Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Заявник 06.05.2020 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, що видано 17.07.1982 року, її прізвище на російській мові зазначено як « [PERSON] ». На підставі цього свідоцтва у 1982 році їй було видано паспорт, в якому також її прізвище як « [PERSON] ». 25.03.1999 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Максименко О.В., Приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-1307, в якому було зазначено її прізвище на підставі виданого паспорту від 1982 року, тобто як « [PERSON] ». 22 травня 1999 року їй було видано новий паспорт серії [NUMBER] , в якому вказано її прізвище як « [PERSON] ». У картці фізичної особи - платника податків, виданої 04.04.2002 року її прізвище також зазначено, як « [PERSON] ». На її звернення до Приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] із заявою про виправлення помилки у її прізвищі у договорі купівлі-продажу від 1999 року, отримала роз`яснення, що на момент посвідчення вказаного договору був дійсний її паспорт, що виданий 09.08.1982 року, в якому її прізвище прописано як « [PERSON] », що й було вказано у договорі. Вважає, що дана помилка в написанні її прізвищ виникла через неправильний переклад з російської мови на українську та позбавляє її можливості розпоряджатися належним їй майном як власником. На підставі викладеного, просять встановити факт належності їй, [PERSON] договору купівлі-продажу серії АВА № 264721, що посвідчений Максименко О.В., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-1307. Ухвалою про відкриття провадження від 14.05.2020 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань та відзиву до суду не надійшло. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на вимогах заяви наполягає у повному обсязі (а.с. 20). Від приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Максименко О.В. на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить слухати справу без її присутності (а.с. 16). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно з паспортом серії [NUMBER] , виданим Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 22 травня 1999 року прізвище заявника вказано - « [PERSON] », ім`я - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] » (а.с. 71). Згідно копії картки фізичної особи-платника податків, виданого Нікопольською об`єднаною державною податковою інспекцією від 04.04.2002 року, заявника вказано як « [PERSON] » (а.с. 10). У відповідності до копії договору купівлі-продажу серії АВА № 264721, укладеного 25.03.1999 року, який було посвідчено Максименко О.В., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-1307, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 5). На звернення заявника до Приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Максименко О.В. з заявою про виправлення помилки у її прізвищі у договорі купівлі-продажу від 1999 року, отримала роз`яснення, що на момент посвідчення вказаного договору вона мала на руках паспорт серії [NUMBER] , що виданий ВВС Нікопольського МВС 09.08.1982 року, в якому її прізвище прописано як « [PERSON] », що й було вказано у договорі (а.с. 6). Таким чином, у зв`язку з наявністю зазначених розбіжностей у написанні прізвища заявника у договорі купівлі-продажу від 25.03.1999 року, що виникли через неправильний переклад її прізвища з російської мови на українську,остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Окрім вказаних розбіжностей в написанні прізвища заявника у Договорі купівлі -продажу від 25.03.1999 року, всі відомості (ім`я, по батькові) в документах співпадають з даними заявника, тому у суду не виникає сумніву той факт, що заявнику дійсно належить договір купівлі-продажу, укладений 25.03.1999 року, який було посвідчено Максименко О.В., Приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-1307. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявників задовольнити.

Outcome: approved