Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 26 березня 2015 року помер її чоловік [PERSON], з яким проживала однією сімєю без укладення шлюбу з 1994 року по 03 квітня 2008 року, а 04 квітня 2008 року між ними укладений шлюб. Протягом 1994-2015 років позивач та [PERSON] - разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно піклувалися про дітей, спільно проводили дозвілля, відпочинок, придбавали майно для спільного користування. Спадкоємцями [PERSON] відповідно до ст.ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України є позивач та діти померлого від першого шлюбу: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, на даний момент з іншими спадкоємцями за законом існує спір про право щодо визначення часток в праві власності на майно та майнові права, що залишились після смерті [PERSON], Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частку в праві власності на квартиру, з тієї підстави, що згідно з ст. 71 Закону України «Про нотаріат» таке свідоцтво може бути видане пережившому з подружжя лише на майно, придбане в зареєстрованому шлюбі. Нотаріусом також винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Позивач зазначає, що двокімнатна квартира загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], придбана [PERSON] 15.11.2004 в спільну часткову власність з його донькою, [PERSON], за рахунок грошових коштів, у сумі 33 000 доларів США, які сформовано з грошових коштів [PERSON], а також коштів, які позивач позичила у своєї знайомої, [PERSON], та потім повертала їй з власної заробітної плати. За таких обставин, до складу спадщини має входити не ?, а ? частка в праві власності на квартиру після смерті [PERSON] Крім того, за період спільного проживання з [PERSON] однією сімєю та за рахунок спільних коштів ними побудований житловий будинок загальною площею 307 кв.м., що розташований по вулиці Квітневій, 2, в селі Зазимє Броварського району Київської області, який чоловік не встиг ввести в експлуатацію за життя та, відповідно, належним чином оформити та зареєструвати право власності на нього. Житловий будинок будувався протягом 1999-2009 років. Протягом 2009-2015 років у будинку були проведені всі внутрішні опоряджувальні роботи, зокрема, здійснені покриття підлог кімнат будинку ламінатом, покриття облицювальною плиткою ванних кімнат з туалетом, інших підсобних приміщень, здійснено штукатурення внутрішніх поверхонь стін та стель, іншими оздоблювальними матеріалами, були встановлені дверні коробки та двері, придбані та встановлені шафи, кухня, установлене сантехнічне обладнання та прилади, встановлений насос для води, сантехнічна арматура (водорозбірні крани, змішувачі), засоби очистки води, газові плити, світильники, розетки, внутрішні системи електрообладнання, змінено місце розтушування газового котла, встановлені металопластикові вікна, закуплені побутове обладнання тощо. Житловий будинок, побудований та облаштований позивачем разом з [PERSON] на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2018 га, що входить до складу спадщини (право власності спадкодавця посвідчено Державним актом на право власності на землю серії IV-KB № 089982, виданий 25 квітня 2000 року Зазимською сільською радою). Далі зазначає, що визнання у судовому порядку права власності за позивачем на земельну ділянку у розмірі, пропорційному до часток у праві на житловий будинок ( майнових прав забудовника на житловий будинок) є єдиним можливим способом реалізації ч. 1 ст. 377 , ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України та ч.ч. 1,4 ст. 120 ЗК України, а також необхідною передумовою для введення житлового будинку в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі викладеного, просить суд: встановити факт проживання [PERSON] із позивачем, однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1994 року по 03 квітня 2008 року; визнати обєктом спільної власності 1/2 частину квартири № 366, розташованої по вул. Жукова, буд. 45, у місті Києві та визнати за позивачем право власності на 1/4 частину вказаної квартири; визнати обєктом права спільної сумісної власності майнові права на житловий будинок розташований по вулиці Квітневій, 2, в селі Зазимє Броварського району Київської області; визнати за позивачем майнові права забудовника на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок, розташований по вулиці Квітневій, 2, в селі Зазимє Броварського району Київської області, з правом здачі будинку в експлуатацію, отриманням на своє ім'я документа, що посвідчує право власності на жилий будинок, та реєстрації права власності; визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,2018 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по вул. Квітневій в селі Зазимє Броварського району Київської області; визнати за позивачем у порядку спадкування майнові права забудовника на 1/8 частку в праві власності на вищевказаний житловий будинок та визнати за позивачем право власності на 1/8 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,2018 га для будівництва та обслуговування жилого будинку з вищевказаною адресою. Позивач та її представник [PERSON] надали пояснення такі, які викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направивши до суду письмові заперечення, де вказав, що заперечує проти обставин щодо проживання позивачки із його батьком однією сімєю з 1994 року. Погоджується, що батько почав проживати однією сімєю із позивачкою з 1999 року, тому майно набуте ними з того часу можна вважати обєктом спільної сумісної власності, зокрема це стосується квартири та автомобіля. Водночас будинок батько почав будувати ще до отримання рішення сільської ради про виділення йому земельної ділянки та в будівництві брали участь батько, відповідач та його брат, а в 1995 році будинок уже був збудований. Вважає, що до складу спадщини має входити ? частка квартири та автомобіля Шевроле Лачетті, земельна ділянка та житловий будинок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні у звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог викладених у прохальній частині позовної заяви. Зокрема, пояснив, що його довірителі визнають за позивачем (виключно в порядку спадкування) майнові права забудовника на ? частину не введеного в експлуатацію житлового будинку та ? частину земельної ділянки, однак заперечують проти визнання за позивачем «прав забудовника у частці на право власності на будинок», оскільки таке право відсутнє. Відповідачі заперечують щодо факту проживання позивача із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1994 року по 03 квітня 2008 року, оскільки в цей період часу включено період перебування позивачки в іншому шлюбі. Так як, вимога про визнання квартири спільним майном є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю, то відповідно не може бути задоволена і дана позовна вимога. Також зазначає, що будинок був збудований в 1995-1996 роках. Відповідачі погоджуються, що після одруження батька із позивачкою у 2008 році у будинку зроблений більш сучасний ремонт, зявився новий газовий котел та насосна станція, система водоочищення, сауна, замінено вікна на металопластикові. Саме це майно та обладнання може бути обєктом спільної сумісної власності, але не майнові права забудовника. Необґрунтованими та безпідставними є також вимоги про визнання права власності за позивачем на земельну ділянку. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із копії паспорта [PERSON] вбачається, що з 21.07.1986 року він зареєстрований за адресою [INFO], а з 11.01.2005 року у [ADDRESS]. ( Т.1 а.с. 156) Згідно свідоцтв про народження [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON], їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (Т.1 а.с. 18-20). Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3375, [PERSON] та [PERSON] придбали двокімнатну квартиру загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна квартира №366 у м. Києві по вул. Жукова, 45, зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до його смерті, який помер 21 березня 1999 року. Такі обставини не заперечувала позивач у судовому засіданні. Із копії паспорта [PERSON] видно, що остання з 25.05.1993 року зареєстрована за адресою: [INFO] А, кв. 48. 04 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ОК № 061445, виданим виконкомом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 04.04.2008. ( Т. 1 а.с. 21) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ОК №330963 [PERSON] помер 26 березня 2015 року. ( Т.1 а.с. 18) Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 08.06.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 08.06.2015 заведена спадкова справа № 8/2015 до майна померлого 26.03.2015 [PERSON] Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 серпня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру №366, що знаходиться по вул. Жукова у м. Києві, та на житловий будинок, що розташований вул. Ківтневій, 2, у с. Зазим'є Броварського району, після смерті [PERSON] Спадкоємцями [PERSON] відповідно до ст.ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України є дружина [PERSON] та діти померлого від першого шлюбу: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що померлий був його підлеглим, вони працювали в Київській ТЕЦ-6. Від підприємства вдалось отримати 8 земельних ділянок, в тому числі і померлому, було отримано дозвіл на будівництво типових будинків. У 1993 році розпочато будівництво, наказом по підприємству визначено хто і що мав робити на будівництві, було вирішено збудувати коробки на всіх ділянках. Будівництво було профінансоване Міненерго. Вказав, що вкінці 1995 року покрівля у будинку [PERSON] вже була, світло було підведене ще на початку будівництва, а потім кожен сам підключався. Сини [PERSON] працювали також на будівництві. Свідок [PERSON], сусідка у с. Зазим'ї, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] були гарною парою, з 2000 році бачила, що вони приїжджали на дачу на вихідні, а з 2008 року почали проживати у будинку. Вказала, що коробка була у 1998 році або раніше, але без оздоблювальних робіт, які почали здійснювати після 2000 року. Свідок [PERSON], пояснив, що у 1998 році була покрівля будинку, але внутрішніх робіт, тепла та світла ще не було. Також повідомив, що [PERSON] та [PERSON] були як подружжя з 1993 року, часто з ними зустрічались на вечірках, в театрі, гостях, вони завжди були разом. Знає від своєї дружини, що [PERSON] вкладала власні кошти у будівництво будинку у Зазим'ї. Свідок [PERSON] знає сім'ю [PERSON] з 1984 року, після смерті дружини [PERSON], бачив, що [PERSON] допомагала сім'ї [PERSON]. Знає також, що коли [PERSON] продав квартиру, то переїхав до [PERSON] на вул. Курнатовського. Свідок [PERSON], повідомив, що вчився із [PERSON], познайомився із [PERSON] в середині 90-х, був у гостях у [PERSON] та бачив там позивача, однак в яких стосунках вона перебувала із [PERSON] не знає. Підтвердив, що бачив [PERSON] на весіллі у Саші в 1993 році. Свідок [PERSON] пояснив, що знає сторін з 2004 року, бував на дачі у Зазим'ї, допомагав робити отоплення та сантехніку спочатку у 2005 році, а через 2 роки переробляли, у 2008 році встановлювали ванну, робили навіс. Знає, що син [PERSON] ставив вікна на веранді та теплиці. Свідок [PERSON] повідомила, що знає [PERSON] з 1987 року, разом працювали, потім почали дружити. Після смерті чоловіка [PERSON], [PERSON] переїхав до [PERSON] на вул. Курнатовського та кожного дня зустрічав її після роботи. Знає зі слів [PERSON], що вони жили у цивільному шлюбі з 1994 року. Свідок позичала [PERSON] гроші у розмірі 50\~000 грн., яка пояснювала, що необхідно придбати квартиру дочці [PERSON]. Повідомила, що була у будинку у 2008 році, де на веранді ще не було штукатурки, була лише бетонна стяжка, на першому поверсі не було внутрішніх робіт, були зроблені лише одна кімната та кухня. Свідок [PERSON], сусідка позивача по вул. Курнатовського, разом отримували квартиру, не знає які стосунки були між [PERSON] та [PERSON], але останній приходив до [PERSON] ще коли був живий її чоловік, а після смерті приходив частіше, а з 2000 року почали разом проживати. Свідок [PERSON], пояснила, що знає [PERSON] з 1987 року, разом працювали, дружили, [PERSON] приходив до [PERSON] на роботу починаючи з початку 90-х років, приходив як чоловік до жінки. Свідок із чоловіком приїжджали в Зазим'є починаючи з 1997 року та зі слів [PERSON] відомо, що вона вкладала кошти на будівництво будинку. До вказаного будинку подружжя переїхали після 2007 року. Свідок [PERSON] колишня дружина [PERSON] з 1993 року, та з того часу проживала з [PERSON] по вул. Маяковського. Пояснила, що проживала у вказаній квартирі до 1994 року і на той час [PERSON] приходили в гості із своїм чоловіком та дітьми. У період з 1994 по 1999 рік не бачила щоб позивачка проживала із [PERSON]. Також повідомила, що в 1995 році була на дачі в Зазим'ї і на той час уже був збудований будинок, вікна, двері, дах, газ. Свідок [PERSON] дружина [PERSON], пояснила, що знає [PERSON] з 1994 року та з того часу часто приходила до них, допомагала [PERSON] з виконанням «уроків». У 2000 році батько [PERSON] переїхав до [PERSON]. Самого будівництва свідок не бачила, однак, знає що будинок будували батько із синами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі суд приходить до наступного. З огляду на встановлені обставини та пояснення, вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до 16.03.1999 року, а після смерті чоловіка, зокрема з 2000 року, як встановлено показами свідків, проживала разом із [PERSON] у квартирі позивачки по вул. Курнатовського в м. Києві. Того факту, що відносини [PERSON] та [PERSON] стали містити ознаки проживання однією сімєю не заперечують і відповідачі у своїх поясненнях. Згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Разом з тим, до сімейних відносин, які вже існували станом на 2000 рік, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Норми ст. 74 СК України набрали чинності з 01 січня 2004 року, а КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, не містив норм, які регулюють режим спільної сумісної власності осіб, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Отже, вимога про встановлення факту проживання позивача із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволення лише в частині періоду з 01 січня 2004 року по 03 квітня 2008 року. Судом встановлено, що 15 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] придбали двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], частки співвласників рівні. Оскільки вказана квартира придбана під час проживання позивача та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, то на підставі положень ст. 74 СК України ? частина спірної квартири є їх спільним сумісним майном, тому вимоги про визнання за позивачем права власності на ? частину квартири підлягають задоволенню. Інша ? частина спірної квартири є спадковим майном, однак позивач не предявляла вимог про визнання за нею права власності на частину квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позовні вимоги про визнання за позивачем майнових прав на частину житлового будинку по вул. Ківтневій, 2, у с. Зазим'є, підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення 9-ї сесії Зазим'янської сільської Ради народних депутатів 21 скликання від 23 березня 1992 року [PERSON] наданий дозвіл на будівництво житлового будинку. У березні-квітні 1992 року [PERSON] розроблений та затверджений проект забудови, зареєстрований у встановленому порядку паспорт забудови земельної ділянки та виготовлений Будівельний паспорт на будівництво житлового будинку. Із листа КП КОР «Лівобережне БТІ» № 492 від 26.11.2015 року вбачається, що перше звернення для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок у с. Зазим'є, вул. Квітнева, буд. 2, було здійснено 01 листопада 1995 року. У технічному паспорті на житловий будинок по вул. Квітневій у с. Зазим'є, власник [PERSON], виготовленому КП КОР «Броварське Міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначено рік побудови будинку 1995. (Т.2 а.с. 92-107) У технічному паспорті на вищезазначений житловий будинок, виготовленому 22.01.2015 року ТОВ «Укргеоземпроект», зазначено, що житловий будинок та надвірні споруди збудовані в 2001 році. (Т.1 а.с. 95-104 ) До матеріалів справи також додано Звіт про проведення технічного обстеження на відповідність приватної будівлі державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, складений 27.11.2009 ТОВ «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» ( Т.1 а.с. 106-140 ); висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, виданий Київською обласною санітарно-епідеміологічною станцією 27.08.2010 за № 05.03.02-07/60547 (Т.1 а.с. 148); рішенням виконкому Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 29.07.2010 № 93 щодо залучення коштів забудовника, [PERSON], на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Зазимє ( Т.1 а.с. 146 ); договір про залучення коштів забудовника на створення і розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури села Зазимє ( Т.1 а.с. 147); державний акт на право власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2018 га, яка розташована по вул. Квітневій в селі Зазимє Броварського району Київської області, серії IV-KB № 089982, виданий 25 квітня 2000 року Зазимською сільською радою. З огляду на викладене встановлено, що будівництво спірного будинку розпочато з дозволу органу місцевого самоврядування, при цьому було розроблено проект будинку, та будівництво здійснювалось на земельній ділянці, відведеній [PERSON] для будівництва житлового будинку, однак, на час розгляду справи будинок не введений в експлуатацію та не зареєстрований у встановленому законом порядку. Із технічної документації та показів свідків вбачається, що будинок станом на 1995 рік уже був збудований. Станом на 2001 рік площа будинку не змінилась, однак були добудовані надвірні споруди, отже, правовідносини виникли під час дії Кодексу про шлюб та сімю УРСР, який не передбачав правових наслідків проживання однією сімєю без реєстрації щодо майнових прав. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Стороною позивача у судовому засіданні не доведено вкладення її коштів чи праці при будівництві спірного будинку до 01 січня 2004 року, тому відсутні підстави для визнання за позивачем майнових прав забудовника на ? частину спірного будинку у с. Зазим'є. Додані до матеріалів справи докази наявності доходів позивача, які є вищими від доходів спадкодавця, до 01 січня 2004 року не підтверджують обставин вкладення таких коштів у будівництво спірного будинку. Водночас, показами свідків та матеріалами справи підтверджується, що за час перебування позивачки та [PERSON] у незареєстрованому шлюбі з 01 січня 2004 року та у зареєстрованому шлюбі у будинку зроблені деякі ремонтні роботи, замінено газовий котел на новий та зявилась нова насосна станція, система водоочищення, та сауна, замінено вікна на металопластикові, придбано побутові речі. Однак, такі проведені роботи та придбане обладнання та речі можуть бути обєктом спільної сумісної власності подружжя, проте не можуть свідчити про виникнення у позивача майнових права забудовника спірного будинку. Таким чином, майнові права забудовника спірного будинку та надвірних споруд не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а належать до складу спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1278 ЦК України передбачає, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Позивач просила також визнати за нею майнові права забудовника у порядку спадкування, тому враховуючи частки всіх спадкоємців, суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] у порядку спадкування прав забудовника на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул. Квітневій, 2, у селі Зазим'є Броварського району. Посилаючись на норми ч. 1 ст. 377, ч. ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України та ч.ч. 1,4 ст. 120 ЗК України, позивач просила визнати за нею право власності на частину ділянки, пропорційно до часток у праві на будинок. Такі вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що між спадкоємцями існує спір щодо розподілу спадкового майна, то суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про визнання права власності на частину земельної ділянки та визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на ? частину земельної ділянки площею 0, 2018 га, що розташована по вул. Квітневій, 2, у селі Зазим'є Броварського району, Київської області, та належала на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю, серії IV-KB № 089982, виданого 25 квітня 2000 року Зазимською сільською радою. На підставі викладеного та

Outcome: partial