Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 15 січня 2012 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді належної [PERSON] на праві приватної власності 1/3 частина квартири, що розташована в м. Луганську, городок Пархомєнко, б. № 17[ADDRESS], а також належної їй на праві приватної власності квартири, що розташована в м. Луганську, вулиця М.Раскової, б. № 4-а[ADDRESS]. Позивачка вказує, що вона на даний час є єдиною спадкоємицею майна померлої, через проведення АТО позивачка не має можливості оформити спадщину нотаріально, оскільки вже звернулася до нотаріальної контори у м. Луганську і не може звернутися до іншого нотаріуса. Позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Жовтнева районна рада м. Луганська знаходиться на тимчасово окупованій території, участь пресдатвника неможлива через проведення АТО. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 322335 [PERSON] померла 15 січня 2012 року (а.с.14), після її смерті на території м. Лугаська було заведено спадкову справу (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 133470 [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.12-13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД № 119458 [PERSON] 06 грудня 1994 року розірвала шлюб з [PERSON] (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді належної [PERSON] на праві приватної власності 1/3 частина квартири, що розташована в м. Луганську, городок Пархомєнко, б. № 17[ADDRESS], а також належної [PERSON] на праві приватної власності квартири, що розташована в м. Луганську, вулиця М.Раскової, б. № 4-а[ADDRESS]. (а.с.17-20). Будь-яких інших доказів на підтвердження викладених у позові обставин, позивачкою до суду надано не було, клопотань про забезпечення доказів у процесі розгляду даної цивільної справи також не заявлялося. При цьому, відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. За своїм організаційно-правовим статусом судові органи не можуть здійснювати функції нотаріальної контори. Позивачка посилається у позові на те, що вона не має змоги оформити спадщину у нотаріальному порядку, однак у матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса, вчинена у встановленому законом порядку, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з чим викладені у позові обставини, за яких позивачка не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, не підтверджуються належними на те доказами. Також, із позовної заяви не представляється можливим визначити належним чином коло спадкоємців після смерті [PERSON] При цьому, виходячи із системного аналізу ст. 1277 ЦК України та ст.ст. 1, 10, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інтереси територіальних громад міста представляє міська рада, яка і може бути належним відповідачем по такій справі. Районні у містах ради можуть створюватися з передачею їм повноважень міськими радами. Отже, Жовтнева районна рада м. Луганська може бути відповідачем по такій справі у разі делегування їй Луганською міською радою повноважень з питань відумерлості спадщини. Матеріали справи не містять доказів тому, що Луганською міською радою було делеговано Жовтневій районній раді м. Луганська повноваження з питань відумерлості спадщини, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed