Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

За уточненими вимогами (а.с.204) [PERSON] просить визнати право власності на будівельні та оздоблювальні матеріали, які були використані ним в процесі будівництва 133 кв.м. площі магазину «Садко», розташованого по вул..Конотопських Дивизій, 18 в м.Конотопі, Сумської області. На обґрунтування вимог у позові зазначено, що [PERSON] та його брат [PERSON] є засновниками ТОВ фірма РТВ-сервіс. 06.06.2007 року за договором купівлі-продажу вказана фірма придбала магазин Садко, розташований по площі Конотопських дивізій, 18 у м.Конотопі, а 27.08.2007 року отримала дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації та на будівництво прибудови до магазину площею 133 кв.м. Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 07.08.2008 року виданий дозвіл на виконання будівельних робіт прибудови. 01.06.2009 року між ним, [PERSON], та ТОВ був укладений інвестиційний договір будівництва та переобладнання магазину «Садко» за умовами якого інвестор отримує у власність визначену договором частку після внесення інвестицій, завершення будівництва і введення комплексу в експлуатацію (п.1.2 Договору). Також сторони домовились, що усі поліпшення, проведені в магазині «Садко» за рахунок інвестицій переходять у власність ТОВ «РТВ-сервіс», а прибудова площею 133 кв.м. у власність фізичної особи інвестора [PERSON] Розмір інвестиції був встановлений у 200 000 грн. Фактично ж позивачем інвестовано в будівництво 233306 грн. 94 коп., що визначено рішенням Господарського суду Сумської області від 06.10.2014 року. Проте, з часом стало відомо, що з метою погашення заборгованості перед ПАТ «[PERSON] Аваль» державною виконавчою службою накладений арешт на магазин, який виставлений на прилюдні торги. Оскільки прибудова до магазину в експлуатацію не здана, то право власності інвестором не набувається, а тому просить визнати право власності на будівельні та оздоблювальні матеріали, що були придбані за рахунок інвестиційних коштів і використані на будівництво прибудови. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.203). Відповідач ТОВ фірма «РТВ-сервіс» також просить розглядати справу без участі їх представника, з вимогами згодні (а.с.43). Представник третьої особи ПАТ «[PERSON] Аваль» [PERSON] заперечує задоволенню вимог. Правову позицію обґрунтовує тим, що на час укладення інвестиційного договору спірна прибудова вже існувала. Крім того, позивач був співвласником фірми, а тому є підозра, що позов заявлений з метою уникнути цивільно-правової відповідальності за кредитними договорами укладеними між Банком та ТОВ фірма «РТВ-сервіс» в забезпечення яких виступила будівля магазину «Садко». Також звертає увагу, що роботи по прибудові виконувались за договором підряду, а умовами інвестиційного договору було надання коштів, а не будівельних матеріалів. Отже, на переконання представника, позивачем невірно обраний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. Суд, вислухавши доводи представника Банку, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із такого. Відповідно до частин 1,3 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Цивільний Кодекс встановлює, що суб»єктом права власності на новостворене майно є «особа». Зміст даного поняття розкривається у розділі ІІ ЦК України «Особи». Цивільний Кодекс зазначає особу не тільки як суб»єкта, у якого виникає право власності на новостворене майно, але як особу, яка виготовила нову річ. Річ може створюватися і тоді, коли в процесі створення беруть участь інші особи за певними договорами (підряду, інвестиції тощо). За положенням ст.876 ЦК України власником об»єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. «Особою» у розглядуваному спорі є юридична особа ТОВ фірма «РТВ-сервіс» - власник магазину «Садко», що знаходиться по площі Конотопських Дивізій, 18 в м.Конотопі (а.с.9,12). Саме цьому суб»єкту надавалися дозволи на розробку проектно-кошторисної документації на будівництво прибудови до магазину та виконання будівельних робіт (а.с.10,11), а не позивачу [PERSON], який, навіть за умови інвестування будівництва, що передбачає лише надання коштів (хоча відповідний договір суду не наданий), не набуває права власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва прибудови до вказаного магазину, оскільки не є «особою» визначеною у ст.331 ЦК України.

Outcome: dismissed