Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 900,03 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 100 грн. та 2 500 грн. моральної шкоди. Стягнути понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що при звільненні з Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих з нею не було проведено повного розрахунку, чим їй також було завдано моральної шкоди, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити з наведених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи. 28.03.2019 року представник відповідача подав відзив на позов, який разом із додатками долучено до матеріалів справи. Представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи, які судом задовольнялись та клопотання про доручення доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу на підставі зібраних доказів. Судом встановлено, що 02.03.2009 року [PERSON] було прийнято на посаду головного бухгалтера Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих. На підставі наказу від 01.10.2016 року № 42-к з 01.10.2016 року позивач приступила до виконання обов`язків директора Хмельницького УВП УТОС та згідно наказу від 01.10.2016 року № 43-к, за суміщенням виконувала обов`язки головного бухгалтера підприємства, з доплатою згідно штатного розпису. Постановою Президії ЦП УТОС № 11-1-5 від 20 листопада 2018 року [PERSON] звільнено від виконання обов`язків директора Хмельницького УВП УТОС з 23 листопада 2018 року. Директором Хмельницького УВП УТОС на умовах трудового контракту призначено [PERSON] , інваліда зору І групи, строком на 1 рік з 26 листопада 2018 року до 25 листопада 2019 року. Цією постановою зобов`язано [PERSON] передати, а [PERSON] прийняти справи Хмельницького УВП УТОС за відповідним актом згідно чинного законодавства. 21 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до голови Центрального Правління УТОС з заявою про звільнення її з роботи за посадою також головного бухгалтера Хмельницького УВП УТОС. Розрахунок належних [PERSON] виплат при звільненні, як головний бухгалтер, [PERSON] не зробила, на підпис директорові такий документ не надала. З 29 листопада 2018 року і до 07 грудня 2018 року [PERSON] перебувала на лікарняному, що після видання наказу про її звільнення підтвердила надісланим установами поштового зв`язку листком непрацездатності. Дані обставини об`єктивно підтверджуються копіями письмових доказів, що долучені до матеріалів справи. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У день звільнення позивача, 07.12.2018 року, трудову книжку їй видано не було, а розрахунок належних платежів не здійснено. 16.02.2019 року відповідачем частково було проведено розрахунок заборгованості по заробітній платі, заборгованість складає 900,03 грн., однак в судовому засіданні строни погодили, що дана сума позивачем все ж була отримана і на разі цієї заборгованості не існує. З вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі. - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до здійснених розрахунків заборгованості та з огляду на висновки інспекційного відвідування Управління Держпраці у Хмельницькій області, середній денний заробіток [PERSON] за час роботи у Хмельницькому УВП УТОС складає 228 грн. Період затримки виплати з 07.12.2018 року по 16.02.2019 рік становить 71 день. Загальна сума 228 грн. * 71 день = 16 188 грн. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки в розмірі є правомірними та суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16 188 грн. В своїх поясненнях позивач вказує, що не проведення їз нею розрахунків при звільненні поставило її у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим вона була змушена укласти декілька кредитних договорів, такі обставини унеможливили забезпечення нормального існування її та членів її сім`ї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану, у зв`язку із чим їй було завдано моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої їй моральної шкоди, [PERSON] оцінила в 2 500 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправомірних позивача, що полягала у затриманні видачі трудової книжки позивачу та визначає розмір моральної шкоди в 300 грн., такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди. В решті слід відмовити. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved