Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості, яка обґрунтована тим, що позивач у період з 02.10.2018 року по 15.10.2019 року перебував у трудових відносинах з ДП СКРЦ «Слов`янський курорт» ПрАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця». Під час перебування у даних трудових відносинах відповідачем була нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата у розмірі 8392,48 гривень, що є порушенням прав [PERSON] передбачених ч. 1 ст. 116 КЗпП України. На підставі чого просить стягнути з відповідача нараховану та не виплачену суму заробітної плати у розмірі 8392,48 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.13). Згідно ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. \~ \~ \~ \~Згідно копії трудової книжки [PERSON] , позивач з 02.10.2018 року по 15.10.2019 року перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду, згідно Наказу № 146/П від 01.10.2018 року. Згідно запису у трудовій книжці, на підставі рішення ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 18.04.2019 року № 36-37/51 змінена назва ДП СКРЦ «Слов`янський курорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на ДП «Санаторно курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 15.10.2019 року позивач звільнений з посади за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України згідно Наказу № 111/П від 15.10.2019 року (а.с.2). Згідно довідки ДП «Санаторно курортного реабілітаційного центру «Слов`янський курорт» ПрАТ лікувально оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 24.10.2019 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 23.10.2019 року становить 8392,48 гривень (а.с.3). \~ \~ \~ \~У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Крім того, згідно ст. 10 Закону України «Про оплату праці», розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів, представників професійних спілок, роботодавців, які об`єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином держава дає гарантії громадян та інших осіб на отримання заробітної платні за виконану працю не нижче встановленого законодавством рівня. Разом з тим існують різні системи оплати праці у зв`язку з специфікою праці передбачені Кодексом законів про працю України та іншими нормативними актами. \~ \~ \~ \~Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 8392,48 гривень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а отже підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Частина 6 статті 141 ЦПК України вказує про наступне, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивача при зверненні до суду із даним позовом звільнено від сплати судового збору та оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved