Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Позивач обґрунтовує вимоги тим, що ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» є власником гуртожитку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та надає у користування на правах наймачів своїм співробітникам, які не мають житла у м. Одесі, житлові приміщення у зазначеному гуртожитку та реєструє у ньому їх місце проживання. Однак, відповідач припинив трудові відносини з позивачем та з 2006 року не проживає у гуртожитк, проте не вжив дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання у ньому. В зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Представник позивача ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляв. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками «за зазначеною адресою не проживає». Зважаючи на викладене, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик на 11 листопада 2014 року [PERSON] вручено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України», виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки начальника ВК ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» №36 від 19 лютого 2013 року [PERSON] працював на посаді молодшої медсестри відділення мікрохірургічного лікування дитячих захворювань ока з 24 січня 1984 року (наказ №18 від 24 січня 1984 року) по 21 вересня 1998 року (наказ №120-л від 21 вересня 1998 року). 20 липня 1984 року місце проживання відповідача було зареєстроване в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією реєстраційної картки. Однак, з 10 серпня 2006 року [PERSON] добровільно виселився з гуртожитку, проте не був знятий з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, що підтверджується відповідною довідкою Інституту №444 від 05 березня 2013 року та актом комісії позивача від 22 травня 2014 року, наявних в матеріалах справи. Відповідно до змісту вказаних актів комісії ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України», особистих речей відповідача у кімнаті не виявлено, комунальні платежі не сплачені. Також судом встановлено, що 13 квітня 2007 року [PERSON] звертався до позивача з заявою про зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Проте, в подальшому, відповідач не надав свій паспорт для здійснення вищевказаних дій. Тому, відповідач досі залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, що порушує права позивача у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved