Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 36796,46 гривень, та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, маючи малолітню дитину, повністю самоусунувся від її виховання, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у навчанні дитини, утриманням не займається, має заборгованість зі сплати аліментів. Позивач в судовому засідання та її представник підтримали в повному обсязі викладені в позовній заяві обставини та просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.138), про причини неявки не повідомив. Надав заяву (а.с.113) в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності з урахуванням наданого органом опіки та піклування висновку (а.с.143). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В січні місяці 2015 року, після припинення стосунків між [PERSON] та [PERSON] дитина залишилась проживати в сім`ї матері за адресою: [ADDRESS] . За інформацією дитячої поліклініки №142/08 від 08.11.2018 за дитиною доглядає мама, всі призначення та рекомендації лікаря виконує. За інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №14 «Горобинка» Чорноморської міської ради Одеської області [PERSON] регулярно відвідує дитячий садок з 04.09.2017 року. Дитиною займається тільки мати, батька жодного разу у садочку не було. За інформацією Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП України в Одеській області №48/1-5545 від 08.11.2018 [PERSON] був засуджений за ч.1 ст.309 та ч.1 ст.185 КК України. За інформацією Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] станом на 31.10.2019 мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 15795,83 грн. Вказану заборгованість відповідач сплатив. Однак, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.11.2020 (а.с.142), станом на 31.10.2020 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 45247,25 грн. Батько дитини [PERSON] був запрошений в службу у справах дітей на співбесіду, під час якої надав письмове пояснення, в якому зазначив, що він проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] заперечує. Пояснив, що дуже любить свого сина, спілкується з ним в останній раз бачився з ним 28.10.2018 року, матеріально йому допомагає та приймає участь у його вихованні. Згідно наданого висновку №1-17-831 від 23.11.2018 (а.с.63-64) виконавчий комітет Чорноморської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] [INFO] при умові надання доказів безпідставного невиконання відповідачем батьківських обов`язків. 23 грудня 2020 року головним спеціалістом служби у справах дітей Лісіциною О.М. проведено опитування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у присутності його матері [PERSON] , з метою встановлення думки дитини щодо позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] . В результаті бесіди встановлено, що [PERSON] мешкає разом з мамою. Батька хлопчика звуть [PERSON] , з яким хлопчик бачився дуже давно, навіть не пам`ятає коли. Зі слів хлопчика батько йому не телефонує, з ним не спілкується та не бачиться. Коли [PERSON] виповнилось 5 років, батько його з днем народження не привітав. Де його батько він не знає, але дуже далеко. Батько возить продукти. Зі святами та днем народження [PERSON] вітають мама, дідусь [PERSON] , бабусі [PERSON] та [PERSON] . Одяг, продукти харчування та все необхідне дитині купує мама та рідні (а.с.144). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина. Ст. 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько… ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина, то суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 20.11.2020, який складений головним державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС (а.с.142), боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, станом на 31.10.2020 у розмірі 45247,25 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 СК України передбачено, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними та підлягають задоволенню. Згідно положень Сімейного Кодексу України, аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Велика палата Верховного суду України у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц навела формулу за якою здійснюється розрахунок пені не несплату або несвоєчасну сплату аліментів та зазначила, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Позивачем був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2017 року по жовтень 2018 року згідно якого, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 36796,46 грн. Суд вважає наданий позивачем розрахунок прийнятним та таким, що здійснений відповідно формули, яка наведена у постанові від 25 квітня 2018 року Великої палати Верховного суду України. Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно наданих квитанцій (а.с.1,26) позивачем були понесені витрати на сплату судового збору та надання правничої допомоги в загальному розмірі 7204,80 грн. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. П.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved