overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] до ФСГ «Некрасівське» про стягнення плати за оренду земельного паю в сумі 6804 грн.00 коп. Представник позивача діючий за довіреністю б/н від 13.05.2013 року позовні вимоги підтримав, просить стягнути з ФСГ « Некрасівське» на користь [PERSON]- 6804 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] має 2 земельні ділянки, які згідно договору оренди передані ФСГ « Некрасівське». Згідно договорів оренди до 20.11. поточного року орендар зобов'язаний сплатити орендну плату 3%, яку він сплатив у 2013 році з запізненням на 8 місяців, а за 2014 рік він не сплатив по теперішній час. Не сплата орендної плати за 2014 р. складає 3384,00 грн., пеня за 2013 рік - 2375,00 грн., пеня за 2014 рік - 1045,00 грн., а всього 6804,00 грн. Відповідач вдруге в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки в матеріалах справи ( а.с. 50,54,60) , про поважні причини неявки, суд не повідомив. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Перевірив та оцінив докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що згідно договорів оренди від 04.01.2005р. ( ділянка № [NUMBER]) та від 04.01.2005 р. ( ділянка № [NUMBER]),( а.с. 9-15, 33-40) земельні ділянки 3,2307 га та 3,2310 га., які належать [PERSON] ( а.с. 6,7) передані ФСГ «Некрасівське» до 04.01.2015 р. Згідно п.п. 10.11 договорів оренди відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу до 20 жовтня кожного року з урахуванням коефіцієнтів індексації в розмірі 35 від вартості землі. Сплата за 2013 рік була проведена 12.06.2014 року в розмірі 3367 грн. 08 коп. ( а.с.8). Вартість земельних ділянок ( а.с. 29,30) складає 66351 грн. 74 коп., кожна, де орендна плата за обидві ділянки складає 66351,74 грн. х 3%- 15 % ПДВ = 1692,00 грн. х 2= 3384,00 грн., яка за 2014 рік не сплачена. Згідно п.14 договорів у разі невнесення орендної плати у строки 20 жовтня, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день просрочки. Сума пені складає за 2013 рік ( з 20.11.2013 р. по 11.06.2014 р.) 3384,00 грн. х 0,3% х 234 дні = 2375 ,00 грн. Сума пені за 2014 рік ( з 20.11.2014 р., як вказав позивач - 103 днів складає 3384,00 х 0,3 % х 103 днів = 1045,00 грн. Загальна сума стягнення складає 2375,00 грн. + 1045,00 грн. + 3384,00 грн. = 6804,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума судового збору у розмірі 242 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з заявою до [PERSON] про визнання права власності на ? частку житлового будинку та господарських споруд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримує частково, позов в частині визнання права власності на ? частку житлового будинку та господарських споруд та користування просить задовільнити, а від стягнення витрат пов'язаних з оплатою судового збору відмовляється. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує. Перевірив та оцінив докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 24 серпня 1996 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у виконкомі Пустогородської сільської ради Глухівського району Сумської області, 27.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час спільного проживання, 27 вересня 2005 року сторони придбали житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS].Після розірвання шлюбу відповідач постійно позивачці чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, на добровільний порядок користування квартирою відповідач відмовляється. Згідно з ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, яке було спільно нажите подружжям належать їм в рівних частинах, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку. За таких обставин суд, вважає позов про визнання права власності на ? частку житлового будинку та господаських споруд задовольнити На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з заявою про продовження строків прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у вигляді майна а саме : - земельної ділянки, яка знаходиться на території Степненської сільської ради, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії СМ № 0227653 від 19.03.1998 року. 27.03.2000 року [PERSON] був складений заповіт , в якому вона все свої майно в випадку смерті заповідає своєй дочці [PERSON]( л.с.9) Вона своєчасно не подала заяву до нотаріальної контори оскільки на той час була у скрутному матеріальному становищі. Відповідач голова Степненської сільської ради до початку судового засідання надав письмову заяву в якій просить справу слухати в його відсутність проти позову не заперечує. Перевірив та оцінив докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла мати позивачки , [PERSON] після її смерті залишилося певне майно,що знаходиться на території Степненської сільської ради, Ямпільського району, Сумської області, а саме: земельна ділянка, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії СМ № 0227653 від 19.03.1998 року ,яку позивачка не оформила у встановлений строк, оскільки на той час мала скрутне матеріальне становищі. Згідно довідки- характеристики виконкому Степненської сільської ради спадкоємцем на вищевказане майно є донька позивачка [PERSON] на яку ще і складено заповіт. Згідно ст. 1272 ЦК України ,за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк ,достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги , що після похорон матері позивачка була у скрутному матеріальному становищі і стало причиною несвоєчасності звернення до нотаріальної контори, суд вважає позовні вимоги задовільнити . На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем № 198555 від 22.06.2021 року. Зважаючи на те, що для викладення повного тексту рішення суду може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить стягнути з Старобільської районної державної адміністрації заборгованість по заробітній платі у сумі 24\~267,97 грн., з яких до виплати без утриманих 19\~535,72 грн., та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення. Зважаючи на те, що для викладення повного тексту рішення суду може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 18.04.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районним управлінням юстиції м. Києва. Актовий запис № 562. Від шлюбу сумісних неповнолітніх дітей не мають. З 14 лютого 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Спільне господарство не ведуть, проживають кожен на свої кошти. Спору з приводу спільного майна подружжя та його поділ з відповідачем не мають. В добровільному порядку через органи РАЦС відповідач не бажає розривати шлюб. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обємі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 18.04.2014 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції м. Києва. Актовий запис № 562, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони не мають сумісних неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 14 лютого 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та стали проживати окремо. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачкі прізвище «Хляпатура». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, а також частково витрати по сплаті судового збору, в сумі 320 грн. понесені позивачем, відповідно до ст. 88 ЦПК України, потрібно покласти на відповідача, через те, що, поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], у якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із останнього на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2008року у твердій грошовій сумі - на утримання дитини [PERSON] [INFO] з 300 грн., до 500 грн. щомісячно та [PERSON] [INFO], у розмірі 500грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Збільшення позовних вимог мотивує тим, що не може утримати двох дітей, а відповідач у користуванні має вантажний автомобіль(бус), здійснює перевезення людей і таким чином має регулярний дохід. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи та не повідомив суд про причини неявки. Суд дослідивши та оцінивши докази, встановив таке. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 липня 2009 року було розірвано /свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]/. Від спільного проживання сторін народилося двоє дітей [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO], у свідоцтвах про народження яких серії [NUMBER] та серії [NUMBER], батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають із матір'ю /довідка, видана виконкомом Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 8 січня 2014 року за № 243/ в с.Дарахів Теребовлянського району Тернопільської області та перебувають на її утриманні. Рішенням Теребовлянського районного суду від 25 грудня 2008року з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] павлівни аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в сумі 300 грн. в місяць до досягнення дитиною повнолітнього віку. Так, згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначений Законом прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків, які зобов'язані виділяти кошти на утримання дитини, необхідні для її нормального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі викладеного суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивачки [PERSON] слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду звернулася позивачка [PERSON] із позовною заявою , у якій просить стягнути з відповідача [PERSON]В аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, мотивуючи тим, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, вона не в змозі належним чином матеріально її забезпечити, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача [PERSON]В аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку та підтримала їх повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлений про час слухання справи у суді і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Теребовлянського районного суду від 29 березня 2012 року було розірвано . Від спільного проживання сторін народилась донька [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої серії І-ИД № 098202, батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає із матірю /довідка, видана виконкомом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 11 жовтня 2014 року за № 3465/ в м. Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задоволити, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом. Позивачка посилається на те., що[INFO] померла її бабка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку згідно сертифікату від 11.01.1997 року серії ЛГ 0067904 площею 12,28 ум. кад. га вартістю 32162,84 гр. Державний акт на право на земельну ділянку серії ЛГ №022120 площею 5,1233 га зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян 23.12.2004 року. Який не виданий. Вона. фактично вступила в управління спадковим майном,спадщину прийняла фактично. Оскільки нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, змушена звернутися до суду за захистом свого права. Представник позивача позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. Позивачка надала до суду заяву в якій просить задовільнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути позовну заяву [PERSON] в відсутність представника. З вимогами згідні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого [PERSON] як на спадкове нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на на земельну ділянку і земельну частку (пай) які належали померлому [PERSON] На підставі ст.ст.1217, ч.1 ст.1222 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

До суду звернулася позивачка з вказаним позовом, в якому зазначала, що 25 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Автокразбанк» був укладений договор банківського вкладу, відповідно до умов якого строком на один місяць передала відповідачу грошові кошти в сумі 16000 грн. При звернення до відповідача в день повернення депозиту 25.03.14 року їй було відмовлено. Просила стягнути з ПАТ «Автокразбанк» на її користь 16000 грн. та відсотки по вкладу. Позивач позов підтримав. Пояснила, що після закінчення строку дії договору банківського вкладу їй відповідачем було повернуто лише 1000 грн. Надала копії квитанцій про видачу готівки. Пояснила, що не може точно розрахувати розмір відсотків, передбачених договором, в грошовому виразі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Судом достовірно встановлено, що 25 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ «Автокразбанк» був укладений договорі банківського вкладу, відповідно до умов якого строком на один місяць передала відповідачу грошові кошти в сумі 16000 грн. При звернення до відповідача в день повернення депозиту 25.03.14 року їй було відмовлено у видачі всієї суми та сплачено лише 1000 грн.. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Рішення суду повинно бути конкретним та неможливо стягнути невизначену позивачем суму відсотків. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До суду звернулася позивачка з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов уточнила та просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по вул. Пилипченка, 96 в м. Тараща Київської області на земельній ділянці з усіма наявними на ній будівлями та спорудами, що належать їй та відповідачу на праві сумісної власності та стягнути на її користь з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.. В судовому засіданні представник позивачки підтримав уточнені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, і не заперечував щодо визнання за ним та позивачкою права власності по 1/2 частинні житлового будинку, що знаходиться по вул. Пилипченка, 96 в м. Тараща Київської області на земельній ділянці з усіма наявними на ній будівлями та спорудами, що належать йому та позивачці на праві сумісної власності та стягнення з нього на користь останньої судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.. У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

До суду звернулася позивачка з даним позовом. В судовому засіданні представниця позивачки позов уточнила та просить суд виділити позивачці 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться по [ADDRESS] а саме кімнати: 1-І площею 6,2 кв.м, 1-1 площею 10,7 кв.м, 1-3 площею 5,6 кв.м, 1-6 площею 23,2 кв.м, 1-7 площею 11,8 кв.м; земельну ділянку під житловою будівлею площею 71,2 кв.м, під господарською забудовою, двором і городом площею 368,8 кв.м, відповідно до 1-го варіанту поділу домоволодіння запропонованого експертом експертної фірми «Еталон» у експертному висновку № С-648 від 10.06.2016 року, колодязь залишити в їх спільному користуванні, не враховувати грошову компенсацію в розмірі 5762 грн., судовий збір в розмірі 1378 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи розподілити порівну між сторонами, а відповідачеві виділити кімнати: 1-2 площею 10,9 кв.м, 1-4 площею 15,0 кв.м, 1-5 площею 13,5 кв.м ;земельну ділянку під житловою будівлею площею 49,1 кв.м, під господарською забудовою, двором і городом площею 390,9 кв.м.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував щодо виділення йому 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться по [ADDRESS] а саме кімнати: 1-2 площею 10,9 кв.м, 1-4 площею 15,0 кв.м, 1-5 площею 13,5 кв.м ; земельну ділянку під житловою будівлею площею 49,1 кв.м, під господарською забудовою, двором і городом площею 390,9 кв.м.., відповідно до 1-го варіанту поділу домоволодіння та користування земельною ділянкою, запропонованого експертом експертної фірми «Еталон» у експертному висновку № С-648 від 10.06.2016 року і залишення колодязя в їх спільному користуванні та стягнення половини судових витрат і не відшкодування йому позивачкою грошової компенсації в розмірі 5762 грн. як різниці в вартості ідеальних часток. При цьому просив дозволити влаштування входу-виходу в кімнаті 1-5. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Судовий збір в розмірі 689 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної в розмірі 1749 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved