Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те що, [PERSON] 17 червня 2017 року, близько 19 години, знаходячись по вул. Вишневій в с. Брилівка, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс йому удари руками та ногами в різні частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області обличчя, струсу головного мозку, перелому 7-го ребра зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № 61-Д від 08.08.2017, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я більше 21 дня. У зв'язку з спричиненням вказаних тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні з 20 червня 2017 року по 03 липня 2017 року в Ставищенській районній лікарні, під час якого ним витрачені значні кошти на придбання медичних препаратів, витратних матеріалів, проходження медичних\~досліджень і\~аналізів та\~інше в\~сумі 4905\~гривень 94\~копійки. Із-за\~заподіяних відповідачем\~вищевказаних тілесних\~ушкоджень позивач\~терпів фізичні\~болі в\~момент їх\~заподіяння. Вироком Ставищенського районного суду від 21 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4905,94 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що через побиття його відповідачем він поніс фізичну і душевну біль, прикладає додаткові зусилля для відновлення стану здоров'я. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що вироком Ставищенського районного суду від 21 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК (а.с.\~10). Вказаним вироком встановлено, що відповідач 17 червня 2017 року, близько 19 години, знаходячись по вул. Вишневій в с. Брилівка, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс йому удари руками та ногами в різні частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області обличчя, струсу головного мозку, перелому 7-го ребра зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № 61-Д від 08.08.2017, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я більше 21 дня (а. с. 12-13). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні КЗ „Ставищенська центральна районна лікарня з 20 червня по 3 липня 2017 року. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу кримінальним правопорушенням, суд враховує вказаний вище період лікування потерпілого та понесені ним витрати на придбання ліків на суму 4808 грн. 96 коп., що підтверджується копіями витягу з медичної картки та чеків (6-9, 11). Проте, позивачем не надано суду доказів щодо понесення ним витрат на суму 96 грн. 98 коп. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, тривалість лікування, час та зусилля, необхідні для відновлення стану здоров'я,

Outcome: partial