Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну частку (пай)) площею 3,72 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165616, виданого Корюківською районною державною адміністрацією 27 листопада 1996 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судоме засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивачки. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської обл., що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 05.03.1996 р. 17 травня 1980 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] батько позивачки [PERSON] , помер, про що Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області зроблено 22.03.1999 року відповідний актовий запис за № 19 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.03.1999). Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області було передано у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва на території Козилівської сільської ради земельну ділянку з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі. За життя [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат на його ім`я був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165616 на земельну частку розміром 3,72 умовних кадастрових гектари, 27 листопада 1996 року. Вартість земельної частки (паю) на момент смерті - 12 664,00 грн. Відповідно до довідки Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 02.03.2017 № 294 на момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Відповідно до інформації Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165616 від 27.11.1996 на площу 3,72 в умовних кадастрових гектарах, який він не отримував, по колишньому КСП ім. Чапаєва Корюківського району Козилівської сільської ради. Отримати виписаний сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не міг, так як у зв`язку із тривалою і важкою хворобою від якої він помер [INFO] . Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 63 грн. 60 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, враховуючи, що суд своєю ухвалою відстрочив позивачу сплату частини судового збору у сумі 63 грн. 60 коп. до ухвалення судового рішення у справі, [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету за квитанцією №18 від 13.03.2018 року 320,60 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved