Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до Фермерського господарства «Кожухаря Андрія Дмитровича» про розірвання договору оренди землі, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки №43, від 02 березня 2010 року, укладений між [PERSON] та Фермерським Господарством «Кожухаря Андрія Дмитровича», зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі 21 травня 2012 року строком на 25 років. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №3523883600:02:000:2016, площею 4,7566 га., розташованої на території Коробчинської сільської ради Новоукраїнського (Новомиргородського) району. 02 березня 2010 року між [PERSON] та ФГ «Кожухаря Андрія Дмитровича» було укладено договір оренди земельної ділянки №43, за умовами якого, позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку у строкове платне користування строком на 25 років. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі 21 травня 2012 року. Відповідно до п.9 Договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3,5% грошової оцінки ділянки мінус податки на прибуток, або 1 тонна зерна пшениці, 1,5 тонни зерна ячменю. Відповідно до п. 10 Договору, - орендна плата здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до п. 11 Договору, - орендна плата вноситься один раз не пізніше 01 числа 01 місяця наступного орендного року. Так, відповідач не виплатив позивачу орендну плату за 2019 та 2020 роки. Тобто, заборгованість по орендній платі станом на день звернення до суду складає 2 (два) роки, що відповідно до вимог судової практики Верховного Суду повинно визнаватися як «систематичне». Таким чином, позивач вважає за необхідне розірвати договір оренди земельної ділянки №43 від 02 березня 2010 року, укладений між [PERSON] та Фермерським Господарством «Кожухаря Андрія Дмитровича» у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати. 25.11.2021 року до суду від відповідача, надійшла заява про визнання позовних вимог та просить розглянути справу без його участі. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явився, до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву із таких міркувань. У відповідності до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст.1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Пункт д). ч. 1 ст. 141 ЗК України визначає, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі №362/5740/15-ц та послідуючих постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.11.2019 року у справі №908/1399/17. У судовому засіданні безспірно з`ясовано, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №3523883600:02:000:2016, площею 4,7566 га., розташованої на території Коробчинської сільської ради Новоукраїнського (Новомиргородського) району, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №104078, виданого 27 травня 2009 року Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.377.00021, що підтверджується копією архівного примірнику Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КР №104078, та копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-3503326602016 від 09.11.2016 року. 02 березня 2010 року між [PERSON] та ФГ «Кожухаря Андрія Дмитровича» було укладено договір оренди земельної ділянки №43, за умовами якого, позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку у строкове платне користування строком на 25 років, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки №43 від 02.03.2010 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-3503326602016 від 09.11.2016 року. Договір оренди земельної ділянки №43 від 02.03.2010 року зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі 21 травня 2012 року. Відповідно до п.9 Договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3,5% грошової оцінки ділянки мінус податки на прибуток, або 1 тонна зерна пшениці, 1,5 тонни зерна ячменю. Відповідно до п. 10 Договору, - орендна плата здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до п. 11 Договору, - орендна плата вноситься один раз не пізніше 01 числа 01 місяця наступного орендного року. Відповідно до п.41 Договору - за не виконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Так, відповідач не виплатив позивачу орендну плату за 2019 та 2020 роки. Таким чином, доказів сплати ФГ «Кожухаря Андрія Дмитровича» позивачу орендної плати за 2019 р. та 2020 р. до суду не надано, що в свою чергу є систематичною несплатою орендної плати у відповідності до договору оренди земельної ділянки №43 від 02.03.2010 року та відповідно є підставою для розірвання даного договору оренди землі. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідачем визнано позов повністю, що підтверджується заявою від 25.11.2021 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved