Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , до [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування заяви вказала, що 06 лютого 2009 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Довоговільською сільською радою Володимирецького району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 03. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] . Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, але надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином, однак в судові засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву чи будь-яких пояснень з приводу позову не надав. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2009 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06 лютого 2009 року. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] . Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи копіями свідоцтв про народження. Також встановлено, що діти перебувають на утриманні матері [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , на даний час офіційно не працевлаштований та має нерегулярний мінливий дохід. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, відповідач з позивачкою проживають разом однак не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, діти знаходяться повністю на утриманні матері. Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання. Дітей залишити проживати з матір`ю. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Виходячи з вище викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд рахує за правильне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved