Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площею 7,9954 га в межах згідно з планом на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право на земельну частку (пай) площею 13,75 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Малоолександрівське» Троїцького району Луганської області згідно сертифікату серії [NUMBER] , оригінали яких на теперішній час втрачено. Заповіту складено не було. Спадкоємців майна [PERSON] троє - він та відповідачі, які на день смерті [PERSON] мешкали зі спадкодавцем однією сім`єю. Позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що не було надано оригіналу документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви, згідно яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі. Треті особи - Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської областіта Троїцька Державна нотаріальна контора Луганської областів судове засідання своїх представників не направили, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №5 від 12.06.2018 року (а.с. 14). Факт родинних відносин між позивачем та його померлою матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1980 (а.с. 11). Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021961188 від 25.01.2019, прізвище позивача 05.10.1980 змінено на підставі актового запису про встановлення батьківства № 11 від 17.12.1980 з « [PERSON] » на «[PERSON]» (а.с. 12-13). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.2-1831/2-19 від 01.03.2019, [PERSON] згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.11.1996 видано державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] загальною площею 7,9954 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована земельна ділянка на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 18 Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 104/02-31 від 19.02.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що ним не було надано документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 19). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved