Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є співвласниками майна пайового фонду колишнього КСП імені Чапаєва Троїцького району Луганської області. Майно отримане відповідачами у власність при виході з КСП. Між позивачем та співвласниками 30 травня 2008 року укладено договір оренди майна з правом купівлі-продажу, за яким відповідачі здали в оренду з правом купівлі-продажу, а СФГ «Марс» прийняло в оренду частину майна колишнього пайового фонду КСП імені Чапаєва Троїцького району Луганської області, що належить відповідачам. Далі, між позивачем та співвласниками було укладено договір купівлі-продажу, за яким відповідачі продали, а СФГ «Марс» купило частину орендованого майна, а саме: будівлю ангару з кочегаркою, розташовану в [ADDRESS]; комплекс об'єктів нерухомого майна, розташований в селищі [ADDRESS]; будівлю товарного складу, розташовану в [ADDRESS]; комплекс об'єктів нерухомого майна - АЗС, розташований в [ADDRESS]. Договір сторонами виконаний у повному обсязі, продавці передали покупцеві майно, покупець виплатив продавцям гроші, однак продавці ухиляються від нотаріального посвідчення договору. На даний момент СФГ «Марс» не має можливості нотаріально посвідчити даний правочин купівлі-продажу у зв'язку з тим, що не було проведено державної реєстрації нерухомого майна. За вказаних обставин, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно у судовому порядку. Представник позивача до суду не з'явився, справу просив розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що відповідачі є співвласниками майна пайового фонду колишнього КСП імені Чапаєва Троїцького району Луганської області. Майно отримане відповідачами у власність при виході з КСП. Між позивачем та співвласниками 30 травня 2008 року укладено договір оренди майна з правом купівлі-продажу, за яким відповідачі здали в оренду з правом купівлі-продажу, а СФГ «Марс» прийняло в оренду частину майна колишнього пайового фонду КСП імені Чапаєва Троїцького району Луганської області, що належить відповідачам. На підставі п. 4.4 договору оренди 24 травня 2014 року між позивачем та співвласниками було укладено договір купівлі-продажу, за яким відповідачі продали, а СФГ «Марс» купило частину орендованого майна, а саме: будівлю ангару з кочегаркою, розташовану в [ADDRESS]; комплекс об'єктів нерухомого майна, розташований в селищі [ADDRESS]; будівлю товарного складу, розташовану в [ADDRESS]; комплекс об'єктів нерухомого майна - АЗС, розташований в [ADDRESS]. Договір сторонами виконаний у повному обсязі, продавці передали покупцеві майно, покупець виплатив продавцям гроші, однак продавці ухиляються від нотаріального посвідчення договору. На даний момент СФГ «Марс» не має можливості нотаріально посвідчити даний правочин купівлі-продажу у зв'язку з тим, що не було проведено державної реєстрації нерухомого майна. Згідно технічної документації вказане нерухоме майно складається: будівлі ангару з кочегаркою, що розташована в [ADDRESS] - літери Б;б;б1;б2; комплексу об'єктів нерухомого майна, розташованого в селищі [ADDRESS], що складається з будівлі складу насіннєвого - літера Б, будівлі складу фуражного - В;в;в1; будівлі товарного складу, розташованої в [ADDRESS] - літера Б; комплексу об'єктів нерухомого майна - АЗС, розташованого в [ADDRESS], що складається з будівлі - Б; навісу - В; асфальтного майданчику - І; ємкості на 20 м3 - ІІ; ємкості на 20 м3 - ІІІ. З огляду на вищезазначене, позивач з відповідачами домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved