Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить припинити обтяження речових прав та зняти (скасувати) заборону на відчуження (розпорядження) нерухомим майном, а саме: житловим будинком №28 та земельною ділянкою з кадастровим номером 1822510100:01:013:0034 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Репіна, накладену Коростишівською державною нотаріальною конторою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 20 березня 2006 року за №2986233, підставі виникнення повідомлення б/н, виданого 25 червня 1962 року Будуправління №76. В обґрунтування позову вказує, що в їй на прав приватної власності належить домоволодіння , яке знаходиться по вулиці Репіна, 28 в місті Коростишеві Житомирської області, яке вона мала намір подарувати своєму синові - [PERSON]. У звязку з цим вона звернулася до приватного нотаріуса, однак при вирішенні цього питання їй стало відомо, що на домоволодіння накладено арешт. Реєстратором запису про обмеження була Коростишівська державна нотаріальна контора. Позивач вважає, що внесення даного обтяження є безпідставним, тому вона звернулася до Коростишівської державної нотаріальної контори із заявою про надання інформації на підставі яких було накладено арешт та провести зняття вказаного арешту, проте їй було відмовлено у наданні документів та зняття арешту на нерухоме майно з наданням інформації такого змісту: згідно запису а Реєстрі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (порядковий номер №339 за 1962 рік) за [PERSON] рахується заборона на житловий будинок, що знаходиться в місті Коростишеві Житомирської області по вулиці Репіна, 28, накладена Коростишівською державною нотарільною конторою на підставі повідомлення Будуправління №76 від 25 червня 1962 року. Надати копію документів нотаріальна контора не має можливості у звязку із відсутністю документів за 1962 рік. Що стосується зняття вказаної заборони, то відповідно до статті 27 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обмеження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Позивач вказує, що звернулася до Коростишівського районного суду Житомирської області з приводу перевірки алфавітних показників Коростишівського районного суду Житомирської області відносно того, чи розглядалися справи про накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок №28 по вулиці Репіна в місті Коростишеві Житомирської області, яке до 05 травня 1997 року належало чоловіку позивача - [PERSON], а в подальшому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач стала власником даного майна. У звязку з відсутністю ухвали (рішення) щодо обмеження речових прав на нерухоме майно, позивач вважає, що дана заборона накладена безпідставно. Додатково позивач вказує, що на підтвердження безпідставності накладення даного арешту свідчить той факт, що згідно витягу обтяження було накладено 25 червня 1962 року на підставі повідомлення Будуправління №76, однак будівництво домоволодіння №28 по вулиці Репіна в місті Коростишеві Житомирської області було розпочате лише у 1968 році на підставі Договора о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка, виданого на імя [PERSON] та актом на забудову від 08 січня 1978 року. В подальшому було прийнято Решение исполнительного комитета Коростышевского городского совета от 29 марта 1968 года про відвід земельної ділянки для індивідуального будівництва. 28 лютого 1978 року було зареєстровано право власності на дане домоволодіння в Житомирському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14, реєстр №2858, та отримано свідоцтво №145 про належність вказаного будинку на праві особистої власності [PERSON] Оскільки накладений арешт позбавляє позивача права на користування та розпорядження належним їй майном, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у письмових запереченнях на позовну заяву вказує, що невірно визначено предмет позову, оскільки було накладено саме заборону відчуження нерухомого майна, а не арешт. Також представник відповідача вказує, що внесено інформацію про заборону, а не арешт, і субєктами внесення такої інформації про заборони були і є на сьогоднішній час не виключно суди і органи виконавчої влади, а цілий перелік органів, підприємств і організацій, визначений Законом України Про нотаріат в редакції на той час і на сьогоднішній день, зокрема: накладені судами чи то банками, підприємствами та організаціями за їхніми повідомленнями про видачу позики (кредиту) і т.д., тому внесення такої інформації нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі повідомлення від 25 червня 1962 року Будуправління №76 було законним і правильним, про що свідчить, зокрема, запис в книзі Реєстру обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (порядковий номер №339 за 1962 рік), де міститься відмітка про надходження вказаного повідомлення та реєстрацію вказаної заборони. Також представник відповідача вказує, що не державна нотаріальна контора була обтяжувачем при накладенні заборони на нерухоме майно, а обтяжувачем було по даній справі Будуправління №76, згідно повідомлення від 25 червня 1962 року. Нотаріальна контора в 1962 році була лише реєстратором, оскільки лише нотаріальна контора мала доступ до Державного реєстру заборон нерухомого майна, який зявився згідно положення про Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ №31/5 від 09 червня 1999 року, лише в 1999 році і куди вносилися всі накладені заборони, зокрема, накладені судоми чи то банками, підприємствами та організаціями за їх повідомленнями про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири), що і є й на сьогоднішній момент згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22 лютого 2012 року №29/5. Перевіркою Реєстру обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (порядковий номер №339 за 1962 рік) встановлено, що за [PERSON] дійсно рахується заборона на житловий будинок, що знаходиться в місті Коростишеві Житомирської області, вулиця Репіна, 28, накладена Будуправлінням №76 від 25 червня 1962 року, яка на сьогоднішній день не знята. Відповідно до змін, внесених відповідно до Закону України Про нотаріат, зі статті 34 даного Закону виключено таку нотаріальну дію як зняття заборони відчуження нерухомого майна, тому в даному випадку нотаріальна контора є лише реєстратором і керується новим Законом Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ 25 грудня 2015 року №1127, які набрали чинності з 01 січня 2016 року. Третя особа, [PERSON], подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, письмові пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності надежить житловий будинок за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Репіна, будинок 28, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 грудня 2015 року, індексний номер: 50629032. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 05 травня 1997 року спадкоємцем майна [PERSON], померлого 04 квітня 1996 року є його дружина [PERSON], що мешкає за в місті Коростишеві по вулиці Репіна, 28. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку з належними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в місті Коростишеві по вулиці Репіна, 28, що належав померлому на підставі свідоцтва №145 на право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 28 лютого 1978 року, зареєстрованого в Житомирському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14, стор. 2, реєстр. №2958. На житловий будинок, обєкт житлової нерухомості за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вулиця Репіна, будинок 28, було накладено заборону на нерухоме майно 20 березня 2006 року Коростишівською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер: 2986233, на підставі повідомлення б/н від 25 червня 1962 року Будуправлінням №76. Особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 29 березня 1968 року між [PERSON] та виконавчим комітетом Коростишівської міської ради депутатів працюючих було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності. Відповідно до акту від 25 січня 1978 року комісія постановили вважати прийнятим житловий будинок №28 по вулиці Репіна в місті Коростишів Житомирської області в експлуатацію. Згідно повідомлення Коростишівської державної нотаріальної контори №01-16/167 від 21 березня 2016 року за [PERSON] рахується заборона на житловий будинок, що знаходиться в місті Коростишеві Житомирської області, вулиця Репіна, 28, накладена Коростишівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Будуправління №76 від 25 червня 1962 року, згідно запису в Реєстрі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (порядковий номер №339 за 1962 року). Надати копію документів (повідомлення, ухвали та витягу) на підставі яких накладалася вищевказана заборона, нотаріальна контора не має можливості у звязку з відсутністю документів за 1962 рік. Відповідно до повідомлення Коростишівського районного суду Житомирської області за вихідним №01-18/16/2016 від 16 березня 2016 року згідно перевірки алфавітного покажчика щодо [PERSON] відомості відсутні за період 1945-1996 роки. Станом на 28 березня 2016 року субєкт господарювання з найменуванням Будуправління (стройуправление) №76 або його правонаступники не значаться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій у Житомирській області, що підтверджується повідомленням Головного управління статистики у Житомирській області №07-08/61 від 28 березня 2016 року. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до пункту 250 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, в редакції чинній станом на момент реєстрації заборони, а саме на 20 березня 2006 року, Нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна, накладає заборону їх відчуження: 1) за повідомленням банку (фінансової установи), іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири; 2) при посвідченні договору застави, ренти житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, якщо це передбачено договором; 3) при посвідченні договору довічного утримання (догляду); 4) при посвідченні договору дарування з обов'язком передати майно у майбутньому, якщо це передбачено договором; 5) при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою (строком на п'ять років); 6) при одержанні повідомлення про смерть особи, що за життя склала спільний заповіт подружжя; 7) при одержанні повідомлення про набрання чинності рішенням суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; 8) при посвідченні спадкового договору; 9) за постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 10) в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно пункту 251 вищевказаної Інструкції накладання заборони провадиться шляхом вчинення напису про це на повідомленні установи банку, іншої юридичної особи про видачу позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири та на повідомленні про набрання чинності рішенням суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Один примірник повідомлення з написом нотаріуса про надходження заборони надсилається відповідній установі банку або іншій юридичній особі, що видали позичку, відповідному органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, а другий - залишається у справах нотаріуса. Згідно пункту 252 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (додаток N 7). Накладені заборони та арешти підлягають обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти рухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації у Державному реєстрі застав рухомого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право власності позивача на житловий будинок шляхом безпідставної заборони відчуження такого будинку. Представник Коростишівської державної нотаріальної контори не надав суду належних доказів того, що заборону відчуження будинку належного відповідачу було накладено за наявності підстави передбаченої Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, в редакції чинній станом на момент реєстрації заборони, або іншим законом. Суд вважає, що заборона відчуження житлового будинку №28 з належними до нього будівлями і спорудами, який розташований по вулиці Репіна в місті Коростишеві Житомирської області, зареєстрована 20 березня 2006 року за реєстраційним номером 2986233 є безпідставною і підлягає зняттю. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 386, 391 Цивільного кодексу України, п.п. 250, 251, 252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5,

Outcome: approved