Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючої 8-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 19.08.1996 року була визнана судом недієздатною, 30.01.2016 року поступила на лікування до КЗ СОР «Першої ОСЛ м. Ромни». Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 08.08.2016 року та 06.02.2017 року було продовжено госпіталізацію [PERSON] до шести місяців. З метою визначення психічного стану [PERSON] була оглянута комісією лікарів психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу внаслідок якого не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє і виявляє наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї та оточуючих. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявилася. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом [PERSON] не може бути присутньою в судовому засіданні. Заінтересована особа [PERSON] та адвокат не заперечували проти заяви. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 1996 року [PERSON] визнано недієздатною (а.с.4). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року опікуном над недієздатною [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.5). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 26.07.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з галюцинаторно-параноїдним синдромом з вираженим дефектом». На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу галюцинаторно параноїчного синдрому, який позбавляє її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї і оточуючих. По своєму стану є безпорадною, не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Такий стан є постійним. Потребує продовження стаціонарного лікування і в разі ненадання медичної допомоги стан пацієнтки може погіршитися (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з 1989 року, виписки проводились лише на домашній патронаж та реабілітаційне відділення. Останній раз з 20.01.2016 року по даний час. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї і оточуючих.

Outcome: approved