Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернулося [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Готель «Європа-Броди» з позовом до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «[PERSON] завод мінеральних вод», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] відділ Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в якому просить: 1. звільнити з-під арешту (зняти арешт), накладеного постановою про арешт майна боржника, винесеною 26 березня 2013 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 37221358 та постановою про опис та арешт майна боржника, винесеної 06 грудня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у зведеному виконавчому провадженні № 51502370, наступне майно боржника, [PERSON], яке є предметом іпотеки: а) \~ \~ \~ \~готельний комплекс з вбудованими приміщеннями громадського харчування загальною площею 1413,9 квадратних метрів, житловою площею 158,9 квадратних метрів, яке розташоване за адресою: вулиця Юридика, будинок 9, місто Броди, Львівська область, Україна; б) \~ \~ \~ \~земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 4620310100:11:004:0004, яка розташована за адресою: вулиця Юридика, будинок 9, місто Броди, Львівська область, Україна; 2. \~ \~ \~ \~у рахунок погашення заборгованості за договором банківського кредиту (кредитна лінія) № 2-КЛ/10-Л від 09 квітня 2010 року, яка станом на 23 вересня 2016 року становила 2334482,94 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: готельний комплекс з вбудованими приміщеннями громадського харчування загальною площею 1413,9 квадратних метрів, житловою площею 158,9 квадратних метрів, яке розташоване за адресою: вулиця Юридика, будинок 9, місто Броди, Львівська область, Україна та земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 4620310100:11:004:0004, яка розташована за адресою: вулиця Юридика, будинок 9, місто Броди, Львівська область, Україна шляхом передачі його іпотекодержателю, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ ЄВРОПА», у власність та визнання за іпотекодержателем права власності це майно за початковою ціною, установленою на рівні, не нижчому звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єкт оціночної діяльності/незалежним експертом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 квітня 2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УКРГАЗПРОМБАНК» було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 722. 23 вересня 2016 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ «ЄВРОПА-БРОДИ» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ФІНАНС» було укладено в письмовій формі наступні двосторонні правочини (договори): 1) Договір про відступлення права вимоги № 2 від 23 вересня 2016 року; 2) Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 9 квітня 2010 року, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 722. Даний договір було посвідчено 23 вересня 2016 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 907. Позивач вважає, що таким чином, починаючи з 23 вересня 2016 року, позивач набув права іпотекодержателя щодо нерухомого майна, переданого відповідачем в якості предмету іпотеки на підставі відповідного іпотечного договору. Згодом позивач дізнався про те, що на відповідне іпотечне майно боржника державною виконавчою службою накладено обтяження у вигляді арешту, а саме: 1) \~ \~ \~ \~постановою про арешт майна боржника, винесеною 26 березня 2013 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 37221358; 2) \~ \~ \~ \~постановою про опис та арешт майна боржника, винесеної 06 грудня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у зведеному виконавчому провадженні № 51502370. Позивач вважає, що накладення арешту на вищезгадане майно порушує його права. 23.01.2018 року судом до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В судовому засіданні 21.02.2018 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог позивача. Окрім того, в судовому засіданні 02.10.2018 року він просив визнати недійсним договір від 23 вересня 2016 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 09 квітня 2010 року, укладеним між ТзОВ «[PERSON] ФІНАНС» і ТзОВ «Готель «Європа-Броди»; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку 14877329 і номери запису про обтяження 14877899 та 14877698, про що подав суду 02.10.2018 року письмове клопотання від 01.10.2018 року. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до пункту 9 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Незважаючи на такі вимоги закону позивач не надав суду жодного належного доказу у справі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин суд не має можливості встановити факт порушеного права позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Готель «Європа-Броди». Тому в задоволенні вимог позивача слід відмовити. Щодо мотивів третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про відсутність в матеріалах справи доказів, які він подав суду, то такі твердження є голослівними. Адже, [PERSON] у своєму клопотанні від 01.10.2018 року, яке подано ним до суду 02.10.2018 року, вказує про відсутність у матеріалах справи поданих ним суду документів на 64-х аркушах, долучених до його заяви від 10.05.2017 року. Проте, на підтвердження цього суду не надав жодного доказу, хоча покликається при цьому на «копію заяви із штампом суду і підписом працівника канцелярії суду». А матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 10.05.2017 року дійсно звертався до Бродівського районного суду Львівської області із заявою від 10.05.2018 року про вступ у справу як третьої особи (т. 1 а.с. 21-22), до якої долучив копії 11 документів на 64 аркушах, які знаходяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 23-85). Щодо вимог третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору від 23 вересня 2016 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 09 квітня 2010 року, укладеним між ТзОВ «[PERSON] ФІНАНС» і ТзОВ «Готель «Європа-Броди»; вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку 14877329 і номери запису про обтяження 14877899 та 14877698, поданих суду в судовому засіданні 02.10.2018 року, то судом враховано, що [PERSON] визнаний судом третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору за клопотанням самого ж [PERSON],\~що свідчить\~про відсутність\~у нього\~права пред'явлення\~позовних вимог.\~ Також судом при вирішенні питання щодо вимог [PERSON] враховано мотиви колегії\~суддів судової\~палати у\~цивільних справах\~Апеляційного суду\~Львівської області,\~викладені у\~Постанові від\~27.07.2018\~року у цій же справі, яка згідно вимог ст. 18 ЦПК України є обов'язковою для суду першої інстанції, якою скасовано Ухвалу суду першої інстанції від 29.03.2018 року на підставі того, що «суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся до суду з позовом у квітня 2014 року. За цей період розгляд справи відкладався неодноразово, представник позивача з'являвся у судові засідання та надавав свої пояснення щодо заявлених позовних вимог. Також суд не з'ясував у позивача та його представника можливості розгляду справи за їх відсутності. Отже, всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, в зв'язку з чим ухвалення рішення по суті не здійснюється понад рік. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті» (т. 2 а.с. 81). Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертається до суду з заявами 10.05.2017 року (т. 2 а.с. 21) і лише 02.10.2018 року подає до суду свої позовні вимоги, не мотивуючи, чому такі не було подано з часу надання судом йому процесуального статусу, тобто з 23.01.2018 року (коли його залучено до участі у справі (т. 1. а.с. 214-215). Адже п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено обов'язок [PERSON] сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи. Також враховано вимоги ч. 1 ст. 52 ЦПК України, із змісту якої вбачається, що подати позов до однієї або декількох сторін може третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до початку\~першого судового засідання. За таких обставин вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку та про обтяження, до розгляду не прийняті.

Outcome: dismissed