Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП ім.Т.Г.Шевченко, с.Розсипне Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0117621 та виділена з земельного паю земельна ділянка площею 7,4819 га ріллі, кадастровий № 4425486000:05:001:0007, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 075851. Заповіту померлою складено не було, позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої першої черги за законом. Оригінал зазначеного сертифікату було вилучено у 2002 році при виготовленні державного акту про право власності на земельну ділянку, та повернуто тільки копію сертифікату. У зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області в судове засідання свого представника не направили. Суду надали заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31 січня 2018 року Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 4). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП ім.Т.Г.Шевченко, с.Розсипне Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0117621 (а.с.7) та виділена з земельного паю земельна ділянка площею 7,48 га ріллі, кадастровий № 4425486000:05:001:0007, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 075851 (а.с.5,6). Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.11.1985 року (а.с.10) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] (а.с.11). Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Наразі оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно відсутній. За вказаних обставин, позивач не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначену спадщину, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1221, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved