Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ До суду надійшов позов [PERSON] до Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Хабад» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану соціальну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди у розмірі 213\~753,59 грн. 10.11.2016р. позивачем було уточнено позовну заяву, а саме просила стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану соціальну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди у розмірі 213\~535 грн. 15.05.2017р. від заявниці надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача кошти у розмірі 359\~535,20 грн. 15.06.2017р. від заявниці надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 6568,01 грн., щорічну допомогу при наданні відпустки у розмірі 2227,20 грн., компенсацію за невикористану соціальну відпустку у розмірі 1428,91 грн., недоплату за соціальну відпустку у розмірі 2355,30 грн., компенсацію за час затримки розрахунку у розмірі 394277,22 грн. та недоплати у розмірі 12579,42 грн. загальна сума становить 401906,64 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник збільшила позовні вимоги, а саме просили стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану соціальну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 457173 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Збільшені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що після звільнення з [PERSON] був проведений повний розрахунок, тому вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2012 р. [PERSON] була прийнята на роботу до Одеського приватного НВК «Хабад» на посаду вихователя пришкільного інтернату з 24.09.2012р. по 30.08.2013р. за терміновим трудовим контрактом з 2-м випробувальним строком, згідно наказу №97- к від 24.09.2012 р. (а.с.36) та звільнена з роботи за угодою сторін, згідно наказу 125-к від 05.12.2012 р. (а.с.38), що також підтверджується заявами позивачки (а.с.37,39). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім того, згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Робота в пришкільному інтернаті була організована, згідно Положення про інтернат при Недержавному навчально-виховному обєднанні «Хабад» (з 01.08.2007р. перейменований в Одеський приватний НВК «Хабад»). Робота пришкільного інтернату здійснювалась згідно наказів №130 від 25.09.2012 р. та №135 від 28.09.2012 р., в яких встановлювались види додаткових обсягів робіт для вихователів пришкільного інтернату, які вважаються розширенням зони обслуговування та додатково оплачуються. Цими наказами були встановлені графіки роботи вихователів пришкільного інтернату, чергових. Також у пункті 5 наказу №130 визначено, що вихователям пришкільного інтернату, які в звязку з вакансією працюють додатково, на час відпустки, хвороби відсутнього працівника, оплату проводити погодинно, згідно табелю використання робочого часу. Оплата вихователя пришкільного інтернату проводилась згідно наказу №129 від 25.09.2012 р. із розрахунку 30 годин на тиждень. Згідно змін та доповнень тарифікаційного списку педагогічних працівників Одеського приватного НВК «Хабад» пункт 4 з 24.09.2012 р. [PERSON] працювала погодинно. Згідно наказу Міністерства освіти України №102 від 15.04.1993 р. «Про затвердження інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» (діє по теперішній час) розділ VI (Порядок нарахування заробітної плати працівникам закладів установ освіти), пункт 63 «….Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується.» Вихователі пришкільного інтернату не працюють у нічний час. У нічний час працюють чергові (Наказ №135 від 298.09.2012 р. п. 2.3), посада, яких передбачена штатним розкладом зі ставкою заробітної плати у вересні 2012 р. 1102 гривні (за 40 годин на тиждень), у жовтні та листопаді 1118 гривень (за 40 годин на тиждень). У випадку, коли обовязки чергового виконує працівник, який має педагогічну освіту, йому виплачується надбавка у розмірі 20 % за фактично відпрацьований час. Порядок оплати роботи у нічний час визначається виходячи із положень ст. 108 Кодексу про працю України, де передбачено, що робота у нічний час (ст. 54) оплачується не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Згідно наказу №129 від 25.09.2012 р. доплата у нічний час встановлена і сплачувалась у розмірі 35% тарифної ставки окладу за кожну годину. Згідно Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти (зі змінами та доповненнями), що затверджена наказом Міністерства освіти України №102 від 15.04.1993 р. (далі інструкція 102) зареєстрована Мінюстом України 27 травня 1993 р. за №56, та наказом Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 №557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» (зі змінами) зареєстрованиим в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2005 р. №1130/11410. Згідно інструкції №102, п.п. Є п. 64 «…навантаження вихователів становить 30 годин на тиждень». Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. № 78 . Дія зазначеної Постанови поширюється на працівників, зазначених в Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. № 963, і на яких поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. Відповідно до п. 1 Постанови № 78 педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються щомісячні надбавки за вислугу років у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи в таких розмірах: ? понад 3 роки 10 відсотків; ? понад 10 років 20 відсотків; ? понад 20 років 30 відсотків. Педагогічний стаж [PERSON] становив 17 років 1 місяць, що передбачає щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20 відсотків від ставки заробітної плати, згідно змін та доповнень до тарифікаційного списку педагогічних працівників Одеського приватного НВК «Хабад» на 01.09.2012р. (а.с.51-52). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 р. №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх… інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» встановлена надбавка за престижність праці педагогічних працівників у розмірі 20 відсотків ставки заробітної плати. [PERSON] працювала у Одеському приватному НВК «Хабад» з 24.09.2012 р. на посаді вихователя пришкільного інтернату з категорією «Спеціаліст» згідно наданого документа про педагогічну освіту, а саме диплом НТ №832634 про закінчення у 1989 році Новобугського педагогічного училища Миколаївської області по спеціальності «викладання в початкових класах загальноосвітньої школи» за кваліфікацією «вчитель початкових класів». Ставка заробітної плати (категорія «Спеціаліст») та надбавки вказані у наказі №129 від 25.09.2012 р. складали 1392 гривні (а.с.40-43). Згідно листа Державної територіальної інспекції з питань праці в Одеській області 20.09.2013р. № 15-к/0959/1312-084 (а.с.7-8) та акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №150110341203 (а.с.66-73) встановлено, що станом на 14.08.2013р. [PERSON] не виплачено грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, не виплачена при звільнені заробітна плата за декілька днів грудня 2012р. Після перевірки Державної територіальної інспекції з питань праці в Одеській області з [PERSON] був проведений повний розрахунок, відповідач сплатив компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки за період з 24.09.202р. по 05.12.2012р. у розмірі 1161,92 грн. (952,08 грн. з урахуванням належних утримань), та заробітна плата у розмірі - 311,14 грн., що підтверджується повідомленнями від 15.08.13р. та 27.08.13р. (а.с.32) та видатковими ордерами від15.08.2013р.(а.с.55) та від 27.08.2013р. (а.с.56). Дані обставини позивачка визнала в судовому засіданні. В жовтні 2013р. позивачка звернулася до відповідача з запитом про надання інформації про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати за період 24.09.202р. - 05.12.2012р. (а.с.9,57) Інформація була направлена на адресу позивачки, однак до них повернувся конверт з позначкою «за истичением срока хранения» (а.с.58,59,60). Згідно відповіді Головного управління держпраці в Одеської області надається щорічна основна відпустка працівникам освіти тривалістю до 56 календарних днів у порядку, затвердженому Постановою Кабінетом Міністрів України №346 від 14 квітня 1997 р. Щорічна відпустка [PERSON] становить 42 календарних днів, про що вказано у Постанові Кабінету Міністрів України №346 від 14 квітня 1997 р., дана постанова діяла у вересні грудні 2012 р, коли працювала [PERSON] і діє по теперішній час. Дана кількість днів відпустки вихователя інтернату при школі, а саме 42 календарних днів, міститься у відповідях директора Департаменту освіти і науки Одеської облдержадміністрації [PERSON], директора Департаменту освіти і науки Одеської міської ради [PERSON]. Відповідь адвокату [PERSON] не є протиріччям вищезазначеного. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 р. №78 «Про реалізацію окремих положень частини 1 статті 57 Закону України «Про освіту», допомога на оздоровлення виплачується працівникам, які посідають посади педагогічних чи науково-педагогічних працівників (за основною посадою), у розмірі місячного посадового окладу чи ставки заробітної плати незалежно від тижневого (річного) навчального навантаження чи обсягу виконуваної роботи. Виплата допомоги проводиться лише за місцем основної роботи при наданні чергових відпусток, згідно з графіком їх надання. Таким чином, у випадках виплати компенсації за невикористану відпустку, допомога на оздоровлення не виплачується. [PERSON] була виплачена компенсація за невикористану відпустку, а не виплата за щорічну відпустку. Вимога про стягнення коштів за компенсацію за невикористану соціальною відпустку не підлягає задоволенню, оскільки, як було зясовано в судових засіданнях, що ні в особовому листку, ні в особовій картці, які заповнювала особисто [PERSON] не вказано про наявність дитини-інваліда, чи те, що вона мати двох і більш дітей віком до 15 років, також ні в яких інших офіційних заявах позивача цього немає, тому згідно статті 24 Закону України «Про відпустки» компенсація їй не передбачена. Так, у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що одинокою матір'ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама. Пункт 5 частини 13 статті 10 Закону України «Про відпустки» визначає одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька. При цьому факт отримання чи неотримання аліментів для надання відпустки значення не має. Отже, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка виховує дитину без батька). Згідно зі ст. 19 Закону України «Про відпустки» одинокій матері надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (ст. 73 КЗпП України). Частиною 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Аналогічне положення закону передбачено й ст. 24 Закону України «Про відпустки». У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред'явити матері, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. У листі Міністерства соціальної політики України від 30.05.2014 №193/13/123-145 (відносно відпустки одинокої матері) для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку також зазначено, що роботодавцю має бути пред'явлено будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016р. по справі №658/4102/14ц. Отже, для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути пред'явлений будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими Отже, намагаючись покласти на відповідача відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України, позивач сам не дав протягом 2012-2017 років документів, які підтверджують її право на додаткову відпустку, як матері, яка виховує дитину без батька. Позивач, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довела факту її звернення, та відповідного документального підтвердження до відповідача для надання їй такої відпустки. Крім того, суд звертає увагу на те, що у листі Державної територіальної інспекції з питань праці в Одеській області 20.09.2013р. № 15-к/0959/1312-084 не містяться зобовязань установи сплачувати компенсацію за невикористану соціальну відпустку. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed