Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся 20.02.2020 року до суду з цією заявою, та просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є його рідним батьком; встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №060798, виданого на ім`я « [PERSON] ». Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON] . При його, заявника, народженні запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України, а саме: за вказівкою матері. Його матір та батько [PERSON] проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Необхідність встановлення факту батьківства пов`язане з необхідністю оформлення спадкових прав. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,1118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куяльницької (раніше Липецької) сільської ради Подільського району Одеської області, державний акт серії ОД №060798. Проте, у державному акті серії ОД №060798 допущена помилка у по-батькові власника, а саме: замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Вказані обставини є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що змушує його звернутись до суду з вказаною заявою. Заявник та його представник адвокат Куликова О. В. в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти заявлених вимог не заперечував та просив розглянути справу у відсутність представника. Вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2004 року на ім`я « [PERSON] » було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 060798 , площею 2,1118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куяльницької (раніше Липецької) сільської ради Подільського району Одеської області, на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області №284 від 20.07.2004 року. [INFO] у віці 36 років в м. Котовськ Одеської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2013 року. Проте, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №060798 від 09 грудня 2004 рокувказано прізвище, ім`я та по-батькові власника як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2013 рокупрізвище, ім`я та по-батькові спадкодавця вказано як « [PERSON] ». Вказані обставини є перешкодою для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та державному акті на приватної власності на землю серії ОД №060798 є лише орфографічною помилкою. Тому суд вважає, що вимога заявника у частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою і знайшла своє підтвердження доказами в ході судового розгляду справи. Щодо встановлення факту батьківства, суд зазначає наступне. Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , його прізвище, ім`я та по-батькові вказано - « [PERSON] », народився [INFO] в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, в графі «мати» якого записано - « [PERSON] », в графі «батько» записано - « [PERSON] ». Згідно довідки виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих. №1300 від 30.09.2019 року, [PERSON] дійсно був зареєстрований та постійно проживав до дня своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за однією адресою в одному житловому будинку були зареєстровані та постійно проживали: співмешканка померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] . Проживали спільно з 1997 року, вели спільне господарство, та фактично проживає за вищевказаною адресою по даний час. Інших осіб зареєстрованих та фактично проживаючих за цією адресою на момент смерті [PERSON] не було і не має. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю заявника, суду показала, що дійсно проживала разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу у с. Липецьке Котовського району. Заявник є сином [PERSON] Свідок [PERSON] , яка є директором Липецької школи, суду показала, що заявник ходив у школу с. Липецьке. [PERSON] та [PERSON] дійсно жили у с. Липецьке однією сім`єю, вели спільне господарство. Померлий [PERSON] вважав себе батьком заявника, постійно відвідував школу та цікавився успіхами сина [PERSON] . Згідно з роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС). Частинами другою та третьою статті 53 КпШС України встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відомості про батька внесені у свідоцтво про народження заявника за прізвищем матері, а ім`я та по батькові вказано за вказівкою матері, батько [PERSON] - помер, за життя він визнавав себе батьком. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість сину отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. При таких обставинах, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved