Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

\~\~\~до суду надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої вона просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що в квартирі № 18, що розташована в будинку 28 по вул. О.Кошового в м. Часів Ярі разом з сімєю позивача зареєстрований відповідач [PERSON] Вказана квартира неприватизована. З 2003 року відповідач не мешкає у вищезазначеній квартирі ,але залишається зареєстрованим за даною адресою. За наявною інформацією, на теперішній час він мешкає за межами України, спілкування з позивачем не підтримує. На всіх осіб, зареєстрованих в зазначеній квартирі підприємствами, які надають житлово-комунальні послуги, проводяться нарахування за надані ними послуги. Вказані житлово-комунальні послуги відповідач не оплачує, та це призвело до накопичення боргів, стягнення яких на теперішній час проводяться з позивача в примусовому порядку згідно рішення суду. Отже, відповідач не мешкає у спірній квартирі впродовж останніх 13 років, не сплачує комунальні послуги, та втратив господарські звязки з цим житлом. У звязку із цим позивач була змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася. Однак, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також просила справу розглядати за її відсутності (а.с.60). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Часівоярської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та положень ст.ст.3,\~11,\~15,\~59,\~60 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], загальною площею 65,6 кв.м, житлова площа 47,4 кв.м, наймачем якої є [PERSON], неприватизована, відповідно виписки з особового рахунку № 31172 (а.с.16). Крім того, за вказаною адресою зареєстровано 3 особи: дочка наймача - [PERSON], онука [PERSON], та [PERSON]. Позивач [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], яка народилася 13 жовтня 1973 року, є дочкою наймача квартири [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-НО № 306007 від 25.10.1973 року (а.с.18). 20.12.1991 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], відповідно свідоцтва серії VІ-НО № 291250, та змінила прізвище на «Лушева». Згідно свідоцтва про одруження (1-НО № 217906), виданого 17.12.2003 року Часовоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області, 17 грудня 2003 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, актовий запис № 112, прізвище дружини після одруження «Шепілова» (а.с.19). 8 вересня 2010 року померла [PERSON] у віці 56 років, про що в Книзі реєстрації смертей 2010 року вересня місяця 9 числа зроблено відповідний актовий запис за № 242 та видано свідоцтво про смерть серії 1-НО № 481567 (а.с.17). Згідно довідки № 1530 від 9.12.2016 року, за адресою: м. Часів Яр, вул. О.Кошового, 28/18, зареєстровані: позивач [PERSON], її дочка [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а.с.56). Також, відповідно листа відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради (від 20.01.2017 № 02-57/52), який надійшов на запит суду, [PERSON], [INFO], зареєстрований за вищевказаною адресою з 29.01.1992 року (а.с.21). Згідно акту від 3.10.2016 року, виданого ТОВ «Квартал м. Часів Яр», громадянин [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [INFO] з 11.06.2010 року до теперішнього часу (а.с.57). Крім того, в акті Часовоярської міської ради від 7.12.2016 року вказано, що за адресою: м. Часів Яр, вул. О.Кошового, 28/18, мешкає [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], але разом з ними також зареєстрований [PERSON], [INFO]. Сусіди підтвердили, що [PERSON], з яким [PERSON] перебуває у розлученні, за місце реєстрації не проживає протягом тринадцяти років, мешкає окремо, а у березні 2003 року виїхав за межі України (а.с.58). Як вказує позивач, оскільки відповідач не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг, це призвело до накопичення боргів, стягнення яких проводяться з позивача в примусовому порядку згідно рішення суду. Вказаний факт підтверджується довідками ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат» (№ 742, 743 від 12.12.2016 року, в який зазначено, що [PERSON] працює на ПАТ «ЧВК» та за виконавчим листом № 2-7669 утримується та перераховується заборгованість в сумі 6\~952 грн. на користь «Донецьктеплокомуненерго», за виконавчим листом № 2-н-2168 утримується та перераховується заборгованість в сумі 681 грн., за виконавчим листом № 6\~582,36 грн., за виконавчим листом № 2-4660 в сумі 2\~522,54 грн. на користь КП «Компанія «Вода Донбасу» (а.с.54-55). Як вбачається з листа Часовоярської міської ради від 3.04.2017 року № 02-41/457 (а.с.65), відповідно до вимог пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 із внесеними до них змінами ордер видається громадянинові і є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, а також ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер це по суті правоустановчий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім'єю у жиле приміщення. Відповідно до статті 61 Житлового кодексу Української PCP від 30.06.1983 № 5464-Х із внесеними до нього змінами користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано відповідно до діючого законодавства ордер. На підставі поквартирної картки (форма Б) наймачем зазначеної квартири є [PERSON] (а.с.66). На підставі довідки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради від 30.03.2017 № 845 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мають право користування цим жилим приміщенням дві повнолітні особи, а саме: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. \~ Згідно ч.1,2\~ст. 64 Житлового Кодексу України\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). \~ Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. \~Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» [PERSON] від 2.03.2017 року № 1165, громадянин [PERSON], [INFO], в період з 2014 по теперішній час на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не звертався, медична допомога вдома не надавалась (а.с.45). Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції [PERSON] від 27.02.2017 року № 3838/201/01-2016, [PERSON] з приводу чинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення їх до квартири [ADDRESS] не звертався (а.с.44). Відповідно до ст.ст.\~71,\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та\~ заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи\~ позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з березня 2003 року, нею\~ не\~ користується, відповідач [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON]А таким, що втратив право користування житловим приміщенням -\~квартирою №\~18 в будинку № 28 по вул. О.Кошового в м. Часів Яр Донецької області. \~\~

Outcome: approved