. Листом від 8 лютого 2013 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори позивачу повідомила, що видати свідоцтво про право на спадкове майно за заповітом (на вищевказану земельну ділянку) неможливо, оскільки вищевказаний заповіт неможливо трактувати однозначно, а саме: позивачу заповідано земельну частку (пай), а у випадку виділення земельної частки (паю) в натурі, земельну ділянку в КСП «Прогрес», тоді як земельна ділянка відповідно до наданого держаного акта вже була виділена в натурі і знаходиться на території Іванівської сільської ради. З копії державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 17 травня 2005 року, встановлено що спадкодавиця [PERSON] на час складання даного заповіту вже мала у власності земельну ділянку розміром 3,202 га, кадастровий номер 3224283200:04:002:0043, на території Іванівської сільської ради Ставищенського району (а. с. 12), що була виділена їй в натурі розпорядженням Ставищенської райдержадміністрації № 546 від 19 серпня 2004 року на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Прогрес» (а. с. 11-12). Допитана в якості свідка представник відповідача Іванівської сільської ради [PERSON] суду показала, що вищевказаний заповіт було посвідчено нею, як секретарем даної сільської ради. Фактично спадкодавиця [PERSON] вважала що земельна ділянка на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Прогрес» їй ще не була виділена в натурі. По їх сільській раді особам, що мали вказані сертифікати, державні акти про право власності на землю виготовлювались тривалий період, і спадкодавиця на час складання заповіту могла ще і не отримати державний акт. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки при складанні вищевказаного заповіту волею [PERSON] було заповісти позивачу земельну ділянку, яка на час складання заповіту належала спадкодавиці на підставі вищевказаного державного акта, Враховуючи, що із змісту вищевказаного заповіту вбачається воля спадкодавиці про те, щоб після її смерті належне їй конкретне майно (в даному випадку земельна ділянка) перейшла у власність позивачу, а все своє інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право перейшло у власність [PERSON], - суд вважає за можливе витлумачити даний заповіт, тобто задовольнити позовні вимоги. Оскільки відповідач Іванівська сільська рада до пред'явлення позивачем позову про тлумачення заповіту і під час розгляду справи не оспорювала цього права, - відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved