Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулась [PERSON] із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію цього суду 15.09.2020, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. В якій просить: Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем проживає окремо та він жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або іншої участі у вихованні доньки. З 12 липня 2010 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, однак станом на 01.09.2020 заборгованість складає 117146,23 грн, ніякої іншої допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по теперішній час, дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №607/15539/20, провадження №2/598/146/2021. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року дану справу за підсудністю передано на розгляд Збаразькому районному суду (а.с.26). 30 листопада 2020 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання справи. Ухвалою Збаразького районного суду від 02 лютого 2021 року постановлено витребувати від органу опіки та піклування Тернопільської міської ради Тернопільської області письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 01 червня 2021 року проведено підготовче засідання і справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на ті ж обставити, та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги невизнав і просив не позбавляти його батьківських прав щодо дитини, оскільки він має намір виховувати дитину. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилися, однак, на адресу суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно повторної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 січня 2016 року батьками [PERSON] , [INFO] , записані сторони у даній справі відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с.7). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Дитина [PERSON] проживає зі своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] і перебуває на утриманні останньої, що стверджується довідкою №9 від 08.09.2020 виданою ПП «Благоустрій» (а.с.22). Відповідач [PERSON] згідно виконавчого листа №2-5932/10 виданого 06.05.2014 Тернопільським міськрайонним судом зобов`язаний сплачувати аліменти в користь позивача на утримання [PERSON] , однак, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.09.2020 в розмірі 117146,23 грн, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданим Тернопільським районним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.16-18). З довідки №19174 від 31.05.2021 виданої Тернопільським районним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) вбачається, що [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] в період з 01.01.2021 по 01.06.2021 та згідно розрахунку заборгованость зі сплати аліментів станом на 01.06.2021 [PERSON] становить 145379,45 грн (а.с.67). Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради Тернопільської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Збаразької міської ради від 08.07.2021 №491 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до медичного висновку №19 про дитину-інваліда віком до 18 років №19 від 04.02.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] має наявне захворювання, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років. Допитана в суді як свідок [PERSON] , ствердила, що дійсно батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , та зазначила, що останній з дитиною контактів не підтримує та не займається її вихованням останнім часом. Разом з тим, той факт, що відповідач [PERSON] останнім часом до доньки [PERSON] не навідується і достатньо не бере участі в її вихованні та освітньому процесі стверджується актами сусідів (а.с.21, 68) та довідками Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №02-18/81 від 27.08.2020 та №02-09/95 від 19.05.2021 (а.с.19, 69). Відповідно до положень ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 66 Сімейного кодексу). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Тернопільської міської ради №312 від 21 квітня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , одночасно вважає за необхідне попередити [PERSON] про зміну ставлення до невиконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.56-58). У відповідності до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також позивачкою не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд, дійшов висновку, що у даному випадку позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьком щодо належного виконання своїх обов`язків, а тому в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити. Суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав та відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на службу у справах дітей контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed