Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яка обґрунтована тим, що позивач та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2000 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 22.05.2019 року, які зареєстровані у даній квартирі. У вищевказаній квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . З 2014 року [PERSON] та відповідачі не проживають у квартирі, їх речі у ній відсутні. Перепон третій особі та відповідачам у користуванні квартирою ні позивач, ні інші особи не чинили та не чинять на теперішній час. Крім того, відповідачі та третя особа не вносять плату за житлово-комунальні послуги у зв`язку із чим позивач вимушена нести додаткові витрати на утримання власного майна. Реєстрація місця проживання відповідачів та третьої особи у квартирі перешкоджає позивачу оформити субсидію на оплату комунальних послуг. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до підготовчого засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи просила провести без її участі (а.с.29). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, до підготовчого засідання не з`явилися, надали заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просять розгляд справи провести без їхньої участі (а.с.38-39). Третя особа [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, до підготовчого засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила (а.с.42). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві приватної спільної сумісної власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.04.2000 року, виданого Слов`янською геологорозвідувальною партією (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори /в.о. державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І., спадкоємцем Ѕ майна [PERSON] , а саме кв. [ADDRESS] , є його: -дружина - [PERSON] - на Ѕ частку майна; -донька - [PERSON] - на Ѕ частку майна (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї від 21.10.2019 року, виданої виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до акту від 22.10.2019 року, засвідченого депутатом Миколаївської міської ради Колмиковим С.Є. та свідками [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] не проживають з 2014 року (а.с.11). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Частиною другою ст. 64 ЖК України встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст. 405 ЦК України. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, їхня відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Згідно ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 768,40 гривень (а.с.1), з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved