Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Заступник прокурора міста Чернігова Кашпор Т.В. звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним і скасування п.1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою», яким передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0167 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), визнання незаконними і скасування державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,0115 га, площею 0,0045 га, площею 0,0007 га, видані [PERSON], розташовані за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.05.2008 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 37,8 кв.м., житловою - 20,4 кв.м. Технічним паспортом, виготовленим 06.05.2009 року на замовлення власника квартири, визначено що загальна площа присадибної ділянки будинку [ADDRESS] становить 0,1326 га, при цьому зазначено, що власнику 1/5 частини будинку (тобто 1 квартири) повинно перейти у користування 0,0265 га землі, враховуючи ту, яка перебуває під спорудами. З генерального плану, схеми розміщення земельної ділянки та акту погодження меж земельних ділянок встановлено, що [PERSON] фактично використовує та, відповідно, замовила технічну документацію на три земельні ділянки, що розташовані по вищевказаній адресі. Відповідно до кадастрових планів земельна ділянка площею 0,0045 га відноситься до забудованих земель, площею 0,0115 га - до сільськогосподарських земель, площею 0,0007 га - до забудованих земель. Загальна площа вказаних земельних ділянок становить 0,0167 га. Посилається, що рішенням 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року (пункт 1.4) передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0167 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі вказаного рішення виготовлено та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею три державні акти на право власності на вказані земельні ділянки. Актом перевірки № 000157 від 21.08.2013 року, проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Чернігівській області встановлено, що зазначені земельні ділянки входять до території археологічної пам»ятки, тобто є землями історико-культурного призначення, та можуть перебувати виключно у державній власності, а не у власності громадян. Зазначає, що листом Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації від 20.08.2013 року підтверджено, що земельна ділянка по [ADDRESS] розташована в межах пам»ятки археології «Передгороддя стародавнього м. Чернігова IX-XVIII ст.», охоронний номер 1е, взятої на облік розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації за № 856 від 28.12.1998 р. Вказує, що з метою захисту об»єктів археології надання земельних ділянок в межах пам»яток археології здійснюється за погодженням з відповідними органами охорони культурної спадщини, а технічна документація із землеустрою, видана на ім»я [PERSON] з Головним управлінням культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації не погоджувалась, тому п. 1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року і державні акти на право власності на земельні ділянки, видані [PERSON] необхідно визнати незаконними і скасувати. В зв»зку з тим, що вказані обставини стали відомі прокуратурі після надходження листа інспекції 05.12.2013 року, строк позовної давності позивачем пропущено з поважних причин, тому просять вказаний строк поновити. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на ст.ст. 21, 215, 256 Цивільного кодексу України, ст. ст. 53, 84, 118 Земельного кодексу України, Закон України «Про охорону культурної спадщини», Закон України «Про прокуратуру». В судовому засіданні представник позивача звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог (а.с.72-74), відповідно до якої просила визнати незаконним і скасувати п.1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою», яким передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0167 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,0115 га, площею 0,0045 га, площею 0,0007 га, видані [PERSON], розташовані за адресою: [ADDRESS], яку повністю підтримала. В своїх поясненнях посилались на обставини, зазначені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Доповнила, що Чернігівська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення не перевірила чи не віднесено землі, які було дозволено приватизувати [PERSON] до охоронних земель. Представники третьої особи на стороні позивача - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації в судовому засіданні підтримали позицію представника позивача, вказали, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Зазначили, що до 2009 року всі функції по охороні культурної сплащини здійснювала інспекція з охорони культурної спадщини, зокрема, вона надавала дозволи на приватизацію або відмовляла в їх наданні по відповідних земельних ділянках. Вказали, що Передгороддя є культурною пам»яткою місцевого значення, паспортизована і взята на облік. Представник відповідача - Чернігівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсягу і суду пояснила, що при прийнятті оскаржуваного рішення Чернігівською міської радою було дотримано всі вимоги чинного на той час законодавства, зокрема, до технічної документації було надано дозволи управління архітектури та містобудування, управління земельних ресурсів. Вважає рішення законним і обгрунтованим. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких просив застосувати строк позовної давності, оскільки немає доказів поважності пропуску вказаного строку. Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що земельна ділянка по [ADDRESS] розташована в охоронній археологічній зоні, також немає визначення меж території пам»ятки археології Передгороддя. Вказав, що [PERSON] не могла звернутися за погодженням до Головного управління культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації, оскільки вказане управління функцію захисту об»єктів археології виконує згідно розпорядження голови Чернігівської облдержадміністрації від 22.10.2009 року, а [PERSON] звернулась з заявою про приватизацію земельних ділянок до Чернігівської міської ради 26.12.2008 року. Вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи: лист Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області № 04.01-07/2162 від 05.12.2013 року на адресу прокуратури м.Чернігова (а.с.8-9), акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 0001567 від 21.08.2013 року (а.с.10-11), технічну документацію із землеустрою (а.с.12-25), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 992298, виданий на ім»я [PERSON] (а.с.26), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 992300, виданий на ім»я [PERSON] (а.с.27), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 992299, виданий на ім»я [PERSON] (а.с.28), витяг з рішення Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року (а.с. 29), ксерокопію паспорту [PERSON] (а.с.30), лист Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області № 04.02-06/101 від 15.08.2013 року на адресу Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської ОДА (а.с.31), лист Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської ОДА № 15-1973/8 від 20.08.2013 року на адресу Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.32), розпорядження Чернігівської ОДА № 856 від 28.12.1998 року (а.с.42-43), паспорт пам»ятки історії та культури СРСР (а.с. 44-49), охоронне зобов»язання на пам»ятку археології та культури (а.с.50), рішення Чернігівської ОДА № 30 від 18.01.1982 року (а.с.51), пояснювальну записку до схеми археологічної охоронної зони стародавнього Чернігова (а.с.52-54), викопіювання з генерального плану м.Чернігова (а.с.55), рішення Чернігівської міської ради народних депутатів від 24.05.1995 року (а.с.56), Правила забудови та використання території м.Чернігова (пояснювальна записка та картографічний матеріал) (а.с.57-62), рішення Чернігівської міської ради від 31.05.2007 року (а.с.63), картографічний матеріал щодо плану дії обмежень за умовами охорони культурної спадщини (а.с.64-65), витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 573, № 574, № 575 (а.с. 75, 76, 77), суд вважає, що строк звернення з даним позовом до суду слід поновити, позовні вимоги - задовольнити в повному обсягу. При цьому суд виходить з наступного: Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області 21.08.2013 року було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства (а.с.31), по результатах якої складено акт (а.с.10-11). Прокуратуру міста Чернігова про результати перевірки було проінформовано листом № 04.01-07/2162 від 05.12.2013 року (а.с.8-9). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає, що наведені в позовній заяві причини пропуску позовної давності - є поважними, що підтверджується наведеними вище доказами, а отже у відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України, вважає за можливе визнати їх поважними, поновити строк зверненя до суду із даним позовом. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.14-18). 26.12.2008 року [PERSON] звернулась до Чернігівської міської ради із заявою про передачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0167 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] (а.с.13 на звороті), на її замовлення було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.12-13, 20-24), 17.04.2009 року Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради і Управлінням держкомзему у м.Чернігові було надано відповідні погодження (а.с.25). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 25.12.2009 року п.1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою» передано у власність безоплатно [PERSON] земельну ділянку площею 0,0167 га [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) - а.с.29. У відповідності до ст.ст.14, 19 Конституції України право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земельна ділянка по [ADDRESS] розташована на території пам»ятки археології - передгороддя стародавнього м.Чернігова, ІХ-ХVІІІ ст., охоронний № 1е, в охоронній археологічній зоні № 2, взята під державну охорону і облік, папортизована що підтверджується наданими позивачем доказами (а.с.32,42-65) і з цим повністю погоджується суд. Вказана територія є об»єктом культурної спадщини в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» і належить до земель державної власності в розумінні ч.4 ст.84 ЗК України. Відповідачем та його представником жодного доказу на підтвердження протилежного або ж на спростування наданих позивачем доказів, суду не надано. У відповідності до п.10 ст.6 та ч.3 ст.37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року із наступними змінами доповненнями, в редакції яка діє як на даний час, так і на час постановлення оскаржуваного рішення Чернігівської міської ради, надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини. За таким погодженням а ні [PERSON], а ні Чернігівська міська рада не звертались. Згідно до ч.8 ст.118 ЗК України підставою відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Таким чином, передача у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] є такою, що не відповідає вимогам зазначених вище норм Закону України «Про охорону культурної спадщини» і Земельного кодексу України, а отже п.1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року є незаконними і підлягає скасуванню. Частиною 1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В той же час, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами, зокрема, державні акти на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов»язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; затосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено визнання судом незаконним і скасування правового акту індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки п.1.4 рішення 45 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2009 року є незаконним і підлягає скасуванню, то видані на підставі нього державні акти про право власності на земельні ділянки слід визнати недійсними. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсягу. У відповідності до ст.88 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved