Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

З 22.09.2001 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження (а.с. 3). Подружжя має двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Батьками дітей є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 4, 5). Як вказувала позивач, що також не заперечував відповідач, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у виді 1/4 частки від доходу відповідача на кожну дитину окремо, оскільки це суперечить ч. 2 ст. 183 СК України, яка визначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, суд встановив, що відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, однак свої обов`язки в повному обсязі не виконує. Через що виник спір щодо розміру аліментних платежів. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та їх розмір між сторонами не досягнуто. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ст. 183 СК доповнено частиною п`ятою такого змісту: «той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Як слідує з системного аналізу норм вищевказаного закону, ст. 183 СК України, на законодавчому рівні закріплений розмір аліментів, який повинен стягуватися на утримання дітей. Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182, 183 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інші аліментні зобов`язання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці від заробітку (доходу), суд виходить з рівня доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Суд також не встановив підстав для стягнення аліментів з відповідача за минулий час, а саме з 01.06.2019, виходячи з такого. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Так, позивач [PERSON] , не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON] , однак не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача з дня пред`явлення позову, що буде відповідати нормі ч. 1 ст. 191 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: partial