Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

До суду звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою у якій просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 25.11.2020 року судом було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Свою позовну заяву обґрунтовують тим, що на праві спільної власності відповідно до Договору купівлі - продажу від 28.08.2020 року їм належить нерухоме майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . У квартирі залишається зареєстрованим син колишнього власника [PERSON] , [INFO] , який за місцем реєстрації не проживає з 2017 року. Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї та факт його реєстрації у квартирі негативно впливає на матеріальне забезпечення позивачів, оскільки вони не мають право отримувати будь яку матеріальну допомогу від держави. На сьогоднішній день їм не відомо де знаходиться та проживає відповідач, засоби зв`язку з ним відсутні, що унеможливлює вирішення питання без звернення до суду. Отже вони як власники житла, змушені звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримала. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився передав свої повноваження адвокату Оробцову М.Ю.. Представник позивача [PERSON] адвокат Оробцов М.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав послався на вище означені обставини. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, яку слід вважати неповажною, відзив з запереченнями на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного: Згідно копії паспорту позивача [PERSON] серії [NUMBER] який виданий органом №4450 28.12.2019 він є громадянином України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 6) Згідно копії паспорту позивача [PERSON] серії [NUMBER] який виданий Міловським РС УГМС України в Луганській області вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 10-13) Згідно копії свідоцтва про шлюб позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 грудня 20-14 року. (а.с.9) Згідно з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.08.2020 року, зареєстрованому в реєстрі за номером 936 на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 15-17) Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 28.08.2020 року приватним нотаріусом Подольським Р.В. № 221863473 та № 221863137 на праві спільної власності належить [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 18-19) Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання № 858 від 04.09.2020 року у квартирі за адресою [ADDRESS] депутатом Міловської селищної ради Рукавіциною О.В. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] виявлено, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2017 року. (а.с. 22) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачами доведено, що вони на праві спільної власності є власниками квартири [ADDRESS] , де залишається зареєстрованими відповідач, [PERSON] який не проживає в будинку з 2017 року. Саме реєстрація відповідача у вказаному будинку чинить перешкоди у здійснення позивачем права вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, які нараховуються і на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 цс. 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом було встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більш як 6 місяців, тобто є таким що втратив право користування будинком належним на праві власності позивачу.

Outcome: approved