Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена заява, в якій зазначено, що [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON], [INFO]. Під час консультації із спеціалістами Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заявнику було роз'яснено право звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті документи, передбачені законодавством, не додані, тому підстави для здійснення державної реєстрації смерті відсутні. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання спадщини після померлого. Таким чином, заявнику необхідно підтвердити факт смерті [PERSON] у судовому порядку. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, а заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без їх участі та просить вирішити справу на розгляд суду. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч.2 ст.257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). [INFO] чоловік заявника - [PERSON] помер, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть, зміст якого підтверджує факт смерті [PERSON] (а.с.9). З наданих фотознімків вбачається, що [PERSON] помер [INFO] та був похований на кладовищі (а.с.19-23). З наданих пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони були присутніми на похованні [PERSON] на цвинтарі м. Краснодона. (а.с. 11-16). Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. З інформації № 578/02-04.11 від 06.10.2016 року, спеціалістом Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.24), вбачається, що заявнику було порекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 визначено, що підставами для проведення державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/0) форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 ( далі- фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті вищевказані документи не додані, то підстави для здійснення державної реєстрації смерті відсутні. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак м. Молодогвардійськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому у зв'язку із тим, що смерть [PERSON] настала в м. Молодогвардійськ Луганської області, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть, як доказ суд не приймає, але враховує його зміст, який підтверджує факт смерті [PERSON], фотознімки з місця поховання, де на табличці датується дата смерті [PERSON], а саме [INFO], які підтверджують факт смерті останнього, а також пояснення [PERSON] та [PERSON], які також підтверджують факт смерті [PERSON]

Outcome: approved