Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Вказав, що 12.09.2016 року близько 20.30 год. відповідач [PERSON], проходячи по вул.Тичини в с.П»ятихатки Кременчуцького району Полтавської області, побачив знайомого [PERSON]. Між ними виник конфлікт, в ході якого [PERSON] умисно наніс [PERSON] кілька ударів рукою стиснутою в кулак в область передпліччя та в обличчя, внаслідок яких останній впав на землю. Згідно висновку СМЕ № 1122 від 24.10.2016 року [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, у звязку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кременчуцької ЦРЛ з 13.09.2016 року по 22.09.2016 року та на його лікування було витрачено 2\~087,24 грн. Згідно ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.11.2016 року провадження в кримінальній справі відносно [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, шкода, завдана державі внаслідок витрат на лікування потерпілого від злочину не відшкодована, оскільки позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину залишено без розгляду. В судовому засіданні прокурор Лісовий В.В. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вважають, що [PERSON] не був визнаний судом винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, тому не може нести відповідальності, в тому числі і матеріальної. Крім того, всі ліки і більшість послуг були оплачені самим потерпілим [PERSON], а включені в довідку лікарні як такі, що ніби то витрачені лікарнею. На підставі викладеного просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.11.2016 року, кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення. Цивільний позов прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] залишено без розгляду. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст..61 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження вини [PERSON] у вчиненні злочину позивачем надано ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.11.2016 року. Враховуючи, що обвинувального вироку відносно [PERSON] не винесено, кримінальне провадження закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення , вина відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.125 КК України належним чином не доведена, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення коштів, витрачених державою на лікування потерпілого від злочину.

Outcome: dismissed