Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до Гадяцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж. У позовній заяві позивачка вказує, що на підставі рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області про надання їй дозволу на будівництво гаража по [ADDRESS] на земельній ділянці, що належала Гадяцькій міській раді, вона збудувала гараж. Згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області від 26.12.2008 було присвоєно поштову адресу її гаражу: гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] . Згодом вона оформила право власності на земельну ділянку площею 0,0051 га, на якій був розташований гараж та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. З метою узаконення самовільно збудованого гаража вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно, але отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19.08.2020 мотивоване тим, що подані нею документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. У зв`язку з цим вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме гараж з погребом № [NUMBER] », розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] направила заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивачки адвокат Гринь Є.І. до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Гадяцької міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву та повідомлення про причини неявки до суду від Гадяцької міської ради не надходили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позовні\~вимоги[PERSON] \~до Гадяцької\~міської ради\~про визнання\~права власності\~на самочинно\~збудований гараж підлягають до задоволення, з таких підстав. Згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 142-5 від 24.04.1996, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво гаража розміром 6,0 х 4,0м на вільній території 5-ти поверхового житлового будинку НГДУ, що будується по [ADDRESS] та вказано, що дозвіл на будівництво і схему гаража необхідно одержати у архітектора міста. У 1996 році [PERSON] збудувала гараж без належно затвердженого проекту та дозволу на будівництво. Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 26.12.2008 за № 321-6 вказаному гаражу була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Гараж збудований на земельній ділянці по [ADDRESS] площею 0,0051 га, призначеній для будівництва індивідуального гаража, яка належить позивачці [PERSON] на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №750094 виданого 22.09.2009 відділом Держкомзему у Гадяцькому районі, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010955200081. [PERSON] звернулась до відділу ДАБК Гадяцької міської ради у Полтавській області щодо прийняття в експлуатацію самовільно збудованого гаража з погребом, де їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №158 від 03.07.2018 року із змінами і доповненнями не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих окремо розміщених гаражів, тому позивачка не має можливості набути право власності на вищезазначений гараж. Відповідно до даних технічного паспорта на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] , гараж з погребом збудований у 1996 році та позначений у технічному паспорті літ. «А-1». Частиною 2\~ст.\~331\~ЦК України\~передбачено,\~право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.\~ч.\~1\~та 2\~ст.\~376\~ЦК України\~житловий будинок,\~будівля,\~споруда,\~інше нерухоме\~майно вважається\~самочинним будівництвом,\~якщо вони\~збудовані або\~будуються на\~земельній ділянці\~без належного\~дозволу чи\~належно затвердженого\~проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно звіту про проведення технічного обстеження № 20 від 28.07.2020, за результатами технічного обстеження гаража з погребом № [NUMBER] по [ADDRESS] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК)\~та землекористувачі\~(стаття\~95\~ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. У пункті 12 зазначеної вище Постанови також передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Враховуючи, що самочинно збудований позивачкою гараж з погребом, як було встановлено судом, придатний для надійної та безпечної експлуатації, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved