Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. У позовній заяві позивач вказує, що 29 липня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі чого у сімї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми, тому проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона одна піклується про дитину. Відповідач не проявляє ніякої турботи про дитину. Він фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. [PERSON] офіційно працевлаштований і працює на АЗС «Надєжда» та отримує заробітну плату у розмірі близько 4000 грн. За час проживання окремо відповідач жодного разу не надавав матеріальну допомогу на потреби дитини. На даний час для нормального розвитку сина потрібні значні кошти, вона не може у повній мірі забезпечити його усім необхідним. Власного житла не має, проживає разом з батьками, не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, а також навчається у Миргородському Державному керамічному технікумі. З цих підстав позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 40 % від усіх його доходів щомісяця, до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 10 % від усіх доходів відповідача щомісяця до досягнення дитиною трьох років. У процесі розгляду справи позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1600 грн, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 500 грн, до досягнення сином трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила заяву, в якій зазначила, що у звязку з матеріальним становищем та доглядом за дитиною не має змоги зявитися до суду, тому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не зявився, направив до суд заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, але за участю його представника адвоката [PERSON] В наданих запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, але у розмірі ? частини. Що стосується стягнення аліментів на дружину позовні вимоги просив залишити без задоволення, про що підтвердив і його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на те, що відповідач у даний час не працює, проживає разом з батьками, є інвалідом з дитинства та особою, що віднесена до І категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку зі станом здоровя потребує періодичного стаціонарного та санаторно-курортного лікування, витрачає значні кошти на ліки та профілактичні заходи. У звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеній позивачем твердій грошовій сумі та взагалі позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, тому позовні вимоги в цій частині представник відповідача просив залишити без задоволення. Суд, заслухавши думку сторін, які були присутні у попередньому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] простягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 29 липня 2016 року зареєстрували шлюб у Гадяцькому районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КЕ № 144908. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серія І-КЕ № 255914. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] не працює, проживає разом зі своїм малолітнім сином, який не досяг трирічного віку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Березоволуцької сільської ради № 14 від 13.04.2017. Відповідно до довідки дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави, [PERSON] з 22.05.2017 по 07.06.2017 знаходилась у відділенні передчасно народжених по догляду за дитиною [PERSON], [INFO]. Клінічний діагноз: Синдром подразненого кишківника. Токсико-ексикоз І ст. Стан після оперативного лікування правобічної пахової грижі (23.05.2017). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Гадяцької районної державної адміністрації від 27.06.2017 № 1574, відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Гадяцькому УСЗН і отримує доплату на продукти харчування особам, віднесеним до І категорії, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що становить 401,40 грн на місяць. Як свідчить довідка Гадяцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 14.06.2017 № 864, [PERSON] отримує соціальну пенсію інвалідам старшим 18 років, захворювання яких повязане з Чорнобильською катастрофою, середній розмір якої становить 1566,35 грн. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей до 6 років з 1 травня становить - 1426 гривень. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі може бути та обставина, що батько одержує заробіток нерегулярно чи частину доходів одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі також є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи матеріальний стан відповідача, сукупний дохід якого в середньому, як було встановлено судом, становить 1967,75 грн на місяць, стан його здоровя, а саме [PERSON] має третю групу інвалідності з дитинства, про що свідчить посвідчення від 31.07.2012, видане Управлінням праці та соціального захисту населення Гадяцької районної державної адміністрації та віднесений до І категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 124956 від 03.07.2012, а також враховуючи відсутність доказів, підтверджуючих зазначені вище обставини, які б давали підстави для стягнення аліментів з відповідача, суд приходить до висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] у розмірі 1600 грн, на утримання дружини у розмірі 500 грн, про що просить позивач,не підлягають до задоволення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд з урахуванням стану здоров'я та інтересів дитини, а також особи відповідача, вважає, що останній має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, про що не заперечував він сам. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, здійснює догляд за малолітнім сином, який повністю знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ті обставини, що відповідач не працює та не має постійного доходу, можуть бути тимчасовими, і не звільняють останнього від його обов'язку утримувати дружину, з якою проживає дитина. У той же час, суд вважає, що розмір аліментних платежів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, позивачем завищений та недостатньо обґрунтований, а тому належним розміром аліментів на утримання дружини є аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Частина 2 ст. 88 ЦПК України передбачає, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому суд вважає, що витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial