Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Позов мотивовано тим, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2017 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з переданням на поруки трудовому колективу, а кримінальне провадження № 12016270010008146 закрито. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Чернігівської міської лікарні №2 у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Також в заяві зазначає, що проти позову частково заперечує. Вказує на те, що в розрахунках, наданих до позовної заяви, закладено витрати на утримання закладу-господарські витрати, оплата комунальних послуг та інше, що, на його думку, не повинно входити до витрат, які він повинен компенсувати. Просить в задоволенні позову щодо стягнення вказаних витрат відмовити. Одночасно відповідач приклав копію розписки потерпілої про отримання суми у відшкодування шкоди від ДТП. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши заперечення відповідача, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2017 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з переданням на поруки Виробничому підрозділу Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця», а кримінальне провадження № 12016270010008146 закрито (а.с. 6-7). Під час розгляду кримінального провадження № 12016270010008146 було встановлено, що 26 серпня 2016 року, близько 18.00, [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ - 2109», номерний знак [NUMBER], рухався по вул.77-ї Гвардійської Дивізії в м.Чернігові зі сторони вул. 1-го Травня в напрямку вул. Київська. Рухаючись у вказаному напрямку, біля будинку № 12 по вул.77-ї Гвардійської Дивізії у м.Чернігові проявив неуважність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився та не надав йому дорогу, в результаті чого скоїв наїзд на [PERSON], яка перетинала проїжджу частину вул. 77-ї Гвардійської Дивізії по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми та забиття м'яких тканин волосяної ділянки голови, які, у своїй сукупності, згідно висновку судово-медичної експертизи №1016 від 12.10.2016, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21 добу. Згідно довідки Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 11 квітня 2017 року № 200 вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні22 ліжко-днів і вартість лікування за цей період становить 6 135 грн. 14 коп. (а.с 9). Згідно довідки Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 11 квітня 2017 року № 200-а вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні16 ліжко-днів і вартість лікування за цей період становить 4 461 грн. 92 коп. (а.с 10). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров'я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому доводи відповідача з приводу неправильності розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved