Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що у серпні 2008 року звернулась до Броварського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі ? частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Броварський район, с. Рудня, вул. Кірова, 59. Ще до подання вказаного позову кожен із співвласників обрав собі частину будинку, якою буде користуватись та кожен обладнав окремий вхід. У звязку із тим, що [PERSON] було споруджено стіну посеред веранди 1-7, позивач отримала іншу частину веранди, яка була в поганому технічному стані, тому остання спорудила собі нову веранду розміром 13, 2 кв.м. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2009 року позов [PERSON] задоволено та проведено розподіл будинку відповідно до другого варіанту експертизи, який відповідає фактичному користуванню. Після цього, позивачем, спільно з чоловіком, згідно рішення суду та на підставі рішення виконавчого комітету Руднянської сільської ради № 64 від 16 листопада 2009 року про надання дозволу на переобладнання житлового будинку, було проведено перепланування будинку та здійснено капітальний ремонт виділеної судом в натурі частини будинку, а саме: замінено стелю, виконано підвісну стелю, замінена підлога, покладений утеплювач підлоги, залита цементна стяжка та покрито лінолеумом, встановлені пластикові вікна, замість старих дерев'яних, встановлено нові дверні блоки та двері, влаштовано перегородку у веранді, замуровано дверний прохід в кімнаті 1-1, крім того, було добудовано частину веранди, внаслідок чого збільшились її розміри. Також по всій виділеній їй частині прокладена нова електромережа та переобладнана система газопостачання, для чого було розроблено проекти та заключено відповідні договори на надання послуг. Крім того, в коридорі стаціонарно вмонтовано шафу-купе довжиною близько 3 метрів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.12.2010 року вищевказане судове рішення скасовано та ухвалено нове, яким здійснено поділ будинку згідно першого варіанту експертизи. На даний час відповідач не визнає того, що будівельні матеріали, які були використані для будівництва спірної веранди, належать позивачу, тому остання просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва веранди розміром 13, 2 кв.м. за адресою: Броварський район, с. Рудня, вул. Кірова, 59. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Крім того, просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог також у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторонам у справі належить кожній по 1/2 частині житлового будинку по вул. Кірова 59 в с. Рудня Броварського району Київської області, який вони успадкували після смерті матері [PERSON] Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2009 року позов [PERSON] задоволено та проведено розподіл будинку №59 вул. Кірова в с. Рудня Броварського району Київської області відповідно до другого варіанту, запропонованого експертом за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. ( а.с. 13-14) Актом державного виконавця від 22 листопада 2010 року було встановлено, що рішення суду виконано, будинок переобладнано згідно рішення суду, тому постановою від 09 грудня 2010 року було закінчено виконавче провадження у зв'язку з його виконанням. ( а.с. 22) Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2010 року (з урахуванням виправлень, внесених ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2010 року) розділено в натурі вказаний будинок по вул. Кірова 59 в с. Рудня за першим варіантом будівельно-технічної експертизи. [PERSON] виділено у власність 1/2 частину будинку з виділенням наступних приміщень: коридор 1-1 пл.5,5 кв.м.; житлову кімнату 1-2 пл.9,3 кв.м.; кухню 1-5 пл.2,7 кв.м.; веранду 1-7 пл.14,6 кв.м.; котельню пл.5,6 кв.м. та ганок. [PERSON] виділено в натурі 1/2 частину будинку з виділенням наступних приміщень: житлову кімнату 1-3 пл.22,6 кв.м. та житлову кімнату 1-4 пл.16,1 кв.м. Виділено [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині господарських споруд: сарай «Б», погріб «В», вбиральню «Г», сарай «Д», колодязь «К», огорожу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. ( а.с. 26-28) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2011 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] після смерті матері побудувала нову веранду, але не памятає в якому році. Останні 4-5 років у будинку свідок не була, бачила зміни лише зовні. Свідок [PERSON], дочка позивача, пояснила, що тітка, не порадившись із сестрою, заклала прохід, тобто відділилась. Тоді батьки вирішили добудувати веранду у 2008 році, бо вона була в поганому стані, відпало вікно, розвалились двері, стіна була дуже тонкою. Із технічного паспорта на житловий будинок №59 по вул. Кірова у с. Рудня, виготовленого 16.06.2008 року, видно, що в будинку облаштовано 2 входи через веранди 1-1 та 2-1. При цьому, в експлікації внутрішніх площ до плану садибного будинку зроблено запис про те, що у веранді №1, площею 13,2 кв.м. самовільно переобладнано 6,5 кв.м. ( а.с. 5-7) Позивач, посилаючись на те, що нею на місці старої веранди та частково на вільній земельній ділянці було зведено нову веранду розміром 13,2 кв.м., яка є не добудованою та не оформленою належним чином, а відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна), особа вважається власником матеріалів обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За змістом ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Судом встановлено, що самочинна реконструкція веранди із збільшенням її площі на 6,5 кв. м. здійснена позивачем ще в 2008 році, тобто до ухвалення рішення Апеляційним судом Київської області 14 грудня 2010 року. Отже, обставини щодо перебудови веранди були відомі суду на час ухвалення рішення про розподіл будинку, проте, з огляду на самочинність перебудови, експерт та суд враховували приміщення веранди 1-7, площею 14,6 кв.м. Таким чином, власником веранди 1-7, площею 14,6 кв.м., на місці якої здійснена самочинна перебудова, є [PERSON], будь-які підстави для позбавлення її права власності на цю веранду відсутні. З урахуванням встановлених обставин справи, та відповідно до положень ст. ст 376, 331 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі перебудови зазначеної веранди, задоволенню не підлягають. Водночас, позивач має право на звернення до суду із вимогами про відшкодування витрат на будівництво, яке здійснене нею. Заява відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed