Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про визнання права власності до відповідача [PERSON] міської ради та [PERSON], згідно якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: вул. Мира, 22 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті батька [PERSON], в порядку спадкування за заповітом посилаючись на наступне. 31.08.2008 року помер [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якого було м. Верхівцеве вул. Мира, 22 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON]П,. склав заповіт на її ім»я, посвідчений 26.07.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 1071 На день смерті [PERSON], залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Верхівцеве по вул. Мира, 22 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який належав померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 06.06.1966 року. Житловий будинок був побудований [PERSON], в 1968 році, що підтверджується даними технічного паспорту та введений в експлуатацію. На момент будівництва житлового будинку його адреса була: м. Верхівцеве по вул. Мира, 18 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. рішенням виконкому [PERSON] міської ради № 40 від 28.05.2015 року будинку [PERSON]П,. була присвоєна адреса: м. Верхівцеве по вул. Мира, 22 Після смерті [PERSON], вона в установлений законом строк подала до Верхньодніпровської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 12.06.2015 року вона звернулась до нотаріальної контори Верхньодніпровського району з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], Проте, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що померлий не зареєстрував своє право власності на спадковий будинок в установленому порядку, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи Відповідач - представник [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 31.08.2008 року помер [PERSON]П, [INFO], останнє місце проживання якого було м. Верхівцеве вул. Мира, 22 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який був батьком позивачки, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та свідоцтва про народження. За життя [PERSON], склав заповіт посвідчений 26.07.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 1071, згідно якого все своє майно з чого воно не складалось би , і все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він згідно із законом буде мати право заповів позивачці [PERSON] Судом встановлено, що за життя [PERSON], отримав земельну ділянку для будівництва жилого будинку на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 06.06.1966 року, згідно рішення виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих ся № 86 від 26.05.1966 року. В 1968 році [PERSON]П,. був побудований будинок та введений в експлуатацію, але не зареєстроване на нього право власності в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до абзацу 1 та 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) Відповідно до ч. 1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена, створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином відповідно до положень ст. 331 ЦК України у спадкодавця [PERSON], виникло право власності на новостворений будинок, розташований в м. Верхївцеве по вул. Мира, 22. При цьому на момент будівництва житлового будинку його адреса була: м. Верхівцеве по вул. Мира, 18 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. рішенням виконкому [PERSON] міської ради № 40 від 28.05.2015 року будинку [PERSON]П,. була присвоєна адреса: м. Верхівцеве по вул. Мира, 22, що підтверджується копією рішення [PERSON] міської ради. Крім того, відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов»язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об»єкта будівництва. Механізм прийняття в експлуатацію таких об»єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж». Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації. Також судом встановлено, що на час отримання земельної ділянки для будівництва будинку та завершення будівництва спадкового будинку [PERSON]П,. перебував у шлюбі з [PERSON], матір»ю позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Верхівцеве по вул. Мира, 18 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після завершення його будівництва виникла право спільної сумісної власності у подружжя [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так як домоволодіння розташоване за адресою: м. Верхівцеве по вул. Мира, 22 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перебувало у спільній сумісній власності подружжя [PERSON]П,. та [PERSON], відповідно частка кожного із них у даному домоволодінні є рівною. І на день смерті [PERSON]П,. відкрилась спадщина не весь будинок, а лише на ? його частину. Так як на даний час [PERSON], жива і відповідно є власником ? частини будинку. Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так як [PERSON]П,. за життя склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів позивачці, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та визнати за [PERSON], право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами розташований за адресою: вул. Мира, 22 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті батька [PERSON], померлого 31.08.2008 року. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що згідно повідомлення нотаріуса, мати позивачки [PERSON], яка на день смерті [PERSON], була непрацездатною та мала право на обов»язкову частку у спадщині подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, а до суду подала заяву, згідно якої просила визнати за позивачкою право власності на майно, що залишилось після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині судом не встановлено. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивачку, так як неналежне оформлення права власності на спадкове майно відбулось з вини спадкодавця, а не відповідачів за с правою.

Outcome: partial