Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

До суду з позовом звернулись [PERSON] й [PERSON], які вказали, що після смерті їх матері відкрилась спадщина у вигляді 39/100 та 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS], які належали їй на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2011 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на підставі рішення суду, але постановою нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право власності, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на спадкове майно, у зв'язку з чим позивачі просили: · встановити факт про те, що [PERSON] на праві особистої власності володіла 59/100 частини домоволодіння [ADDRESS] що складається з житлових кімнат, площею 16,0 кв.м. та 14,7 кв.м., зазначених на плані технічного паспорту по домоволодінню, відповідно 1-2 та 1-3 у житловому будинку під літерою «А», веранди 1-1 та веранди 1-4 у прибудові під літерою «а»; житлової будівлі під літерою «Г»; прибудови під літерою «г»; надвірних споруд: літньої кухні під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «В»; сараю під літерою «Ж»; сараю під літерою «Е»; душу під літерою «К»; вбиральні під літерою «И»; · визнати за [PERSON] право власності на 59/200 частин домоволодіння [ADDRESS], що складається з ? житлової кімнати площею 16,0 кв.м. та ? житлової кімнати площею 14,7 кв.м., зазначених на плані технічного паспорту по домоволодінню, відповідно 1-2 та 1-3 у житловому будинку під літерою «А»; ? веранди 1-1 та ? веранди 1-4 у прибудові під літерою «а»; ? житлової будівлі під літерою «Г»; ? прибудови під літерою «г»; надвірних споруд: ? літньої кухні під літерою «Б»; ? погребу з шиєю під літерою «В»; ? сараю під літерою «Ж»; ? сараю під літерою «Е»; ? душу під літерою «К»; ? вбиральні під літерою «И», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO].; · визнати за [PERSON] право власності на 59/200 частин домоволодіння [ADDRESS], що складається з ? житлової кімнати площею 16,0 кв.м. та ? житлової кімнати площею 14,7 кв.м., зазначених на плані технічного паспорту по домоволодінню, відповідно 1-2 та 1-3 у житловому будинку під літерою «А»; ? веранди 1-1 та ? веранди 1-4 у прибудові під літерою «а»; ? житлової будівлі під літерою «Г»; ? прибудови під літерою «г»; надвірних споруд: ? літньої кухні під літерою «Б»; ? погребу з шиєю під літерою «В»; ? сараю під літерою «Ж»; ? сараю під літерою «Е»; ? душу під літерою «К»; ? вбиральні під літерою «И», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку; тобто якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Також зазначав, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав; якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину, та суд повинен встановити, чи були ворушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.09.2011р., яке набрало чинності 05.04.2012р., встановлено факт того, що [PERSON] на праві особистої власності володіла 39/100 частини домоволодіння [ADDRESS] яке складалося з жилих кімнат, площею 16,0 кв.м. та 14,7 кв.м., зазначених на плані технічного паспорту по домоволодінню, відповідно 1-2 та 1-3 у житловому будинку під літерою «А», веранди 1-1 та веранди 1-4 у прибудові під літерою «а»; надвірних споруд: літньої кухні під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «В», ? частини сараю під літерою «Ж», ? частини сараю під літерою «Е», ? частини душу під літерою «К» та ? частини вбиральні під літерою «И»; встановити факт про те, що [PERSON] на праві особистої власності володів 1/5 частиною домоволодіння [ADDRESS] яке складалося з житлової будівлі під літерою «Г», прибудови під літерою «Г», ? частини сараю під літерою «Ж», ? частини сараю під літерою «Е», ? частини душу під літерою «К» та ? частини вбиральні під літерою «И»; встановити факт прийняття [PERSON] спадкового майна у вигляді 39/100 частини домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], які померла [INFO]; встановлено факт прийняття [PERSON] спадкового майна у вигляді 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS] після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]. Зокрема, зазначеним вище рішенням суду визнано за [PERSON] право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у вигляд 39/100 частини домоволодіння [ADDRESS] що складається з жилих кімнат, площею 16,0 кв.м. та 14,7 кв.м., зазначених на у плані технічного паспорту по домоволодінню, відповідно 1-2 та 1-3 у житловому будинку під літерою «А», веранди 1-1 та веранди 1-4 у прибудові під літерою «а», надвірних споруд - літньої кухні під літерою «Б»,погребу з шиєю під літерою «В», ? частини сараю під літерою «Ж», ? частини сараю під літерою «Е», ? частини душу під літеро «К» та ? частини вбиральні під літерою «И»; визнано за [PERSON] право на спадщину після смерті [PERSON], у вигляді l/5 частини домоволодіння [ADDRESS] що складається з житлової будівлі під літерою «Г», прибудови під літерою «г»; ? частини сараю під літерою «Ж»; ? частини сараю під літерою «Е», ? частини душу під літерою «К» та ? частини вбиральні під літерою «И» (а.с. 16-22). Будь-які документи про право власності на частину домоволодіння відсутні. Державна реєстрація права власності на вказане майно відсутня (а.с. 122, 128-129). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 8), та після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернулись до нотаріальної контори її діти - позивачі по справі (а.с.81зв., 82, 91); чоловік померлої відмовився від прийняття спадщини (а.с. 81, 90 зв.). Постановою від 16.05.2014р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 59/100 частин домоволодіння під [ADDRESS], так як нотаріусу правовстановлюючих документів, за якими здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, надано не було (а.с. 102). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки - 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини - ч.1 ст.1269 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання - стаття 380 ЦК України. За ч.ч.2 та 3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, як встановлено судом, спадкодавець за життя не набула права власності на вказане нерухоме майно, оскільки наявності а ні правовстановлюючого документу, а ні реєстрації права власності на спірне нерухоме майно судом не встановлено. Судом не приймаються до уваги посилання представника позивача про те, що право власності на зазначену частину домоволодіння встановлено рішенням суду, так як зазначеним рішенням суду визнано було право [PERSON] на спадщину у вигляді відповідної частини домоволодіння, яке спадкоємцем реалізовано не було - свідоцтво про право власності не отримано було, реєстрація права власності не здійснена. Судом не приймаються до уваги інші пояснення представників сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті. У зв'язку з викладеним не можуть бути задоволені вимоги позивачів встановити факт про те, що [PERSON] на праві особистої власності володіла 59/100 частини домоволодіння [ADDRESS] та визнати за [PERSON] й за [PERSON] право власності на 59/200 частин домоволодіння [ADDRESS].

Outcome: dismissed