Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

заступник військового прокурора звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 3 074,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28 січня 2015 року відповідач був мобілізований та наказом № 62 командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 14 березня 2015 року його зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] і призначено на посаду номера обслуги 2 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 7 самохідно-артилерійської батареї і поставлено на всі види забезпечення. Тобто солдат [PERSON] вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Однак, 22 червня 2015 року близько 15.00 год. перебуваючи у військовій частині польова пошта [NUMBER] , яка дислокується у [ADDRESS] , відповідач усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, самовільно, без відповідного дозволу, залишив військову частину, незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки та проводив час на власний розсуд, та повернувся до військової частини лише 02 лютого 2016 року, але 05 лютого 2016 року знову залишив таку. Таким чином військовослужбовець [PERSON] будучи військовослужбовцем ЗСУ без дозволу безпосереднього командира у період з 22 червня 2015 року по 02 лютого 2016 року та з 05 лютого 2016 року по 14 квітня 2016 року, самовільно залишив військову частину польова пошта [NUMBER] , без поважних причин в умовах особливого періоду обов`язки військової служби не виконував, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду. Вказані обставини встановлені також вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 407 КК України. Крім цього, згідно довідки військової частини польова пошта [NUMBER] від 23 лютого 2017 року №555 в період з 22 червня 2015 року по 02 лютого 2016 року та з 05 лютого 2016 року по 14 квітня 2016 року відповідачу виплачено кошти на загальну суму у розмірі 3 074,40 грн., які отримані внаслідок недобросовісності з боку останнього, та які на сьогоднішній день не повернуті. Оскільки Міністерство оборони України в особі військової частини [NUMBER] з квітня 2016 року і по теперішній час з позовом до суду про стягнення безпідставно набутих коштів до [PERSON] не звернулося, виявлено порушення на даний час залишаються не усунутими, а отримані відповідачем кошти не повернуті, тому прокурор просить задовольнити позов. У судове засідання військовий прокурор не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 62 командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 14 березня 2015 року відповідача [PERSON] як солдата зараховано до списків військової частини польова пошта [NUMBER] на всі види забезпечення, та вважати призначеними на посади і такими, що того ж дня справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадами (а. с. 6-9). Разом з цим, вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. ст. 60, 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки (а. с. 10-12). Встановлено, що згідно повідомлення командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 23 лютого 2017 року, у період з 22 червня 2015 року по 02 лютого 2016 року та з 05 лютого 2016 року по 14 квітня 2016 року відповідачу [PERSON] виплачувалось грошове забезпечення в наступному розмірі: червень 2015 року нараховано 734,64 грн., виплачено 704,52 грн.; серпень 2015 року нараховано 2 471,20 грн., виплачено 2 369,88 грн. (а. с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що відповідач [PERSON] самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, обов`язки військової служби не виконував, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, при цьому отримуючи в цей час грошове забезпечення, тому позов слід задовольнити. Крім цього, згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved