Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн., посилаючись на наступне: 10.06.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 24.09.2015 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу її стосунки з відповідачем зіпсувались через небажання останнього утримувати їхнього сина. Їх з відповідачем син проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні, відповідач у витратах на утримання дитини участі не приймає. На даний час відповідач не працює тому не має постійного прибутку в зв»язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача, вона визначала в залежності від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому наполягає на стягненні аліментів саме в такій сумі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши суду, що на вихідні та святкові дні він забирає сина до себе і в цей час його повністю утримує. Витрачає на утримання сина більше 1000 грн., на місяць. З грошовими коштами йому допомагають друзі. Так як в даний час він роботи не має, тому не змозі сплачувати аліменти в сумі 800 грн. Крім того у нього існують сумніви, що ті кошти, які він буде сплавати позивачці на утримання дитини вона буде витрачати саме на утримання сина, а не на інші потреби. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. 24.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надає, але не регулярно. В основному дана допомога виражається у придбанні відповідачем речей для дитини, а також в тому, що син сторін на вихідні та святкові дні проживає з батьком, і в даний період батько утримує сина, що позивачем не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Суд, враховуючи той факт, що батько частково утримує дитину вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, так як судом встановлено, що син постійно проживає з матір»ю позивачем по справі. У батька дитина проживає лише періодично. Позивач матеріальну допомогу на утримання сина систематично від відповідача не отримує, в той час як дитина потребує постійного матеріального утримання. Тому суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час не працює та не має постійного заробітку (прибутку). Тому суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: позивачка працює та отримує заробітну плату. Відповідач не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості населення. Інших неповнолітніх дітей та утриманців сторони не мають. Визначаючи розмір аліментів суд враховує і той факт, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання сина та син періодично проживає з відповідачем. Крім того, позивач, прохаючи стягнути аліменти в сумі 800 грн., не надала суду обґрунтування, що на потреби дитини потрібно стягнути з відповідача аліменти саме в такій сумі. Враховуючи всі вищезазначені обставини та оцінюючи докази по справі суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 600 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно до повноліття дитини. Стягнення аліментів в даній сумі з урахуванням необхідності утримання дитини і зі сторони матері, а також враховуючи ту допомогу, що відповідач надає добровільно, на думку суду буде достатньо для задоволення необхідних потреб дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред»явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 10.11.2015 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Посилання відповідача на те, що в нього існують сумніви щодо того на які цілі буде витрачати позивач кошти, що будуть з нього стягуватись на утримання дитини, судом вирішенні при ухвалені рішення бути не можуть. Так як сумніви відповідача не є доказами по справі, а лише його припущеннями. Крім того відповідач має можливість сам контролювати, куди позивачка буде витрачати кошти, сплачені ним на утримання дитини. При цьому, з відповідача суд стягує аліменти в незначній сумі, які можуть бути використані лише на задоволення необхідних потреб дитини, тому підстав для встановлення контролю за їх використанням суд не вбачає. Крім того відповідачем не надано будь-яких доказів того, що позивач є нерадивою матір»ю чи веде асоціальний спосіб життя, що на думку суду також виключає необхідність контролю за цільовим використанням коштів на утримання дитини. Також, відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування за заявою платника аліментів. Відповідно, якщо у відповідача виникнуть сумніви щодо цільового витрачання позивачкою сплачуваних аліментів, з відповідною заявою відповідач може звернутись до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 487 грн. 20 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» На основі ст. 180, 182, 184 СК України.

Outcome: partial