Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а також відповідна присадибна земельна ділянка розміром 0,1500 га. Вказане нерухоме майно було зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивачкою було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, у зв'язку з чим позивачка передала відповідачці домовлену суму за придбання даного домоволодіння, а та у свою чергу віддала позивачці усі правовстановлюючі документи. На підставі зазначеного правочину сторонами було вчинено відповідну розписку від 02 липня 2014 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки оригінал відповідного правовстановлюючого документу на присадибну земельну ділянку відсутній, залишилася тільки його копія. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та відповідачкою правочин. Позивачка просить суд визнати право власності на зазначене вище нерухоме майно. Позивачка та її представник до суду не з'явилися, надали аналогічні заяви, згідно яких на позовних вимогах наполягають у повному обсязі, просять позов задовольнити, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Троїцька державна нотаріальна контора Луганської області свого представника у судове засідання не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області № 2-937/10 від 24 грудня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно було зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивачкою було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з чим позивачка передала відповідачці домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна. На підставі зазначеного правочину нами було вчинено відповідну розписку від 02 липня 2014 року. Згідно технічної документації вказане нерухоме майно складається: житловий будинок - А, а, а1, ґ, площею 70, 8 м.кв.; літня кухня - Б, б, площею 35,1 м.кв.; сарай - В, площею 15,7 м.кв.; сарай - Г ,площею 21,7 м.кв.; сарай - Д, площею 9,1 м.кв.; сарай - З, площею 14 м.кв.; гараж - Ж, площею 19 м.кв.; погріб - ПГ, площею 14 м.кв.; убиральня - Є, площею 1,8 м.кв.; огорожа - 1,2. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 573319 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою в [ADDRESS] (кадастровий номер 4425455100:06:001:0555). Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки оригінал відповідного правовстановлюючого документу на присадибну земельну ділянку відсутній. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та відповідачем правочин. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як вона набула у власність зазначене домоволодіння, однак у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Крім цього, набуваючи право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачка також набуває право власності на відповідну земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655, ЦК України, 120 ЗК України,

Outcome: approved