Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну моральну шкоду у зв'язку з втратою сина - [PERSON] в розмірі 200000,00 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року о 21:30 год. в м. Бориспіль Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участі сина позивачки [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям. В вказаній дорожній обстановці водій автомобіля «Ауді» [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху. Після смерті сина позивачка залишилась з хворим чоловіком, інвалідом 3-ї групи, сама вона також хворіє. Після смерті сина стан її здоров'я різко погіршився, з'явились колючі болі в області серця та головні болі, перепади кров'яного тиску, погіршився зір та настали порушення сну. Саме діями відповідача позивачці заподіяно моральні переживання, оскільки від необачних його дій наступила смерть її сина. За станом свого здоров'я позивачка змушена вести обмежений спосіб життя, а саме не може виконувати господарські роботи по дому, не допомагає чоловікові як раніше. Смерть сина спричинила [PERSON] багато моральних та фізичних мук, страждань. Позивачка змушена приймати додаткові зусилля для організації свого життя та спілкування з людьми. В судовому засідання представники позивачки позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, при цьому зазначили, що у зв'язку із смертю [PERSON], який є сином позивачки, її стан здоров'я значно погіршився у зв'язку із сильним потрясінням, яке вона пережила в результаті даної події. Смерть сина, його поховання змінили все її життя, вона стала уникати спілкування з оточуючими, за станом здоров'я не може відновити спосіб життя, що існував до його смерті. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що під час скоєння ДТП згідно амбулаторної судово-психіатричної експертизи у Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатричне-наркологічне медичне об'єднання» смт. Глеваха, стаціонарної судово-психіатричної експертизи у Київському міському центрі слово-психіатричної експертизи у м. Києві та повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи у Вінницькій області психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка в м. Вінниця встановлено, що відповідач перебував у стані неосудності. Разом з тим, відповідач намагається допомогти родині загиблого, так 05.01.2013 року передав дружині [PERSON] 10 000,00 грн. як допомогу родині. [PERSON] щомісячно перераховує кошти родині на ім'я [PERSON], всього станом на 07.10.2014 року було виплачено 77 692,00 грн. З матеріалів кримінального провадження 1-кп/359/284/13 вбачається, що позивачка та [PERSON] звертались до [PERSON] про відшкодування шкоди, ці позовні вимоги залишені судом без розгляду. Не зважаючи на це, на ім'я [PERSON] було сплачено 24 950,00 грн. Додатково 08.07.2013 року відповідачем погашено заборгованість перед банківськими установами за кредитним договором померлого [PERSON] в сумі 11702,00 грн. Третя особа в суді позовні вимоги позивачки підтримала, просила їх задовольнити, при цьому зазначила, що померлий є її чоловіком, та дійсно відповідач відповідно до умов укладеної між нею та [PERSON] угоди сплачує їй щомісячно кошти в рахунок відшкодування заподіяної шкоди. Також, відповідач сплатив залишкову заборгованість померлого по кредиту. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, представника відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження померлий [PERSON] є сином [PERSON]. (а.с. 25). Згідно свідоцтва про смерть від 28.12.2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 331, [PERSON] помер [INFO] року. ( а.с. 20) З ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2013 року, яка набрала законної сили, вбачається, шо [INFO] року о 21:30 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул. Київський Шлях поблизу будинку № 208-А в м. Бориспіль Київської області в напрямку м. Харкова грубо порушуючи п. 13.1 ПДР, порушив допустиму швидкість, не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «Джилі», д.н.з. [NUMBER], що належав [PERSON] і якого в свою чергу відкинуло вперед, де останній зіткнувся з мікроавтобусом «Фольксваген ЛТ 35» , д.н.з. [NUMBER], в наслідок чого [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент спричинення, від чого настала смерть останнього. Як зазначено в даній ухвалі, [PERSON] своїми діями, які виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, скоїв суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 286 КК України, однак скоїв його в стані неосудності, що виключає застосування покарання. Кримінальне провадження по справі щодо [PERSON] закрито, цивільні позови потерпілих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - залишено без розгляду. (а.с.44) Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ст. 1186 ЦК України шкода завдана фізичною особою, яка на момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному розмірі. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1186 ЦК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду. При цьому суд врахував, що відповідач мав саме тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, при цьому примусові заходи медичного характеру до нього не застосовувались, він працездатний, а позивачка є пенсіонеркою, має похилий вік. (а.с. 29) Згідно довідки ТОВ «СЕНД ТАУЕР» № 1410/2 від 06.10.2014 року [PERSON] працює у ТОВ «СЕНД ТАУЕР» з 10.01.2012 року, займає посаду програміста 1С, посадовий оклад якого становить 1470, 00 грн. (а.с. 43) Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві відповідачем моральних страждань завданих у зв'язку зі смертю сина. Зокрема, враховує їх характер і тривалість. А також стан здоров'я позивачки, який погіршився після смерті сина, що підтверджується медичною документацією (а.с.16-19). Суд враховує тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, оскільки син допомагав по господарству, та тепер вона за станом здоров'я вимушена менше спілкуватись і з онуками і з оточуючими. Також суд враховує, що відповідач намагався зменшити матеріальні витрати позивачки та близьких родичів [PERSON], викликаних його смертю. Так, 14.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно умов якого сторони погодили порядок та суми виплат коштів, які буде здійснювати відповідач на користь [PERSON] На виконання договору [PERSON] щомісячно перераховує кошти на ім'я [PERSON], яка є дружиною померлого, всього станом на 07.10.2014 року виплачено 77 692,00 грн. В договорі зазначено, що до підписання цього договору [PERSON] сплатив 55690,00 грн. (а.с. 41-42) 05.01.2013 року передав дружині [PERSON] 10 000,00 грн. як допомогу родині. На ім'я [PERSON], який є батьком загиблого відповідачем сплачено 24 950,00 грн. Як зазначив представник позивачки, вказана сума коштів була витрачена на поховання сина. Враховуючи те, що смерть сина є для позивачки втратою, що не підлягає оцінки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що слід позовні вимоги позивачки задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial