Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] (далі позивач) з позовом до Луганської міської ради, в якому просила суд визнати за нею право власності на житлову квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки на даний час правовстановлююча документація на вказане нерухоме майно втрачена, що позбавляє її вільно розпоряджатися та володіти належним їй нерухомим майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.02.2018 року вона потрапила у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення АТО та була визволена 29.12.2020 року. Під час перебування в полоні, її особисті речі та майно, а також вісі документи було викрадено з її квартири, після звільнення з полу позивач подала заяву про кримінальне правопорушення до Голосіївського управління поліції ГУНП у м.Києві, про крадіжку документів з її квартири. Позивач в судове засідання не з`явились, суду надала заяву про розгляд справи\~ без її участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Причина неявки суду не відома.\~ У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.\~16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст.\~20\~ЦК\~України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Згідно копії Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №213162905 від 19.06.2020 року, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , Ѕ частки квартири на підставі договору дарування, зареєстрованого від 17.07.2013, видавник приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Ткач І.С., Ѕ частки квартири на підставі державної реєстрації від 19.06.2013 року на підставі свідоцтва на право власності від 25.05.1994 року, видавник відділ приватизації житлового фонду Луганської міської ради (а.с. 30-32). Згідно копії листа Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України № 22/М-290-6.1-417 від 17.03.2020 року, [PERSON] визнано такою особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України (а.с.14). Згідно копії листа СБУ Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/8-М-121/138 від 15.01.2020 року, [PERSON] 09.02.2018 року потрапила у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та була звільнена 29.12.2019 року (а.с.20). Згідно копії талону-повідомлення єдиного обліку №26630 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.05.2020 року, [PERSON] звернулась до Голосіївського Управління Поліції ГУНП в м. Києві з заявою про викрадення документів та власних речей з її квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з\~цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб,\~які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником. \~Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved