Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] з посиланням на те, що вона з відповідачем з 6 листопада 2010 року по 8 травня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ставищенського районного суду від 26 березня 2013 року по справі ЄУН 378/232/13-ц з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 500 грн. щомісячно з 1 березня 2013 року. Розмір стягуваних аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним, інвалідності немає, інших неповнолітніх дітей також не має. Позивач просить суд змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 24), у позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати без її участі (а.с. 1-4). Відповідач в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справ розглядати без його участі (а.с. 25). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 6 листопада 2010 року по 8 травня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача (а. с. 8, 9, 10). Рішенням Ставищенського районного суду від 26 березня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до її повноліття, починаючи з 1 березня 2013 року (а. с. 11). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів позивач в позовній заяві посилається на ту обставину, що розмір стягуваних аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2, ч. 3 вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інші випадки, передбачені СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини та її належного забезпечення, - суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів з твердої грошової суми в вищезазначеному розмірі на стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) - 1/4 його частину, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved