Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що знаходиться по [ADDRESS], у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового буднику - А-1,а,а1, літня кухня - Б, сарай з погребом - В, сарай - Г, сарай - Д, огорожа - № 1, кран дворовий - № 2, та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1, 87 гектарів, що знаходиться на території Мартинівської сільської ради, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову зазначила, що в [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS] За життя він успадкував після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, але не встиг переоформити вищезазначену земельну ділянку та будинковолодіння. Спадщину чоловік прийняв після смерті матері, так як проживав з нею на момент її смерті. Правовстановлюючі документи на майно втрачені. Вона звернулась до Гадяцької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, запропонувавши звернутися до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, надали до суду заяви, в яких просили розглянути позовну заяву без їхньої участі, також зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву, в якій зазначив, що Мартинівська сільська рада не заперечує проти позову [PERSON] та просили розглянути справу без представника сільської ради. Відповідач [PERSON], залучений до участі у даній цивільній справі у якості співвідповідача ухвалою суду від 12.02.2016року у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду лист, в якому просив цивільну справу розглядати без участі представника нотаріальної контори та зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 11.11.2014 р. зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.07.2015 р. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України [PERSON] народився [INFO] року, номер актового запису 101, у відомостях про батька зазначено: [PERSON], у відомостях про матір зазначено: [PERSON]. Згідно довідки Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/555 від 08.09.2015 р., померла [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала станом на [INFO] року за адресою [ADDRESS] сином [PERSON], [INFO]. Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] року не значилось. Згідно листа Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 942 від 16.12.2015 р., після померлої [PERSON] [INFO] року із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що померла [INFO] р. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно довідки виконкому Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/553 від 08.09.2015 р. будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова двору. Земельна ділянка 0, 40 га. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, оскільки головою вищезазначеного робітничого двору та його єдиним членом станом на 01.07.1990 р. була [PERSON], то суд приходить до висновку, що зазначене домоволодіння повністю належало [PERSON], а тому воно входить до складу спадкового майна після її смерті. Відповідно до технічного паспорту від 01.10.2015 р. який було виготовлено за замовленням [PERSON], домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] Полтавської області складається з житлового буднику - А-1,а,а1 загальною площею - 54, 4 кв. м., житлова площа - 21,4 кв. м., літньої кухні - Б, сараю з погребом - В, сараю - Г, сараю - Д, огорожі - № 1, крану дворового - № 2. Відповідно до листа виданого відділом Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 19.08.2015 р. № 31-28-0.4-680/21-15 на ім'я [PERSON] дійсно отримано державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії [NUMBER], який видавався на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 149 від 29.04.2002 року. Площа земельної ділянки становить 1, 87 ГА. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 31.05.2002 року по Мартинівській сільській раді. Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку набула права власності на вказану земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що зазначена земельна ділянки також входить до складу спадкового майна після померлої [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що померла [INFO], то суд приходить до висновку, що він набув права власності на вищезазначене спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.06.2015 року, помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 11.06.2015 р. зроблено відповідний актовий запис за № 2. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до листа Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 941 від 16.12.2015 року, після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 20.12.1975 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 56, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно повідомлення відділу ДРАЦС Гадяцького районного управління юстиції від 13.01.2013 року № 105/04-04-38, актовий запис про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] за період з 2009 року по теперішній час не виявлено. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 08.09.2015 р. № 02-20/554 померлий [PERSON], [INFO] був зареєстрований і постійно проживав станом на [INFO] року за [ADDRESS] На день смерті був зареєстрований і проживав один. Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] року не значилось. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON], яка являється дружиною померлого [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги, та яка вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а тому вона набувала права власності на вищезазначене спадкове майно з моменту відкриття спадщини. Згідно пояснень Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 769 від 11.11.2015 р., до складу спадкового майна після померлих [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року входить житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які відсутні правовстановлюючі документи. У зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно у нотаріуса немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] р. та набула права власності на вищезазначене спадкове майно, що належало померлому та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи як на домоволодіння, так і на земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved