Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. На протязі розгляду справи позовні вимоги уточнювалися, в остаточній редакції в обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебуває в шлюбних відносинах, за період спільного проживання за спільні кошти сторонами було придбано 12/100 частини нежитлових будівель та споруд, за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 117-А, та оскільки вона повністю дбала про сімю, створювала умови для благополучного сімейного життя та забезпечувала матеріально, а відповідач, в свою чергу, не забезпечував сімю матеріально та не піклувався про неї з донькою, вважає, що має право на більшу частку у спільному майні, а саме 9/100 частини нежитлових будівель та споруд, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 117-А. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є належні докази. Жодних заяв, клопотань чи заперечень на адресу суду не надавав. Відповідно до положень ст.224-226 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Палацом урочистих подій м. Одеси. Шлюб нерозірваний. Від шлюбу є повнолітня донька [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя за спільні кошти сторонами було придбано 12/100 частини нежитлових будівель та споруд, за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 117-А, що знаходяться на земельній ділянці розміром 4923 кв.м. по фактичному використанню і мають розмір загальної площі 3118,8 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано і позначено на плані літерами: «А» - основне, «Б» - майстерня, «В» - прохідна, «Г» - склад, «Д» - трансформатор, «І» - мостіння, № 1 ворота, що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАС № 456122 від 24.02.2003 року, укладеного між ВАТ «Ера» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1063. Даний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Згідно ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, зазначене вище нежитлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Зазначений поділ означає припинення щодо цього майна права спільної сумісної власності та виникнення правового режиму права спільної часткової власності. Відповідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, ст. 369 Цивільного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Нездійснення одним з подружжя права спільної сумісної власності не припиняє його права на подружнє майно. Згідно зі ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї стороною позивача не надано, а тому суд вважає визнати рівними частки майна подружжя. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені відповідно до їх часток і жоден з подружжя не звернувся до суду з позовом про припинення права на частку у спільній власності та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної суми грошової компенсації, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: partial