Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Заступник Ізмаїльського міжрайонного прокурора звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах держави в особі Ізмаїльської райдержадміністрації, який згодом уточнив та просить припинити право власності та відчужити земельну ділянку площею 4,5011 га, вартістю 105419,50 гривень (державний акт серії ЯЛ № 469990, виданий 29 грудня 2010 року), розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана у приватну власність громадянину Російської Федерації Анчунову Олександру Ареф'євичу згідно з розпорядженням голови Ізмаїльської райдержадміністрації № 180/А-2003 від 07 березня 2003 року, посилаючись на те, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом [PERSON] отримав спадкове майно - право на земельний пай в КСП ім. Кірова у розмірі 4,42 умовних кадастрових га на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району. Згідно з розпорядженням голови Ізмаїльської райдержадміністрації № 180/А-2003 від 07 березня 2003 року [PERSON] який є громадянином Російської Федерації, передано у приватну власність земельну частку (пай) площею 4,5011 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 469990 зареєстровано 29 грудня 2010 року та видано [PERSON] Земельна ділянка [PERSON] до теперішнього часу не відчужена, що є порушенням п.4 ст.81 ЗК України та відповідно до п. «е» ст.140 ЗК України є підставою для припинення права власності на земельну ділянку. Представник Ізмаїльської райдержадміністрації в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою про вручення уточнення позовних вимог та повідомлення про день розгляду справи по суті від 20 січня 2014 року, був допитаний в порядку окремого доручення відповідно до протоколу Ставропольського краєвого суду Російської Федерації від 20 січня 2014 року та пояснив, що з уточненими позовними вимогами Заступника Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ізмаїльської райдержадміністрації згоден. Представник третьої особи Головного управління Держземагентства в Одеській області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони та представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 5 ст.22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Однак, згідно з ч.3, ч.4 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини, втім землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ч.1,2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Згідно з п. «е» ст.140 ЗК України, п. «д» ч. 1 ст. 143 ЗК України невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом є підставою для примусового припинення права власності на земельну ділянку, що здійснюється у судовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 20 жовтня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2/9342, [PERSON] отримав спадкове майно - право на земельний пай в КСП ім. Кірова села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області у розмірі 4,42 в умовних кадастрових га. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 469990, зареєстрованого 29 грудня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відповідач [PERSON] на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 180/А-2003 від 07 березня 2003 року є власником земельної ділянки площею 4,5011 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довідкою Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області № 25/2-403 від 18 вересня 2012 року підтверджено, що [PERSON], [INFO], не документований паспортом громадянина України, з протоколів судового засідання Невинномисського міського суду Ставропольського краю від 17 квітня 2013 року та Ставропольського краєвого суду від 20 січня 2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим 10 серпня 2001 року УВС м.Невинномисська. Таким чином, оскільки [PERSON], який є громадянином Російської Федерації, отримав у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, котра відповідно до діючого законодавства не може перебувати в його власності та підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу права власності, незважаючи на це [PERSON] протягом встановленого строку земельну ділянку не відчужив, що є підставою для примусового припинення права власності на неї та примусового відчуження в судовому порядку, сам відповідач з позовом згоден, а тому суд вважає позовні вимоги Заступника Ізмаїльського міжрайонного прокурора такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved