Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

До суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно звернулись [PERSON] та [PERSON] посилаючись на те, що після смерті матері - [PERSON] відкрилась спадщина на 2/5 частин спадкового будинку по [ADDRESS]. Інші частини будинку належать на праві власності позивачам та їх сестрі-відповідачці по справі-[PERSON]. по 1/5 частину кожному на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2003 року. Проте, позивачі своєчасно не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є такими, що фактично прийняли спадщину. При зверненні до нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок і було рекомендовано звернутися до суду. Відповідачкою [PERSON] було подано до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадщину, який ухвалою суду від 09.04.2015 року прийнятий до розгляду з первісним позовом. [PERSON] в зустрічному позові посилається на те, що вона з сестрою дійсно прийняли спадщину в розумінні ст.1268 ч.3 ЦК України, проте брат не має права на спадщину, оскільки на час її відкриття не проживав разом із спадкодавицею, бо відбував покарання та до нотаріальної контори не звертався. В судовому засіданні позивачі та їх представники первісний позов підтримали та просили задовольнити, а вимоги зустрічного позову визнали частково, лише в частині визнання права власності на спадщину в рівних частинах на трьох спадкоємців. Відповідачка [PERSON] первісний позов не визнала, заперечувала проти визнання права власності на спадщину за братом-[PERSON]. Вимоги зустрічного позову підтримала та просила суд визнати за нею право власності на ? частину спадщини, що належали матері [PERSON], а саме на 1/5 частину будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а вимогу зустрічного позову слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1269 ЦК України передбачено спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 січня 2003 року зареєстрованого в реєстрі за № 32 (а.с.50) зареєстровано право власності на ім»я [PERSON] на 2/5 частин будинку по [ADDRESS], на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині за кожним. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина на 2/5 частини спадкового будинку по [ADDRESS]. 30 січня 2008 року за позовом [PERSON] Фастівським міськрайонним судом було прийнято рішення про визнання за [PERSON] права власності на спадковий будинок після смерті матері-[PERSON]. Проте, 09.09.2014 року Апеляційним судом дане рішення було скасоване та відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог. В грудні 2014 року позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з питанням оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], проте згідно наданої відповіді нотаріальної контори, їй було відмовлено, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.7). Відповідно до відповіді нотаріуса на запит суду, позивач [PERSON] Звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 24.04.2015 року (тобто після третього судового засідання в даній справі). Як вбачається з довідки про звільнення серія [NUMBER] від 07.09.2012 року [PERSON] був засуджений та відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби з 08.03.2005 року по 07.09.2012 року. Відповідно до довідки Борівської селищної ради від 12.03.2015 року (а.с.54), за адресою [ADDRESS] прописані, але не проживають [PERSON],[INFO] з 2005 року та [PERSON] [INFO] з 2009 року. Отже, з дати відкриття спадщини до моменту подачі даного позову до суду позивач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийнняття спадщини після звільнення з місць позбавлення волі -07.09.2012 року не звертався, фактично в спадковому будинку не проживав, а тому відповідно до ст.1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. До того ж із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України [PERSON] теж не звертався. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] згідно ст.1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті матері-[PERSON]., на час відкриття спадщини в 2007 році проживала разом із спадкодавицею в спадковому будинку та звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому має право на визнання за нею права власності на частину спадкового майна. Щодо позовної вимоги [PERSON], то він хоча і є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після смерті матері, проте в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину не прийняв, оскільки фактично не проживав із спадкодавицею разом у спадковому будинку, бо відбував покарання, хоча після звільнення з місць позбавлення волі в 2012 року і до моменту подачі позову до суду з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому фактично не вчинив жодної дії для прийняття спадщини. Спадкоємцем, що не прийняв спадщину, вважається той, що не подав до нотаріуса за місцем проживання спадкодавця, тобто за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК (6 місяців) або фактично не прийняв спадщину. Зустрічний позов [PERSON] ([PERSON]) підлягає задоволенню, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що вона постійно проживала у спадковому будинку разом з матір»ю, поховала її за власний кошт, доглядала будинок, здійснювала оплату комунальних послуг, тому в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину і має прово на визнання за нею права власності на половину від спадкової частини майна після смерті матері [PERSON]

Outcome: partial