Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по вулиці Загора, будинок 58, в селі Костобобрів Семенівського району Чернігівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог у позові зазначено про те, що в селі Костобобрів Семенівського району Чернігівської області по вулиці Загора, 58, розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час мешкає позивач. 04 травня 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 80 від 25 квітня 1989 року позивачу було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вулиця Загора, 58, село Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, яке було зареєстровано Новгород-Сіверським бюро технічної інвентаризації 09 травня 1989 року за реєстровим № 88. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Костобобрівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на домоволодіння, в якому мешкав. Про те, що позивач мав право на майно, яке належало колгоспному двору, розяснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: вулиці Загора, 58, в селі Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на нього, а він вважається тільки головою колгоспного двору. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є його власністю, яким він володіє багато років, та розташований по вулиці Загора, 58, в селі Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідач до суду відзив не подав, яким-небудь чином про наявні свої заперечення суд не повідомив. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова [PERSON], у судове засідання не прибув, подав до заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, в особі в. о. голови районної державної адміністрації [PERSON], у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів (а.с. 3-11). Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Позов відповідачем визнається повністю, а тому немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved