Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Заявник [PERSON] 19.04.2017 року звернувся до суду із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить оголосити померлим свого дідуся [PERSON], [INFO], жителя [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що його дід [PERSON] володів ? частиною житлового будинку у смт. В. Синьовидне Сколівського району Львівської області, вул. Середина, 29 (тепер вул. Левинського, 9), у котрому він на даний час зареєстрований та проживає. Зі слів покійних бабці [PERSON] та батька [PERSON] йому відомо, що дід [PERSON] у грудні 1958 року покинув сімю і виїхав у невідомому напрямку. З того часу його місце знаходження невідоме, а бабця дідуся не шукала в силу образи та гніву через те, що він покинув сімю. Враховуючи ту обставину, що оголошення [PERSON] померлим має для заявника юридичне значення, зокрема для отримання свідоцтва про смерть останнього та подальшого оформлення своїх спадкових прав, він був змушений звертатися до суду із даною заявою у порядку окремого провадження. Належним чином уповноважений представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі з підстав, що у ній викладені. Належним чином уповноважена представник заінтересованої особи Сколівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області головний спеціаліст [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Надала пояснення, згідно з якими у відповідному реєстрі відсутня інформація про смерть [PERSON] і інформаційну довідку про смерть останнього з цих підстав сформувати неможливо. Відтак, єдиним можливим виходом із ситуації, що склалася, є оголошення [PERSON] померлим у судовому порядку і саме судове рішення про встановлення такого юридичного факту, коте набере законної сили, стане підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, оглянувши письмові докази, зібрані у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно з\~ст. 247 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як розяснюється в абзаці 3 пункту 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у\~ст. 21 ЦК Української УРСР (тепер ст. 46 ЦК України), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, гр. [PERSON], [INFO], народився та проживав у [INFO] (на той час Дрогобицької області). У цьому ж населеному пункті він у березні 1937 року одружився з гр. [PERSON] (після шлюбу [PERSON]), бабусею заявника. Подружжя залишилось проживати у смт. Верхнє Синьовидне у будинку по вул. Середина, 29 (тепер Левинського, 9), у них народилися діти. Встановлено й те, що у грудні 1958 року гр. [PERSON] прийняв рішення покинути свою сімю, маючи намір створити іншу, після чого поїхав у невідомому напрямку. З вказаного часу його за місцем останнього проживання смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області ніхто не бачив, у такому місці він не появився до цього часу. Бабуся заявника [PERSON] померла 17.04.1995 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії ІВ-СГ № 286347, виданого 18.04.1995 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області (а. с. 5). Батько заявника (син зниклого [PERSON] та покійної [PERSON], заявника) [PERSON] помер 20.07.2006 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 065566, виданого 21.07.2006 року Відділом РАЦС м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції львівської області (а. с. 6). З довідки, виданої виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області 13.04.2017 року за вих. № 991 (а. с. 7), а також з копії будинкової книги (а. с. 8-19) вбачається, що дідусь заявника [PERSON] з 1958 року і до цього часу не був зареєстрований та не проживав у [INFO]. На підставі наведеного, оскільки з місця проживання [PERSON] з грудня 1958 року немає відомостей про місце його перебування, враховуючи його дату народження та ймовірний вік (понад сто років), суд вважає, що [PERSON], [INFO], жителя [INFO], слід оголосити померлим. Зазначені вище обставини стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву в їх об'єктивності. Встановлення такого факту має наслідком реєстрацію смерті [PERSON], після якої відкриється спадщина у встановленому порядку, оскільки, як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної Ради депутатів трудящих 10.04.1958 року (а. с. 4), останній мав право на ? частину домоволодіння, розташованого по вул. Середина. 29 (тепер Левинського, 9) у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області і така частина вказаного домоволодіння, згідно відмітки у будинковій книзі, залишається неуспадкованою. Відтак, оцінюючи докази у їх сукупності та встановивши у судовому обставини, передбачені ст. 46 ЦК України, суд дійшов висновку, що заяву слід задоволити повністю.

Outcome: approved