Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 січня 2014 року у задоволені позовних вимог [PERSON] до державної науково - дослідної установи «Центр продуктивності Міністерства соціальної політики України» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення, ухвалити нове яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в обґрунтування доводів зазначає, що прийнятий Краматорським судом судовий наказ від 05. 06. 2013 року про стягнення на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 31 947,54 грн.,який набрав законної сили від. 02.07. 2013 року не перейшов у стадію виконання, на сьогоднішній день розрахунку не проведено, у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу відмовлено. Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з позовом до ДНДУ «Центр продуктивності Міністерства соціальної політики України» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначила, що працювала на посаді старшого наукового співробітника, завідувача відділу в державній науково - дослідній установі «Центр продуктивності Міністерства соціальної політики України». Наказом № 14 від 03.06.2013 року була звільнена з роботи. Відповідач невчасно сплачував заробітну плату в результаті чого за період з червня 2012 року по червень 2013 року накопичилась заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, у тому числі компенсації за не використану відпустку, яка становила 31 947,54 грн., 05.06.2013 року Краматорським міським судом Донецької області був виданий судовий наказ про стягнення з Центра продуктивності на користь [PERSON] зазначеної заборгованості у розмірі 31 947,54 грн. У липні 2013 року на підставі судового наказу їй було сплачено 3 278,11 грн., залишок заборгованості за судовим наказом залишився 28 669,43 грн., які вона просила стягнути судовим рішенням, та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період до 3 червня 2013 року у розмірі 12 641,40 грн. Крім того під час розгляду справи [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 3 червня 2013 року по 28.01.2014 року у розмірі 27 857,90 грн., згідно наданої довідки та у відшкодування моральної шкоди просила стягнути з відповідача 3 000 грн. Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Оскільки згідно відомостей в ЄДР на даний час Державна науково - дослідна установа «Центр продуктивності Міністерства соціальної політики України» знаходиться в стані припинення, голова ліквідаційної комісії Губанов Д.Л. в судове засідання апеляційного суду не з»явивися, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, отримана ним особисто. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що що [PERSON] працювала завідувачем відділу у ДНДУ «Центр продуктивності Міністерства соціальної політики України» у м. Краматорську та 03.06.2013 року була звільнена з роботи на підставі наказу від 03.06.2013 року № 14. Згідно довідки № 61 від 03.06.2013 року, виданої Центром продуктивності (а.с.5), заборгованість по заробітній платі на момент звільнення [PERSON] становила 31 947,54 грн. 05.06.2013 року по справі №2-н/234/1996/13 Краматорським міським судом був виданий судовий наказ про стягнення з Центра продуктивності на користь [PERSON] заборгованості по зарплаті в сумі 31 947,54 грн. Зазначений судовий наказ набрав законної сили 02.07.2013 року, на підставі наказу позивачці було сплачено 3 278,11 грн., залишок боргу становить 28 669,43 грн. Оскільки зазначений судовий наказ не змінений та не скасований в установленому законом порядку, є чинним, тому ухвалою Краматорського міського суду від 28 січня 2014 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 28 669,43 грн. закрите на підставі ч. 1 п. 2 ст. 205 та ст. 206 ЦПК України, на вказану ухвалу суду апеляційна скарга не надійшла. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 3 червня 2013 року по 28 січня 2014 року у розмірі 27 857,90 грн., та у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила тримісячний строк для звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП, підстави поновлення такого строку відсутні. Однак на думку апеляційного суду такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності за ст. 117 КЗпП У цьому разі перебіг тримісячного строку для звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом першої інстанції обставин, судовий наказ не виконаний, на день винесення судом першої інстанції заочного рішення повний розрахунок з позивачкою не проведений, тому застосування вимог ст. 233 КЗпП України в даному випадку є помилковим, виходячи із середнього заробітку позивачки за один день у розмірі 117,05 грн. та кількості календарних днів за період з 3.06.2013 року по 28.01.2014 року, на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 27 857,90 грн. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Апеляційний суд приходить до висновку про те, що противоправна поведінка відповідача по невиплаті заробітної плати призвела до моральних страждань позивачки, тому з урахуванням розумності та справедливості апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 300 грн., задовольнивши частково її позовні вимоги в цій частині. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути передбачені законом судовий збір на користь держави.

Outcome: partial