Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей з одночасним їх зняттям з попереднього місця реєстрації. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. 06.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах своїх неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що звони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку в 2018 році. В шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Вказав, що між ним та відповідачем досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дітей того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дітей того з батьків, який проживатиме окремо та розміру аліментів на дітей, що було передбачено нотаріально посвідченим договором про виховання, утримання та сплату аліментів від 08.07.2019 року. Покликався на те, що 10.12.2020 року з метою реєстрації неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем їхнього проживання звернувся до центру надання адміністративних послуг м.Львова, однак отримав відмову в реєстрації малолітніх дітей за місцем його реєстрації. 02.04.2021 року звернувся до відповідача про надання згоди на зміну реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей, однак відповідач такого дозволу не надала. Також пояснив, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] без батька та матері, що суперечить вимогам закону. Разом з тим, відсутність формальної згоди відповідача на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей за місцем проживання та реєстрації позивача унеможливлюють таку реєстрацію, тому, на думку позивача, лише у судовому порядку можливо захистити інтереси дітей. 28.05.2021 року позивач через свого представника - адвоката Квака В.В. подала відзив на позов в якому зазначила, що позов є безпідставним з огляду на наступне. Зазначила, що 28.01.2021 року Франківським районним судом м.Львова ухвалене рішення, яким Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради зобов`язано здійснити реєстрацію місця проживання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] по місцю проживання їх батька - [PERSON] з одночасним їх зняттям з місця реєстрації попереднього місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Наголосила, що позивач звернувся до суду з неналежним позовом, оскільки законом чітко передбачена форма надання згоди іншим з батьків на зміну місця реєстрації проживання дітей - окрема письмова згода одного з батьків. В поданому відзиві позивачка просила врахувати, що суд не уповноважений давати згоду на зміну реєстрації місця проживання дітей замість батьків, а також не може брати на себе повноваження органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування щодо такої реєстрації. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 28.05.2021 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження в справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.00 год. 16.06.2021 року 16.06.2021 року розгляд справи відкладено на 22.07.2021 року. 22.07.2021 року розгляд справи відкладено на 21.09.2021 року. В подальшому розгляд справи відкладено на 29.12.2021 року. 29.12.2021 року в судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача - адвоката Гелемей Ю.М. проводити розгляд без його участі та без позивача та зазначив, що позов підтримує, просить такий задовольнити. 29.12.2021 року відповідач в судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Квак В.В. подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник Франківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування - Андрусишин Ю.О. подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, при винесені рішення поклався на розсуд суду, та просив врахувати інтереси дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено,що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 22.01.2009 року народження та серії [NUMBER] від 26.09.2012 року. 08.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про виховання, утримання дітей та сплату аліментів. Згідно п.п.2, 3 вказаного договору батьки досягли згоди і підписанням цього договору засвідчують своє волевиявлення щодо того, що після розірвання шлюбу між ними [PERSON] та [PERSON] будуть проживати разом з Батьком ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Матір ( [PERSON] ) після розірвання шлюбу буде проживати окремо від батька ( [PERSON] ) та дітей, за адресою: [ADDRESS] , що за домовленістю батьків не може вважатися перешкодою для реалізації матір`ю прав і обов`язків з виховання та утримання дітей. 11.03.2020 року рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 10.12.2020 року з метою перереєстрації неповнолітніх дітей [PERSON] звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини та про зняття з реєстрації місця проживання, однак 11.12.2020 року отримав відмову. 11.12.2020 року позивач отримав відмову в реєстрації малолітніх дітей за місцем його реєстрації на підставі п.11 абз.1 постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року шляхом повернення документів. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 28.01.2021 року визнано протиправними рішення від 11.12.2020 року Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо «відмови реєстрації місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та за адресою: [ADDRESS] , по місцю проживання їх батька [PERSON] з одночасним їх зняттям з місця реєстрації попереднього місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 24.06.2021 року рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.01.2021 року скасовано та ухвалене нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено. 02.04.2021 року з метою зміни реєстрації неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також на виконання договору, позивач звернувся до відповідача про надання згоди на зміну реєстрації місця проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , тобто по місцю проживання та реєстрації позивача, однак відповідач такого дозволу не надала. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №236284921 від 10.12.2020 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до вимог ст.ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Так, п.18 вказаного Порядку встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Також, п. 26 встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). На підставі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку, в шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] та донька [PERSON] . 08.07.2019 року сторони досягнули згоди щодо виховання, утримання дітей та сплати аліментів, що стверджується нотаріально посвідченим договором. Як вбачається із п.п.2, 3 вказаного договору батьки досягли згоди і підписанням цього договору засвідчують своє волевиявлення щодо того, що після розірвання шлюбу між ними [PERSON] та [PERSON] будуть проживати разом з Батьком ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Матір ( [PERSON] ) після розірвання шлюбу буде проживати окремо від батька ( [PERSON] ) та дітей, за адресою: [ADDRESS] , що за домовленістю батьків не може вважатися перешкодою для реалізації матір`ю прав і обов`язків з виховання та утримання дітей. Аналізуючи норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини та її реєстрація повинна відбуватися разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як вбачається із матеріалів справи відповідач відмовляється надавати письмову згоду на зміну місця реєстрації дітей. Між тим, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а зміна місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на зміну місця реєстрації проживання з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. В такому випадку наявність судового рішення із зазначенням місця реєстрації дитини, відповідатиме найкращим інтересам дитини. Отже, як зазначав суд вище, в даному випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ні Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», не визначено. Між тим, у відповідності ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд вважає за можливе застосувати вказані вище норми Закону. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Слід також звернути увагу на те, що сторони ще в 2019 році досягнули згоди щодо місця проживання дітей разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , однак відповідач безпідставно не дає згоди на реєстрацію місця проживання дітей з позивачем. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суду надано достатньо доказів того, що [PERSON] діє в інтересах дітей, а також достатньо даних про те, що зміна реєстрації місця проживання дітей разом з батьком не зашкодить законним правам матері щодо обізнаності місця реєстрації дітей. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved