Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шукайводської сільської ради звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, зазначивши, що 30.11.2003 в с. Ліщинівка Христинівського району Черкаської області померла [PERSON], [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення розміром 3,02 га, вартістю 135938 грн. 80 коп., що розташована в межах Шукайводської сільської ради, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 011437 від 15.11.2003. З огляду на те, що спадкоємець першої черги [PERSON], спадщину після смерті матері не прийняв, просив визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади села Шукайвода в особі Шукайводської сільської ради. В судовому засіданні прокурор Школьна А.В. заяву підтримала, пояснила, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, єдиний спадкоємець [PERSON] [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняв, а тому земельна ділянка сільськогосподарського призначення розміром 3,02 га, що розташована в межах Шукайводської сільської ради, повинна перейти у власність територіальної громади села Шукайвода як відумерла спадщина. Шукайводський сільський голова [PERSON] в судовому засіданні заяву прокурора підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] проти задоволення заяви заперечив, вказавши, що [PERSON] являється сином померлої [PERSON], спадщину прийняв шляхом заволодіння правовстановлюючим документом на землю. Окрім того, вказав, що заява заступником керівника Уманської місцевої прокуратури подана в інтересах неуповноваженого субєкта, оскільки такого характеру заяви зобовязаний подавати орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини тобто за місцем смерті спадкодавця. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. \~ \~ Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 30 листопада 2003 року в с. Ліщинівка Христинівського району Черкаської області померла [PERSON], [INFO], що підтверджується копією актового запису про смерть №29 від 01.12.2003. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення розміром 3,02 га, вартістю 135938 грн. 80 коп., що розташована в межах Шукайводської сільської ради, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 011437 від 15.11.2003. Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та становить 135938 грн. 80 коп. [PERSON] до дня смерті проживала в с. Ліщинівка в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) в Христинівському районі. Власного житла не мала. Розпорядження на випадок смерті за життя не зробила. У звязку з чим спадкування здійснювалося за законом. Після її смерті залишився один спадкоємець першої черги [PERSON], житель [INFO]. 13.03.2013 [PERSON] звернувся до Христинівсього районного суду із позовною заявою про продовження строків для подання заяви про прийняття спадщини. В ході судового розгляду справи позовні вимоги змінив та просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно земельну ділянку сільськогосподарського призначення, мотивуючи це відсутністю правовстановлюючого документу на землю. Рішенням Христинівського районного суду від 03.04.2013 позовні вимоги [PERSON] про продовження строків для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Цим же рішенням за ним визнано право власності на вищевказану земельну ділянку після смерті матері. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30.04.2014 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. 18.06.2014 право власності [PERSON] на земельну ділянку припинено за заявою прокурора Христинівського району, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531\~ЦК УРСР. На час смерті спадкодавця - [PERSON] 30.11.2003 року спадкові відносини в Україні були врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. За змістом ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Цивільний кодекс України, який вступив в силу 01.01.2004 року, прийняття спадщини повязує із подачею заяви до нотаріального органу або фактом спільного проживання особи із спадкодавцем на час смерті останнього. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №33578667 від 25.03.2013 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до органів нотаріату не звертався, спільно із померлою не проживав, доказів прийняття спадщини в період дії норм ЦК УРСР та ЦК України суду не надав. Твердження заінтересованої особи та його представника [PERSON] про прийняття спадщини [PERSON] шляхом заволодіння державним актом на право приватної власності на землю не відповідає нормам ЦК УРСР та ЦК України. Цивільний Кодекс УРСР 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON], факт прийняття спадщини повязував із вступом спадкоємця у фактичне управління або володіння спадковим майном, а не із заволодінням правовстановлюючим документом на нього. За результатами вивчення матеріалів цивільної справи №706/356/13-ц встановлено, що саме відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю слугувала підставою для звернення [PERSON] до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Суд не приймає до уваги заперечення представника заінтересованої особи [PERSON] щодо подання заяви заступником керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах неуповноваженого органу місцевого самоврядування. За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за законом, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Заява заступником керівника Уманської місцевої прокуратури подана в інтересах Шукайводської сільської ради, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 278 ЦПК України\~суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Outcome: approved