Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

До суду з даною позовною заявою звернувся заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області та Ічнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ічнярайагролісництво», в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 19 284,39 грн. нанесеної шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, посилаючись на те, що 03.11.2015 року до Ічнянського відділення поліції надійшла заява від лісничого ДП «Ічнярайагролісництво» про незаконну порубку 5 сироростучих дерев породи дуба. За результатами перевірки 27.01.2016 року з Ічнянським відділенням поліції Прилуцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області винесена постанова про відмову у порушенні кримінального провадження за відсутністю в діях відповідача складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, однак останнього 01.02.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. В результаті незаконної порубки дерев навколишньому природному середовищу завдано збитків на зазначену вище суму. Розрахунок збитків проводився на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами організаціями та громадянами пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту, затверджених постановою КМУ № 665 від 23.07.2008 року. Прокурор Дятел В.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із зазначених у позові підстав, пояснивши, що так як ліс знаходиться на території [PERSON] сільської ради, тому шкода нанесена саме сільській раді, сума якої повинна бути стягнута в її бюджет. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позов частково, стягнувши суму завданих збитків на користь ДП «Ічнярайагролісництво», а не [PERSON] сільської ради, враховуючи норми ст. 19 Лісового Кодексу України, оскільки земельна ділянка лісового фонду, на якій здійснено незаконну рубку дубів, належить саме ДП «Ічнярайагролісництво» відповідно до рішення Чернігівської обласної ради 15 сесії 23 скликання від 27 березня 2001 року. Саме на підставі цього рішення був виданий державний акт на право постійного користування землею, площею 167,2 га ДП «Ічнярайагролісництво». Хоча земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, однак остання не має жодних повноважень щодо її користування та розпорядження. Представник позивача [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області у судове засідання не з»явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи Державної екологічної інспекції у Чернігівській області у судове засідання також не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, проти задоволення позовних вимог прокурора не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що дубів він не пиляв, а пиляв [PERSON], три з яких привіз до нього додому [PERSON], за які він сплатив 300 грн, при цьому один дуб був сиро ростучий, а два інших сухі. [PERSON] придбав на дрова. Заслухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту про лісопорушення від 01 листопада 2015 року, складеного лісником обходу № 4 ДП «Ічнянрайагролісництво» [PERSON], було виявлено самовільну рубку у кварталі 32 виділі 18 п»яти сироростучих дерев породи дуба [PERSON] (а.с. 5). За результатами перевірки 27.01.2016 року Ічнянським відділенням поліції Прилуцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 12). 01.02.2016 року на [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 65 КУпАП (а.с. 6), і в цей же день постановою державного інспектора з охорони навколишнього середовища Чернігівської області [PERSON] на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 7). Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У статтях 105 та 107 Лісового кодексу України зазначено, що підприємства, установи, організації і громадяни несуть відповідальність за порушення лісового законодавства та зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в повному обсязі. Відповідно до розрахунку старшого державного інспектора з ОНПС Чернігівської області від 23.11.2015 року, проведеного на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 665 додаток № 1 від 23.07.2008 року сума збитків від незаконної порубки дерева склала 19 284,39 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Посилання [PERSON], що він не пиляв дубів, спростовується його письмовими поясненнями (а.с. 11), копією про закриття кримінального провадження (а.с. 12), протоколом про адмінправопорушення від 01 лютого 2016 року, складеного на [PERSON] за ст. 65 КУпАП (а.с. 6) та постановою про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ст. 65 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді 170 грн (а.с. 7) та копією квитанції про сплату [PERSON] 12.02.2016 року штрафу (а.с. 9). Обговорюючи питання на користь кого з позивачів повинна бути стягнута шкода з [PERSON] суд враховує наступне. Пункти 1, 2 ч. 1\~ст. 19 Лісового кодексу України\~приписують, що право самостійного господарювання в лісах та виключне право на заготівлю деревини належить постійним лісокористувачам. Пунктом 4 частини 1 цієї ж статті визначено, що постійним лісокористувачам належить також і право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством. Лісокористувачем виділу № 18 кварталу № 32 на території [PERSON] сільської ради Ічнянського району є Ічнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Ічнярайагролісництво», що підтверджується рішенням Чернігівської обласної ради від 27 березня 2001 року (а.с. 48), додатком № 1 до зазначеного рішення (а.с. 49), державним актом на право постійного користування землею серії І-ЧН № 001826 від 29 грудня 2001 року із планом зовнішніх меж землекоритсування (а.с. 26-27, 28), а також матеріалами наданими прокурором (а.с. 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39). Це вбачається також і з матеріалів, якими Ічнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Ічнярайагролісництво» задокументувало скоєння відповідачем порушення вимог лісового законодавства (а.с. 5) і подавало з приводу цього до Ічнянського РВ УМВС відповідну заяву для порушення кримінального провадження (а.с. 10). Будь-яких доказів належності [PERSON] сільській раді виділу № 18 кварталу № 32 суду не надано, тому суд вважає, що шкода повинна бути стягнута з відповідача на користь Ічнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ічнярайагролісництво», а не [PERSON] сільської ради. З відповідача також підлягає стягненню 1 378грн судових витрат на користь прокуратури Чернігівської області.

Outcome: partial