Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі Чернігівської міської ради про визнання за ними права власності за набувальною давністю в рівних частинах кожному на 1/3 частини трикімнатної квартири, що складає кімнату під літерою «5» площею 12,2 кв. м. за № 55, що в буд. № 17 по вул. В.Чорновола (Войкова) в м. Чернігові, яка раніше належала померлому 20.12.2004 [PERSON]. Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їм на праві приватної власності по договору довічного утримання від 04.05.2001 належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] (Войкова) в м. Чернігові після померлої 15.01.2005 [PERSON]. 1/3 частина цієї квартири належала її сину- Ребенко М.І., згідно договору дарування від 24.04.2001 та договору конкретного користування від 24.04.2001, який помер 20.12.2004. Цю частину квартири, а саме кімнату під літерою «5» площею 12,2 кв. м, що складає 1/3 частину квартири в порядку спадкування після його смерті ніхто не прийняв, так як його мати [PERSON], померла фактично через місяць після його смерті. Їм довелося хоронити [PERSON] і [PERSON], так як нікого із рідних у них більше не було. Оскільки починаючи з моменту смерті [PERSON], а саме з 20.12.2004 вони фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіли його майном, 1/3 частиною трикімнатної квартири, утримували її, робили капітальний ремонт, мешкали в ній, то вважають, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, набули на дану кімнату право власності за набувальною давністю. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заперечення на позов. Вислухавши доводи позивачів та їх представника, вивчивши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із інформаційної довідки КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації № 1364 від 25.04.2016, спірна частина майна, а саме: 1/3 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] (Войкова) в м. Чернігові, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.2001 № 33-11206 та Договору конкретного користування від 24.04.2001 № 1-1224. Іншими власниками, за якими зареєстровано право власності на даний обєкт нерухомості є: [PERSON], який має право на 1/3 частини в квартири [ADDRESS] (Войкова) в м. Чернігові на підставі договору довічного утримання від 04.05.2001 № 1-1357 та [PERSON], яка має право на 1/3 частини в квартири [ADDRESS] (Войкова) в м. Чернігові, на підставі договору довічного утримання від 04.05.2001 № 1-1357 ( а.с. 15). Відповідно до договору конкретного користування квартирою від 24.04.2001 в користування [PERSON] було передано кімнату під літерою «5» площею 12,2 кв. м. що складає 1/3 частини квартири № 55, що в буд. № 17 по вул. Войкова в м. Чернігові( а.с. 9). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 20.12.2004 (а.с.4). Відповідно до відповіді Другої чернігівської державної нотаріальної контори №2716/01-16 від 02.06.2016, за даними Спадкового реєстру від 01.06.2016 за № 44039592, спадкова справа до майна померлого 20.12.2004 [PERSON] не заводилась ( а.с. 59). Позивачами було надано квитанції ( а.с. 43-143) на підтвердження відсутності заборгованості по комунальних платежах з обслуговування квартири 55/1, що в буд. № 17 по вул. В.Чорновола (Войкова) в м. Чернігові. Відповідно до довідки паспортної служби Комунального підприємства «Новозаводське» № 2701 від 08.04.2016 (а.с. 13) [PERSON] був зареєстрованим за адресою [INFO]/1 з 14.09.1982 і на день смерті 20.12.2004. Відповідно до довідки паспортної служби Комунального підприємства «Новозаводське» № 2700 від 08.04.2016 за адресою : [ADDRESS]/2 зареєстровані та проживають: [PERSON], донька [PERSON], дружина [PERSON] ( а.с. 6). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачі проживають в [INFO] вже 10 років. Вони доглядали бабусю, власницю квартири, і по договору довічного утримання набули право власності на частину квартири. У власниці квартири був син. І бабуся і син померли, позивачі їх хоронили. [PERSON] та [PERSON] продовжують проживати і утримувати квартиру, роблять в ній ремонт. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON], підтвердила, що позивачі проживають в [INFO] понад 10 років. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що в судовому засіданні було наведено достатньо доказів того, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном, а саме 1/3 частиною трикімнатної квартири, що складає кімнату під літерою «5» площею 12,2 кв. м. за № 55, що в буд. № 17 по вул. В.Чорновола (Войкова) в м. Чернігові, яка раніше належала померлому 20.12.2004 [PERSON] і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а тому відповідно до положень ст. 344 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved