Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 9,51 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях до комунізму», право на яку посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0099566. Померлою за життя заповіту складено не було. Він єдиний спадкоємець. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 20.03.2018 за ним визнано право власності на земельну ділянку площею 0,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 100608 (кадастровий номер земельної ділянки 4425485500:09:003:0123), а також на земельну ділянку площею 5,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083163 (кадастровий номер земельної ділянки 4425485500:09:003:0035). В зв`язку з відсутністю оригіналу земельного сертифікату, як на час відкриття спадщини, так і на час ухвалення рішення суду від 20.03.2018, питання про спадкування земельного паю не було вирішено. На теперішній час оригінал сертифікату втрачено, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач - Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №06 від 10.03.2016 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 9,51 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях до комунізму», право на яку посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0099566 (а.с. 9). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 20.03.2018 за позивачем визнано право власності на земельну ділянку площею 0,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 100608 (кадастровий номер земельної ділянки 4425485500:09:003:0123), а також на земельну ділянку площею 5,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083163 (кадастровий номер земельної ділянки 4425485500:09:003:0035) (а.с. 12). Позивач зазначає, що в зв`язку з відсутністю оригіналу земельного сертифікату, як на час відкриття спадщини, так і на час ухвалення рішення суду від 20.03.2018, питання про спадкування земельного паю не було вирішено. На теперішній час оригінал сертифікату втрачено, що позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved