Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] звернулась [PERSON] за яким просить визнати недійсним державний акт серія ЯЕ № 939254 від 20.09.2012 року, яким посвідчено право власності відповідача на земельну ділянку (кадастровий номер 6525080200:01:012:0003) за адресою Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 32. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] належить на праві власності домоволодіння за адресою Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 34 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2010 року. Домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», колодязної труби № 1, водопроводу № 2, огорожі № 3,4,5. Житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а» та «а1», літня кухня та підвал літ. «Б», сарай літ. «В» побудовані в 1974 році, гараж літ. «Г» побудований в 2004 році. Земельна ділянка площею 0,1507 га., знаходиться у позивача у користуванні. [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 32, які знаходяться на земельній ділянці 0,1498 га., яка перебуває у власності на підставі оспорюванного державного акту. Передачею земельної ділянки у власність [PERSON] та затвердженням Абрикосівською сільською радою технічної документації щодо відведення земельної ділянки порушено право власності позивача на домоволодіння, оскільки межа земельної ділянки знаходиться на відстані менше 1-го метра від будівель позивача (фактично на відстані 30-ти сантиметрів) та не дотримання п. 3.25 Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44, не дає позивачу права користуватися своїм майном (задньою стінкою) житлового будинку літ. «А», літньої кухні та підвалу літ. «Б», а саме зробити вимощення, робити капітальний або поточний ремонт будівель і до усунення порушень [PERSON] Абрикосівська сільська рада не мала права затверджувати документацію та передавати земельну ділянку у власність. Крім того, межі земельної ділянки за адресою Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 32 при передачі у власність [PERSON] з [PERSON] не погоджувались. Рішення Абрикосівської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою на отримання державного акту на право власності та передача земельної ділянки у власність є незаконними. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Крім того, від клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи відмовився. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову зазначаючи, що це тривалий конфлікт між позивачем та відповідачем, право власності позивача не порушено. Крім того, представник відповідача просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши письмові докази у справі суд встановив. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2010 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.04.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2010 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою - Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 34. За технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду по вул. Північній, 34 в с. Абрикосівка Олешківського району Херсонської області станом на 12.04.2010 року до складу житлового будинку входять житловий будинок літ. «А» з сінами «а», «а1», літня кухня літ. «Б» з підвалом літ. «Б п/д», сарай літ. «В», які побудовані в 1974 році, гараж літ. «Г», який побудований в 2004 році, колодязь трубчатий № 1, водопровід № 2, огорожа № 3, 4, 5. За державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 939254 виданого 20.09.2012 року [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1498 га., кадастровий номер 6525080200:01:012:0003, що знаходиться за адресою - Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 32. Державний акт видано на підставі рішення VIII сесії V скликання Абрикосівської сільської ради № 72 від 30.03.07 року. За актом обстеження виявлення факту затоплення підвалу та веранди житлового будинку [PERSON] від 04.07.2011 року виявлено, що підлога та стіни підвалу зі сторони [PERSON] дійсно вологі. У [PERSON] на земельній ділянці посаджено кущі малини, яка постійно поливається. [PERSON] порушила норми забудови, так як веранду житлового будинку побудовано майже на межі земельної ділянки. Межові знаки в середині земельної ділянки встановлено не рівно. За рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05.12.2013 року та додатковим рішенням від 24.02.2014 року у справі № 2121/4317/2012 залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди та встановлення сервітуту відмовлено. За зазначеним рішенням відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 01/2013 від 27.05.2013 року ділянка № 34 по вул. Північній в с. Абрикосівка Херсонської області передня та задня межа на 0,2 метри менша. Ніж визначено схемою БТІ та в технічному паспорті на житловий будинок. Існуючі межі земельних ділянок не відповідають межам встановленим схематичним планом БТІ вказаному у технічному паспорті на житловий будинок. Для ділянки № 32 по вул. Північній в с. Абрикосівка Херсонської області фактично передня межа на 0,03 метри менша ніж визначено державним актом та на 0,13 метри більша ніж визначено схемою БТІ. Задня межа на 1,23 більша ніж визначено державним актом. Для ділянки № 34 (користувачі позивач [PERSON]Р) фактично передня межа на 0,2 метри менша ніж визначено схемою БТІ. Фактично задня межа на 0,2 метри менша ніж визначено схемою БТІ. Задня межа в якій виявлено похибку в 1,23 метра ні є спільною межею земельних ділянок позивача та відповідача та не стосується спірної межі (передня межа). По спірній межі експертом виявленні мінімальні відхилення 0,03 метри (три сантиметри) згідно меж та площин встановлених державним актом відповідачів. Та похибку в 0,2 метри на земельній ділянці по спірній межі у позивачів земельна ділянка яких не приватизована, державний акт на землю відсутній, земельна ділянка підпорядкована Абрикосівській селищній раді Цюрупинського району. Згідно п. 3.10. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної межі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати у селах 0,3 метра (тридцять сантиметрів). Згідно п. 3.25 ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Також відповідно до ВСН 29-85 навколо будинків слід влаштовувати водонепроникні вимощення шириною не менше 1 метра і ухилом не менше 0,03. Межі земельних ділянок були встановленні до того, як будувались будівлі на обох земельних ділянках, з цього випливає, що сам позивач порушив будівельні норми та побудував власний будинок на межі земельної ділянки. Всупереч вказаних норм позивач фактично побудував капітальні цегляні будівлі вздовж паркану та не відступив відповідну відстань для обслуговування цих будівель. Позивачем не доведено, що [PERSON] переніс самостійно межу земельної ділянки, а також не довів, що він підливає воду під стіну його будинку. За ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року, в технічному паспорті на домоволодіння [PERSON] зазначено, що площа земельної ділянки за документами складає 1300 кв.м., такий же розмір підтверджено доказами, наданими представником позивача при розгляді справи апеляційним судом (довідка Абрикосівської сільської ради від 23.09.2011 року про запис в погосподарській книзі 2011-2015 р.р. та рішення сільської ради від 21.02.2011 року № 46 про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації зі складання державного акту на земельну ділянку площею 0,13 га для обслуговування житлового будинку за адресою: с. Абрикосівка, вул. Північна, 34, Цюрупинського району, Херсонської області), а фактично розмір вказаної земельної ділянки складає 1\~507 кв.м. З пояснень експерта [PERSON] в ході апеляційного розгляду справи вбачається, що заміри ним здійснювались по фактичним боковим межам ділянки № 32 по вул. Північна, на якій межові знаки встановленого зразка були відсутні, та ним не встановлено, що збільшення задньої земельної ділянки [PERSON] відбулось за рахунок земельної ділянки, користувачем якої є [PERSON] Крім того, оскільки рішення суд в частині встановлення земельного сервітуту ніким не оскаржується, то в силу принципу диспозитивності колегія суддів йому юридичної оцінки не дає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі зазначеного, рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05.12.2013 року, додатковим рішенням від 24.02.2014 року та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року встановлено, що [PERSON] не порушував права [PERSON], як користувача суміжної земельної ділянки, спорудження будинку (будівель та споруд) по вул. Північна, 34 в с. Абрикосівка Цюрупинського району Херсонської області відбулось на межі земельної ділянки без відповідного відступу необхідного для обслуговування цих будівель саме через те, що цього не зробив позивач [PERSON] (забудовник), тобто зазначеними рішеннями встановлено відсутність обставин порушення [PERSON] відстані до межі сусідньої ділянки не менше 1,0 метра від найбільш відступаючої конструкції стіни. Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області щодо відмови у встановленні земельного сервітуту на межі землекористування позивачем [PERSON] не оскаржувалось. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату видачі державного акту [PERSON]М.), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України ( 254к/96-ВР ), цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату видачі державного акту [PERSON]М.), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату видачі державного акту [PERSON]М.), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 1, 2, 7, 9 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату видачі державного акту [PERSON]М.), громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи ( 974-2006-п ) ) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Позивач [PERSON] заявляючи позов про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та зазначаючи, що рішення Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про затвердження технічної документації щодо земельної ділянки є незаконним, не порушує перед судом питання про визнання його недійсним. Крім того, самого рішення Абрикосівської сільської ради позивач не надає, клопотання про його витребування не заявляє. Доказів, того, що це рішення Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області внаслідок невідповідності законодавству визнано недійсним, позивач суду не надав. Отже, позивачем не доведено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 939254 від 20.09.2012 року [PERSON] має бути визнаний недійсним внаслідок недійсності (незаконності) рішення органу місцевого самоврядування Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Також, [PERSON] не доведено того, що вона або попередній власник її будинку не погоджувала межі земельної ділянки [PERSON] Крім того, доказів того, що державний акт виданий з порушенням закону або всупереч рішенню Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON], позивач також, суду не надав. Більш того, рішеннями судів встановлено, що будуючи будинок та господарські будівлі фактично на межі земельної ділянки позивач (забудовник/попередній власник) своїми діями сама себе позбавила можливості здійснити вимощення, робити капітальний або поточний ремонт. У звязку з зазначеним, оскільки право власності [PERSON] на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою - Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 34 не порушено правом власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою - Херсонська область, Олешківський район (попередня назва - Цюрупинський район), с. Абрикосівка, вул. Північна, 32, тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, [PERSON] не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з вимогою про встановлення земельного сервітуту за наявності достатніх для цього підстав. Фактично [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, оскільки не було задоволено її позову щодо встановлення земельного сервітуту, при цьому рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області про відмову у встановленні сервітуту не оскаржила в апеляційному порядку. Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, а тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. необхідно віднести на позивача [PERSON]

Outcome: dismissed