Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернувся голова Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області Дудукалов В.С. в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкуються з нею, не проявляє будь-якої материнської турботи, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо своєї доньки та не виявляє щодо неї батьківського піклування. З 20.02.2018 дитина тимчасово влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. У зв`язку з цим, орган, якому надано право на звернення до суду в інтересах неповнолітньої дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Також підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] . Представник Служба у справах дітей Хлібець М.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.2017, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.2017. Запис про батька дітей проведено в установленому законом порядку за вказівкою матері [PERSON] згідно зі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 23.11.2017. Відповідно до Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.02.2018 та від 09.02.2018, [PERSON] та [PERSON] виявлені як такі, що залишилися без батьківського піклування та доставлені до Більмацької ЦРЛ смт.Більмак. Відповідно до розпорядження голови Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 20.02.2018 № 74, [PERSON] та [PERSON] направлено до КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на тимчасове перебування до рішення суду про позбавлення батьківських прав їх матері. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018. Відповідно до листів КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради від 25.06.2018 № 1121 та від 13.02.2019 за №222, малолітня [PERSON] з 21.02.2018 перебуває на повному утримані КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. За час перебування малолітньої в закладі, відповідач жодного разу не відвідала доньку, станом здоров`я та умовами виховання не цікавилася, матеріально дитину не підтримувала. З довідок та характеристики, наданих Таврійською сільською радою Запорізької області, слідує, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не працює, авторитетом серед односельців не користується, зловживає алкогольними напоями, зареєстрованого рухомого та не рухомого майна немає. За місцем реєстрації не створені умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до висновку Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування від 14.06.2019, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування враховуючи надані матеріали, інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 та п.16 Постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено неналежне виконання відповідачем покладених на неї законодавцем батьківських обов`язків, свідоме нехтування ними, що свідчить про протиправність поведінки відповідача по відношенню до своєї малолітньої доньки та вказує на винну її поведінку. За таких обставин, таку винну поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених на них законодавством обов`язків, а отже позов в цій частині обґрунтований, тому підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з такого. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач не надала жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, не навела обставин, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved