Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

До суду надійшов позов Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради до [PERSON] про стягнення виплаченої суми тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в якому позивач просить стягнути з відповідача сплачену починаючи з квітня 2012 року по вересень 2013 року суму допомоги у розмірі 6372 гривні 90 копійок, яку отримала дружина відповідача унаслідок його ухилення від сплати аліментів, оскільки відповідач у вересні 2013 року почав сплачувати аліменти, у зв'язку з чим у відповідача вбачається реальна можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, що відповідно до норм діючого законодавства є підставою для повернення виплаченої суми тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів до державного бюджету. Позивач свого представника у судове засідання не направив, до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У відповідності до порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину (ПКМУ № 189 від 22.02.2006 року) якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має зобов'язання по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону. Однак, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачував, тобто ухилявся від їх сплати і [PERSON], у відповідності до п. 8 ст. 181 СК України звернулася із заявою до позивача про призначення їй тимчасової державної допомоги, і починаючи з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2013 року отримала відповідну тимчасову державну допомогу по догляду за дитиною на загальну суму 6372 гривні 90 копійок. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він не суперечить вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджений належними доказами. З відповідача також підлягає стягненню згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved