Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що з 21 березня 2001 року за реєстром №10/3 Ставищенською селищною радою народних депутатів, як органом приватизації, видане свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]) К. В. В звязку із забудовою змінилася адреса будинку по вулиці Ворошилова, а саме №3 кв.4 був змінений на №26 «А» кв.5. Рішенням Бесідської сільської ради від 25 грудня 2015 року №26 „А «Про перейменування вулиць на території села Бесідка», перейменована вулиця «Ворошилова» на «Молодіжна». Навесні 2016 року відповідачі стали оспорювати її право володіння, користування та розпорядження частиною квартири та створюють перешкоди у розпорядження нею, тому виникла потреба у визначенні частки майна в судовому порядку. З колишнім чоловіком, уповноваженим власником квартири, [PERSON], у неї склалися неприязні відносини, що унеможливлює мирне врегулювання питання щодо користування квартирою і розпорядження нею. Просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру та визнати за кожним із сторін право власності на 1/5 частину спірної квартири. До суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності їй та відповідачам. Адреса будинку по вул. Ворошилова, а саме: „№3 кв.4 був змінений на „№26 «А» кв.5. Рішенням Бесідської сільської ради від 25 грудня 2015 року №29 „А «Про перейменування вулиць на території села Бесідка» перейменована вулиця «Ворошилова» на вулицю «Молодіжна». Просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру та визнати за кожним із сторін право власності на 1/5 частину спірної квартири. В судове засідання позивачка та її представник не прибули, до суду представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги в інтересах позивачки підтримує, зустрічний позов визнає, справу просить розглядати без їх участі . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, до суду подала заяву в які просить справу розглядати без її участі. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], перевіривши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Із копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 березня 2001 року за реєстром №10/3 Ставищенською селищною радою народних депутатів (а.с. 6) та копії технічного паспорта (а.с. 8-10) встановлено, що квартира в [ADDRESS], яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Право власності на дану квартиру було зареєстроване в Білоцерківському БТІ 16 травня 2000 року за реєстровим № 141. Загальна її площа становить 61,4 м2. Адреса будинку по вулиці Ворошилова, а саме: „№3 кв.4 була змінена на „№26 «А» кв.5, що підтверджується копією довідки Бесідської сільської ради №732 від 09.08.2011 року (а.с. 7). Відповідно до копії рішення Бесідської сільської ради №29 А «Про перейменування вулиць на території села Бесідка» від 25 грудня 2015 року вулицю «Ворошилова» перейменовано «Молодіжна» (а.с. 52). Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). У відповідності до положень ст.41 Конституції України кожному гарантоване право вільно розпоряджатись належним йому майном. Згідно ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до правил ст.ст.355, 372 ЦК України майно, що у є спільній сумісній власності може буди поділене між співвласниками. У разі такого поділу право спільної сумісної власності на майно припиняється. Право на поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності, є однією із складових частин здійснення співвласниками свого права власності та не може ставитися в залежність від волі інших співвласників. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки сторони згоди щодо визначення часток даного майна не дійшли, тому в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за кожним із сторін право власності на 1/5 частину спірної квартири.

Outcome: approved