Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПСП «Агрофірма Привілля» на підставі права власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Привілля Троїцького району Луганської області, вулиця Комарова, будинок № 5. Між [PERSON] та відповідачем ПСП «Агрофірма Привілля» була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного вище житлового будинку. Позивачем було перераховано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 40\~000 гривень, на підставі чого вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 20 лютого 2017 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності на вказане домоволодіння. Позивач до суду не зявився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав відповідну заяву. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без участі їх представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно ПСП «Агрофірма Привілля» на підставі права власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Привілля Троїцького району Луганської області, вулиця Комарова, будинок № 5. Згідно технічного паспорту вищезазначене нерухоме майно складається: А-1;а; житловий будинок; Б літня кухня; Д;Г;В;Є сараї; З гараж; ПГ погріб; И літній душ; І убиральня; 10-11 огорожа; 12 - водопровід. Між [PERSON] та відповідачем ПСП «Агрофірма Привілля» була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачу вказаного вище житлового будинку. Позивачем було перераховано відповідачу домовлену суму за відчуження належного йому зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 40\~000 гривень, на підставі чого вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 20 лютого 2017 року. Факт отримання відповідачем грошової суми підтверджується квитанцією № 5 від 21 лютого 2017 року. Відповідач фактично передав позивачу у власність дане нерухоме майно, що підтверджується актом приймання-передачі від 20 лютого 2017 року. При цьому, відповідач був зобовязаний направити свого представника до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] для посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу 15 березня 2017 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса представник відповідача зазначеної дати та в зазначений час не зявився, у наслідок чого відповідачу було направлено повідомлення, в якому було запропоновано направити свого представника до нотаріуса 29 березня 2017 року. Вказане повідомлення відповідач отримав 24 березня 2017 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову представник відповідача не зявився. 10 квітня 2017 року відповідачу повторно було направлено повідомлення, в якому йому було запропоновано знову направити свого представника до нотаріуса 30 квітня 2017 року. Вказане повідомлення відповідач отримав 17 квітня 2017 року, однак з невідомих причин до нотаріуса представник відповідача не зявився (а.с. 9-20). Таким чином, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказана вище домоволодіння, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved