Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] 14 вересня 2019 року звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, вказуючи, що з 5 лютого 1998 року до 10 березня 2020 року вона перебувала у шлюбі з громадянином [PERSON] , від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Під час їх спільного життя, а токож проживання Починаючи з жовтня 2019 року у неї з [PERSON] постійно виникали сварки, що закінчувались психологічним та фізичним насильством відносно неї через недовіру до неї як до жінки, переслідував її, ображав як жінку з використанням нецензурної лайки та погрозами фізичної розправи, погрозами підпалу даху будинку, в якому вона проживає, погрожував, що зробить так, що вона з донькою буде знаходитись в постійному страху за своє життя. Випадки прояву насильства відбувались у присутності доньки. В результаті протиправних дій, [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної. З огляду на вищевказані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON] відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявник просила суд видати обмежувальний припис [PERSON] строком на 6 місяців з заборонами щодо: наближення на відстань 100 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб її розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з нею або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; направити [PERSON] до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області для проходження програми кривдників строком на три місяці. Заявниця та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував у задоволенні заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що з 5 лютого 1998 року по 10 березня 2020 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . 10 березня 2020 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа №505/4181/19, провадження №2/505/1099/2020) шлюб між стронами розірвано. Заявниця з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року, справа №505/3853/19, було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративна відповідальність у виді штрафу. З постанови вбачається, що [PERSON] 17 листопада 2019 р., близько 00 години в громадську місці на [ADDRESS] , влаштував сварку зі своєю колишньою дружиною [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, на зауваження не реагував, чим вчинив дрібне хуліганство. Також 25 листопада 2019 р., близько 16 години 30 хвилин та 29 листопада 2019 р., близько 19 години за місцем мешкання в с. Гидерим, Подільського району, Одеської області, влаштував сварку зі своєю дружиною [PERSON] , в ході якої виражався на адресу останньої словами нецензурної лайки, чим скоїв насильство в сім`ї. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2020 року, справа №505/3739/19, було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративна відповідальність у виді штрафу. З постанови вбачається, що 13 листопада 2019 року та 18 грудня 2019 року о 18 годині 00 по [ADDRESS] [PERSON] скоїв сварку із дружиною [PERSON] , в ході якої висловлював образи та нецензурну лайку. 14 січня 2020 року за письмовою заявою [PERSON] було відкрито кримінальне провадження №12020160180000066, де вона була визнана потерпілою за ст. 126-1 КК України. 10 квітня 2020 року кримінальне провадження №12020160180000066 з обвинувальним висновком актом [PERSON] надійшло до Котовського міськрайнного суду Одеської області. Рішення по справі не прийнято. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Із вказаних доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають не менше року та такі конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку [PERSON] , його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] , вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно [PERSON] , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на шість місяців, а саме: наближення на відстань наближення на 100 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ;- особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Крім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Згідно ч. 6, 7 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. Враховуючи наведені вище положення, направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. Також необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. За таких обставин,виходячи з матеріалів справи, суд не вбачає безумовних підстав для покладення обов`язку на [PERSON] щодо проходження вказаної програми, а тому заява у вказаній частині задоволенню не підлягає. З огляду на викладене заява підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України,рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial