Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Заступник керівник Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Канівської районної ради, Канівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 рік. Так, [PERSON] 03.12.2017 року, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2103, рухався по проїжджій частині вул. Енергетиків м. Канів Черкаської області зі швидкістю 40 км/год, діючи необережно, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, відповідно не зреагував на її зміну та, порушуючи вимоги пункту 18.4 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість та не зупинившись, виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка в той час переходила проїзну частину автомобільної дороги, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 03.12.2017 по 12.12.2017 та на її лікування було затрачено 8511,80 грн. без медикаментів, що купувалися за власні кошти. Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину, підлягають стягненню з [PERSON] , який вчинив злочин, у формі фактичних збитків, котрі понесла лікарня. З метою встановлення підстав представництва Канівським відділом Золотоніської місцевої прокуратури направлено запит Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації щодо надання інформації про вжиті заходи з метою стягнення до бюджету збитків, завданих внаслідок вчинення злочину в судовому порядку та причини, які перешкоджали, у вказаному випадку, захисту цих інтересів. З листа Канівської районної ради було встановлено, що отримавши лист від прокуратури, районній раді стало відомо про факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Крім того, Канівська районна рада не була учасником кримінального провадження та відповідно до вимог КПК України не наділена правом ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження відносно [PERSON] Також, у Канівській районній раді відсутні фінансові можливості для сплати судового збору щодо звернення до суду, оскільки в районному бюджеті на 2019 рік не передбачені кошти на сплату судового збору. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави Україна в особі Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації 8511,80 грн. збитків, перерахувавши їх на р/р 35412062045026 в ГУДКСУ в Черкаській області, отримувач Канівська центральна районна лікарня, МФО 854018, код ЄДРПОУ 02005326 (в призначенні платежу вказувати: відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] ). Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача Канівської РДА в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача Канівської районної ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Як вбачається з вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 рік. Вирок набрав законної сили 11.10.2018. Суд враховує, що згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд вважає доведеним винність дій [PERSON] , які спричинили тілесні ушкодження [PERSON] та спричинили відповідні правові наслідки. Згідно з даними довідки Канівської ЦРЛ №619/01-03 від 25.02.2019 року, [PERSON] в період з 03.12.2017 року по 12.12.2017 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділеннів Канівської ЦРЛ та на її лікування витрачено 8511,80 грн. Як вбачається з письмових пояснень Канівської ЦРЛ, у вказаній довідці про вартість лікування потерпілого вказана сума, яка обчислена на підставі Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Згідно з п.2 вказаного вище Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Вказана довідка разом із розрахунком вартості лікування досліджена судом та сумнівів у собі не викликає. Згідно з ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином судом встановлено, що витрати на лікування потерпілої [PERSON] до бюджету, розпорядником якого є Канівська районна рада, не відшкодовано, а тому вбачається заподіяння матеріальної шкоди інтересам держави. Згідно із ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи заподіяння шкоди інтересам держави та не вчинення жодних дій як Канівською ЦРЛ так і Канівською районною радою, Канівською РДА спрямованих на відшкодування завданих збитків, прокурор правомірно звернувся до суду із вказаним вище позовом. Відповідно до пунктів 3,4 вказаного вище Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яке вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухвалені вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Нормами ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, завдана позивачу шкода, яка виникла внаслідок вчинення відповідачем злочину (кримінального правопорушення) підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах ЦК України, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладені положення закону, за наявності вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2018, відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд задовольняючи позов стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн., від сплати якого був звільнений позивач на підставі п.6 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: approved