Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що відповідач, донька спадкодавця, за її життя ніколи матеріально та фізично не допомагала, а напроти, з кінця 2008 року відповідач пішла жити окремо від своєї матері та перестала допомагати взагалі, навіть по домашніх справах - особливо в період часу якого здоров'я [PERSON] поступово погіршувалося, а фізичний стан ускладнювався, спадкодавець потребувала сторонньої допомоги, оскільки важко хворіла, але відповідач по день своєї матері не надавала ні моральної ні матеріальної допомоги, жодного разу не запропонували допомоги своєї матері, не надавала жодної копійки на її лікування та утримання, не разу не з'явилась її провідати і навіть не зателефонувала поцікавитись про її стан здоров'я, навпаки сварилась з нею. Крім того, відповідачка не здійснила фізичної або матеріальної допомоги при похованні спадкодавця. У зв'язку з викладеним позивач просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті [INFO]. [PERSON], яка є її матір'ю, до складу якої ввійшли всі її права та обов'язки, які існували на момент її смерті. Позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити, в останнє судове засідання не з'явилась. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що відповідач опікувалась новонародженою дитиною та він особисто разом з позивачем надавали допомогу спадкодавцю, тому підстав для задоволення позову немає, а документального підтвердження такої допомоги не існує, оскільки необхідності збирати докази не вбачали за потрібне. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] була інвалідом другої групи з 26.02.2003р. (а.с. 93-142); за життя [PERSON] захворіла на рак лівої легені та починаючи з 25.01.2010р. її стан здоров'я значно погіршився, внаслідок чого [PERSON] останніх півроку свого життя постійно лікувалась стаціонарно (а.с. 63-91, 143-207). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 4). З заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулись позивач [PERSON] - мати спадкодавця (а.с. 46, 48зв. - 51 ), та відповідач [PERSON] - донька спадкодавця (а.с. 40, 43). Як роз'яснює в п.6 своєї постанови Пленум Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. за № 7 безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] й [PERSON] встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що [PERSON] з початку 2010 року захворіла тяжкою хворобою та проходила стаціонарне лікування, перебувала у безпорадному стані у післяопераційний період на початку 2010 року та самостійно проживала в кв. [ADDRESS], не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги, лікування й харчування. В квітні 2010 року про цей стан дізналась [PERSON] та приїхала з дачі в с.Єгорівка Розділянскього району Одеської області, надавала допомогу доньці, возила її по лікарнях за для лікування та медичного обстеження, а в кінці липня 2010 року відвезла доньку на дачу з метою її оздоровлення. [PERSON], надавали допомогу здійснювали утримання та харчування мати - [PERSON], та [PERSON] (який згодом [INFO]. помер). Про ці обставини достовірно була обізнана відповідач, яка відмовилась надавати будь яку допомогу, посилаючись на власну зайнятість. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухилялась від надання будь якої допомоги, матеріально та фізично не допомагала матері, уникала моральної підтримки та навіть спілкування, не брала участі у похованні спадкодавця, що достовірно встановлено судом з пояснень вищезазначених свідків. За рішенням суду відповідно до положень ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином суд дійшов до висновку про доведеність підстав, на які позивач посилалась в обґрунтування заявлених позовних вимог. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача про те, що в той час відповідач опікувалась новонародженою дитиною та не мала можливості приділити уваги та простого спілкування матері, що хворіла на невиліковну хворобу, як такі, що суперечать моральним засадам суспільства та, зокрема, не підтверджені жодним доказом. Не можуть бути прийняті до уваги судом заперечення представника відповідача про те , що він особисто надавав таку допомогу, знаючи померлу останні 8 місяців її життя як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті. Також судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідача на неповноту дослідження доказів по справі, а саме, що суд відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка з боку сторони відповідача, оскільки таке клопотання було раптово заявлено лише після допиту свідків з боку сторони позивача (значно пізніше того, як суд перейшов до розгляду справи по суті), й сторона не довела, що докази було подано несвоєчасно з поважних причин. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. В силу положень ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 31.07.2015р. у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,4 кв.м. Згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved