Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі позивачка) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 01.08.2009 року по 10 листопада 2016 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, однак сімейне життя не склалося і рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 21.11.2016 року, цей шлюб було розірвано. В період шлюбу 08.11.2010 року у сторін народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Позивачка стверджує, що відповідач в добровільному порядку взагалі не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання сина, хоча і має змогу це робити, так як працює на посаді завідувача сектору Першотравенського управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, має постійний і стабільний дохід. На день подання позову позивачка працює, але отримує невелику заробітну плату і самотужки в достатній мірі не має можливості утримувати сина і забезпечувати його всім необхідним. Добровільно про сплату аліментів із відповідачем домовитися не вдалося, тому позивачка змушена звертатися до суду. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.08.2009 року по 10 листопада 2016 року перебували в шлюбі, однак сімейне життя не склалося і рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 21.11.2016 року, цей шлюб було розірвано (а.с.5-7). В період шлюбу 08.11.2010 року у сторін народився син [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії 1-КИ № 309439, виданого 16.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Малолітній син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати і має таку можливість, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15 березня 2017 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову за сукупністю виплат за шість місяців, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з довідкою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відповідач працює на посаді завідувача сектору Першотравенського управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з 15.08.2012 року та отримує заробітну плату 73279, 68 грн. за рік (а.с. 9). Позивачкою розраховано ціну позову з вирахуванням середньомісячного заробітку відповідача, який склав 6106,64 грн. на місяць, відповідно ціна позову склала 6106,64 грн. х 30% х 6 місяців = 9159 грн. 96 коп.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на час вчинення процесуальної дії у вигляді ухвалення судового рішення передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved