Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва 17 січня 2020 року надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2020 року передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 03 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 травня 2019 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 445. Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалося, в них різні погляди на сімейне життя, що супроводжується постійними конфліктами, відсутнє взаєморозуміння та повага. Крім цього з грудня 2019 року подружжя припинило спільне проживання, а тому відновлення шлюбних відносин є неможливим. Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, на подання відзиву не скористався. В судове засідання, яке відбулось 26 травня 2020 року сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З свідоцтва про шлюб, виданого 03 травня 2019 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2019 року, актовий запис № 445 (а.с. 7). Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем, оскільки подружжя має різні погляди на життя, спільне життя не склалося, в них різні погляди на сімейне життя, що супроводжується постійними конфліктами, відсутнє взаєморозуміння та повага. Крім цього з грудня 2019 року подружжя припинило спільне проживання, а тому відновлення шлюбних відносин є неможливим. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги підстави позову, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що мають істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved