Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON], третя особа: Відділ паспортної реєстрації та міграційної роботи МВ ГУ МВС України про усунення перешкод в користуванні власністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2013 року вона на підставі рішення суду набула у власність 27/50 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Після набуття нею права власності на 27/50 частки квартири в квартирі залишилася зареєстрованою колишня мешканка квартири - [PERSON], яка в квартирі не проживає, але залишається зареєстрованою за даною адресою. Відповідач добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі не бажає в зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреності від 01.07.2013 року в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином - через об*яву у пресі. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON] повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з достовірністю встановлено, що відповідно до договору дарування частини квартири від 16 травня 2008 року [PERSON] отримала в дар від [PERSON] 23/50 частини квартири [ADDRESS] Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2013 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] [ADDRESS] з 1999 року, крім того, визнано за останньою право власності на 27/50 частини квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Даний факт підтверджується копією вказаного рішення. Факт належності на праві власності 23/50 та 27/50 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] підтверджується і копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень виготовленого 19.09.2013 року. Як вбачається із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], відповідачка [PERSON] дійсно не проживає в [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до положення ст.ст. 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, оскільки позовні вимоги в частині втрати права користуванням житловим приміщенням знайшли своє підтвердження в ході судового слідства, тому відповідачку по справі слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]

Outcome: partial