Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] за минулий час з 01 червня 2015 року по 31.12.2016 року у загальній сумі 45 859,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу у сторін народився син, вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в свою чергу не надає коштів на утримання спільної дитини з червня 2015 року. А тому позивач вважає, що відповідач має сплатити аліменти за минулий час. В судовому позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти сплати аліментів в розмірі 1200,00 грн.та пояснив, що на даний час офіційно не працює. Водночас відповідач заперечив проти сплати аліментів за минулий час оскільки позивач не зверталась до нього з проханням сплатити аліменти. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 27.09.2003 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Як пояснили сторони, на даний час шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 79 СК України, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Пред'явивши позов до суду в січні 2017 року, [PERSON] просила стягнути аліменти на утримання дитини з 01.06.2015 року. Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.79 СК України, позивачка мала довести суду, що вона вживала заходів щодо отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, а останній від надання такої допомоги ухилявся. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 18.01.2017 року. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час участь в утриманні дитини не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на його утримання не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини, відповідач інших дітей на утриманні на даний час не має, не має постійного місця роботи та постійного доходу, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1 200,00 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] з моменту подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial