Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.04.2018 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит №17824, відповідно до якого банком відповідачу [PERSON] було надано кредит на споживчі потреби в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 56 % річних строком на 60 місяців. Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору №17824 від 23.04.2018 року позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 333,33 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 23 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 23 травня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Згідно п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов'язання у строки обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості з кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання передбачені кредитним договором щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконав належним чином умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 05.09.2018 року становить 22816,02 грн., з яких: заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2730,96 грн.; сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 991,70 грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом розраховані наступним чином (73,97+11,09) = 85,06 грн. В порушення умов договору відповідач заборгованість не погасив, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.04.2018 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит №17824, відповідно до якого банком відповідачу [PERSON] було надано кредит на споживчі потреби в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 56 % річних строком на 60 місяців (а.с. 7-11). Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору №17824 від 23.04.2018 року позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 333,33 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 23 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 23 травня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Згідно п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов'язання у строки обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості з кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. У пункті 8.3. кредитного договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання передбачені кредитним договором щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 03.09.2018 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 15), проте вона була залишена відповідачем без відповіді та виконання. Відповідач не виконав належним чином умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 05.09.2018 року становить 22816,02 грн., з яких: заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2730,96 грн.; сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 991,70 грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом розраховані наступним чином (73,97+11,09) = 85,06 грн. (а.с. 4-6). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонам Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України). У пункті 8.3. кредитного договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд вважає, що позов є доведений, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 05.09.2018 року в нього утворилася заборгованість перед банком, яка становить 22816,02 грн. Враховуючи викладене та у зв'язку з повним визнанням відповідачем [PERSON] заявлених позовних вимог, заборгованість в загальному розмірі 22816,02 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю у підготовчому судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 881,00 грн. Повернути ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 881,00 грн.

Outcome: approved