Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.05.2019 року має заборгованість 16940,15 грн., яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3688,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10268,38 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1700,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 782,86 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На цих підставах просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.12.2010 року у розмірі 16940,15 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 29.08.2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Ухвалами суду строк розгляду справи було продовжено, останній раз до 23.03.2020 року. Ухвалу судді про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками, було неодноразово направлено за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Проте, документи були повернуті оператором поштового зв`язку на адресу суду з відміткою про те, що «адресат відсутній». Відмітка зроблена 17.02.2020 року. У відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, який належним чином отримав повідомлення суду про дату судового розгляду. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення 11 грудня 2010 року між ним та відповідачем кредитного договору, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк до позову надав: розрахунок заборгованості за договором б/н від 11 грудня 2010 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який підписаний лише Головою Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Дубілетом О.В, Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду». Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі - Анкета-заява) підписана відповідачем 11.12.2010 року. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також, у Анкеті-заяві зазначено, що клієнт 11.12.2010 року отримав картку № [NUMBER] та ПІН. При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на те, яку саме картку погодився оформити відповідач, зокрема чи є така картка кредитною, строк дії такої картки. Також, у Анкеті-заяві не зазначено розмір кредиту, за умови, якщо відповідач оформив кредитну карту. Тобто, посилання позивача у позовній заяві на те, що 11.12.2010 року відповідачем було отримано кредит у розмірі 6000 гривень, жодним належним доказом не підтверджено. На зворотній стороні Анкети-заяви, копія якої надана позивачем, наявна Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», в якій наявний підпис (без зазначення особи, якою такий підпис виконано) та дата підписання 11.12.2010 року. Проте, в разі, якщо така Довідка дійсно підписана відповідачем, таке підписання свідчить лише про ознайомлення особи з умовами кредитування з використанням певного виду картки. Факт отримання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписання такої довідки не підтверджує. Крім того, суд звертає увагу на те, що у Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Жодного посилання на те, що Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» є складовою банківського договору, у Анкеті-заяві немає. Інших доказів того, що 11 грудня 2010 року відповідачу видавалась саме кредитна картка, позивачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту видачі банком і отримання позичальником вказаного в позовній заяві кредиту, тобто отримання відповідачем від позивача кредитних коштів. Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, суд вважає, що жоден із наданих позивачем доказів не містить ні підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу (у готівковій або безготівковій формі), ні факту видачі йому відповідного платіжно-кредитного інструменту (кредитної платіжної картки). Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи те, що позивач не підтвердив доказами факт укладення кредитного договору, фактичне отримання відповідачем кредитних коштів, тому суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Відповідно, не підлягають стягненню і пеня та штрафи, так як не підтверджено сам факт укладення кредитного договору. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed