Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на її утриманні перебуває малолітній син [PERSON], [INFO], який потребує матеріальної допомоги, а відповідач, що є батьком дитини, ухиляється від надання такої матеріальної допомоги на його утримання, хоча працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід і за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила і просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі - 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю і не заперечував щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено наступні факти: Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 вересня 2014 року виконавчим комітетом Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області. [PERSON], [INFO], проживає спільно з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 01.12.2016 року №575, виданою Бережанською сільською радою Лановецького району Тернопільської області та Актом обстеження умов проживання, складеним 01.12.2016 року за №576 Бережанською сільською радою Лановецького району Тернопільської області. Як вбачається з копії рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06.04.2009 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених стеттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов'язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як вбачається із пояснень позивача, наданих нею в судовому засіданні, та матеріалів справи, відповідач належну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має нерегулярний мінливий дохід. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, беручи до уваги те, що вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дитині не надає, а також враховуючи майнове становище відповідача, який має нерегулярний мінливий дохід, задовільний стан здоров'я та наявність в нього інших утриманців, беручи до уваги норму законодавства про рівні обов'язки батьків щодо утримання дитини, виходячи з забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, в зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved