Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 12.08.2003 помер її рідний дядько по лінії матері - [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина за законом і вона є єдиним спадкоємцем. Мати заявника - [PERSON], померла 18.04.1994, і [PERSON] були рідними братом і сестрою, їх батьки [PERSON] і [PERSON], але свідоцтва про їх народження не збереглися. Однак, зберігся актовий запис про народження матері, де вона записана як Римар «Явдокія» Афанасіївна, а за паспортом та свідоцтвом про смерть значиться як Римар «Євдокія» Афанасіївна. За паспортом дядько значився як [PERSON] «Опанасович», а не «Афанасійович», актовий запис про його народження відсутній. Оскільки, свідоцтво і актовий запис про народження дядька відсутні [PERSON] не може підтвердити факт родинних відносин між ним і її матір'ю. У звязку з цим, вона не може реалізувати своє право на спадщину, а тому звернулася до суду і просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] і [PERSON] були рідними братом і сестрою, а заявниця племінницею [PERSON]. Заявник зявилася у судове засідання і підтримала свої вимоги посилаючись на обставини викладені в заяві. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що мати заявника [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], а заявниця племінницею. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак від Сільницької сільської ради, на адресу суду надійшло повідомлення у якому зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд встановив, що згідно копії паспорта серії АК № 835145 від 03.02.2000, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження серії VІ-УР № 076133 від 25.02.1965 і свідоцтва про шлюб серії І -КИ № 252497 від 12.09.1970, [PERSON] (дошлюбне прізвище Заремба) [PERSON], народилася 10.08.1942, у свідоцтві про народження заповненому російською мовою її матірю записана [PERSON] ([PERSON]) (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 163667 від 14.03.2002, виданого виконавчим комітетом Сільницької сільської ради Тульчинського району, [PERSON], померла 18.04.1994 (а.с. 5). Також, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00009244868 від 18.11.2011, [PERSON], помер 10.08.2003 (а.с. 4). Згідно довідки № 06-614/7 від 19.04.2011, виданої Державним архівом Вінницької області, у метричній книзі про народження громадян по с. Сільниця Тульчинського району за 1911 рік є актовий запис № 14 від 14.08.1911, про народження дочки Явдокії, [INFO] (а.с. 9). Крім того, відповідно до довідки № 615/7 від 19.04.2011, виданої Державним архівом Вінницької області, у книзі актових записів про народження громадян у с. Сільниця і с. Лука-Жабокрич Тульчинського району за 1920 рік, актовий запис про народженн [PERSON] відсутній (а.с. 10). У довідці № 421 від 14.12.2015, виданій Сільницькою сільською радою Тульчинського району, зазначено, що [PERSON] є племінницею і єдиною спадкоємицею [PERSON], померлого у серпні 2003 року (а.с. 11), зазначені обставини, також підтверджуються довідкою № 47 від 01.03.2016, виданою Сільницькою сільською радою Тульчинського району(а.с. 16). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved