Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Подану заяву обґрунтовує тим, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З 15.01.1988 року працював поваром в їдальні «Черемшина, 15.03.1989 року переведений заступником завідувача виробництвом в їдальню «Мрія» Чорнобильської ОРС ПО «Комбінат», є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони. Зауважує, що він звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни. Проте, отримав відмову, тому просить суд встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 15 січня 1988 року по 22 вересня 1989 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2020 року відкрито провадження у вказаній справі. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив її задовольнити з викладених підстав. Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи та ухвалити рішення на підставі документів, що містяться у письмових матеріалах справи. Вислухавши вступне слово заявника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт виконання [PERSON] заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони підтверджується наступним. Як вбачається з трудової книжки заявника, останній з 15.01.1988 року прийнятий поваром 5 розряду у Чорнобильський ОРС ПО «Комбінат». Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії. Згідно з довідкою МСЕК, заявник має ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до довідки №192 Науково-виробниче об`єднання «Прип`ять» [PERSON] був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.12.1987 року по 31.12.1987 рік, та з 01.01.1988 року по 31.12.1988 рік. Проте, згідно подорожнього листа на ім`я [PERSON] , останній був відряджений у період з 15.01.1988 року по 30.03.1988 рік та з 15.05.1988 року по 15.01.1989 рік у м. Чорнобиль, робота вахтовим методом. Заявник звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни, проте, отримав відмову. (а.с. 5). Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 (надалі за текстом - Положення № 302), посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни, згідно статті 7 Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід». Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов`язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років. Зміст директиви Всесоюзного промислового об`єднання по атомній енергетиці «Союзатоменерго» від 06.12.1982 № 672с мав однозначну вимогу щодо обов`язковості переведення всього персоналу у структуру цивільної оборони в разі виникнення аварії на атомній станції. Отже, діюче на момент аварії на Чорнобильській АЕС законодавство колишнього СРСР обов`язкової вимоги щодо видання розпорядчого документу про зарахування працівника до складу невоєнізованого формування ЦО підприємства, установи або організації, так само і щодо залучення кожної окремої особи до дій у складі цих формувань не передбачало. Натомість, обов`язок створення формувань Цивільної оборони на всіх без виключення об`єктах народного господарства і зарахування до їх складу максимальної кількості персоналу встановлювало саме Положення про Цивільну оборону СРСР. Відповідно до вимог керівних документів з питань Цивільної оборони до складу зазначених формувань зараховувались всі працівники починаючи з 16-річного віку, за виключенням незначної категорії осіб (вагітні жінки, жінки, які мають малолітніх дітей, особи, які мають мобілізаційні приписи та деякі інші). Облік особового складу цих формувань здійснювався в їх штатно-посадових списках. Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено. З матеріалів справи вбачається, що іншим шляхом встановити вказаний факт заявник не може. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та набув інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного,

Outcome: partial