Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] про визначення ідеальних часток у квартирі, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 22.02.2001 року відповідачі та її батьки [PERSON] і [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на спірну квартиру. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на ? частку спірної квартири. За життя [PERSON] 17.04.1996 року склав заповіт на користь своєї дружини [PERSON], яким усе належне йому майно заповів їй, але остання за життя своє право спадкоємиці оформити не встигла. [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживала разом з ним у спірній квартирі. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її доньки [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців першої черги не має. Спадкоємці першої черги у встановлений шестимісячний строк звернулись до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та 01.09.2012 року позивач звернулась із заявою до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], однак, у видачі свідоцтва було відмовлено з тих підстав, що позивач не надала оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру. В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визначити ідеальні частки між співвласниками квартири [ADDRESS] та визнати, що кожному з співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] по ? частки спірної квартири. Визнати, що [PERSON] після смерті [PERSON] з урахуванням ? частки спірної квартири у порядку спадкування за заповітом стало належати ? частка спірної квартири; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом 24/100 частки спірної квартири, після смерті [PERSON], померлої [INFO]; стягнути з відповідачів на користь позивача суму 4984,20 грн., яка складає вартість 1/100 частки спірної квартири; визначити порядок користування спірною квартирою між позивачем та відповідачами, надати у володіння та користування в натурі кімнату площею 10,6 м2 підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. Стягнути з відповідачів на її користь витрати на судовий збір - 114,70 грн., 899,00 грн., за проведення судової будівельно-технічної експертизи - 1600,00 грн. за проведення оцінки квартири від 21.05.2014 р. - 300,00 грн., за доплату судового збору - 50,00 грн., за банківські послуги 8,99 грн. та 5,00 грн., а усього - 2977,69 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, пояснивши, що після смерті [PERSON] від жодного із спадкоємців першої черги заяв про прийняття спадщини не подавались, спадкова справа не заводилась. На момент смерті [PERSON] з ним проживали спадкоємці першої черги - дружина [PERSON] та донька [PERSON]., які прийняли спадщину у вигляді по 1/8 частки спірної квартири кожна. Оскільки, на момент смерті [PERSON] належна їй доля складала 3/8 частки спірної квартири, тому частки у спадщини повинні розподілитися між спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] Таким чином, частка позивачки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] буде складати 3/16 частки спірної квартири, які складають 7,95 м2, тому вимоги про виділення позивачу у власність житлової кімнати площею 10,6 м2 є безпідставними. Витрати пов'язані із наданням копії висновку будівельно-технічної експертизи позивачем понесені з її власної ініціативи. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні тим, що надав відповідач [PERSON] Просила суд відмовити позивачу у визнанні за нею права власності на 24/100 частин спірної квартири, оскільки ця частка значно перевищує ту, яка належить до складу спадкового майна, а також відмовити позивачу у виділенні в натурі кімнати площею 10,6 м2 та стягненні на її користь судових витрат. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із виданим 22.02.2001 року свідоцтвом №18396 про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] Зазначена квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа спірної квартири складає 68,61 м2. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстровано, про що в реєстрову книгу здійснено запис за №233/36286. Згідно з ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст.368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ст.373 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Отже, при визнанні права спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] розмір часток не визначений. Разом з тим, кожний із співвласників має право на виділ частки з майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При виділенні частки одного зі співвласників необхідно попередньо визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності, що належить цьому співвласникові. Вважається, що частки кожного зі співвласників рівні. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, отже, з урахуванням цього частки [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] є рівними, тобто кожному з них належить по ? частки спірної квартири. Договір про визначення часток у спільній сумісній власності між власниками спірної квартири не укладався. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, позовні вимоги [PERSON] про виділення часток у майні належному [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та їх задоволення не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб щодо спірного майна. Виданим 26.12.2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], помер в м. Запоріжжі у віці 76 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис №11810. Виданим 05.04.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції свідоцтвом про смерть [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], померла в м.Запоріжжі у віці 76 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за №139. Довідкою житлової організації - КП «ВРЕЖО №11» від 26.09.2011 року підтверджується, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], яка 05.11.1982 року уклала шлюб та змінили прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.11.1982 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], яка 04.11.1978 року зареєструвала шлюб про що було зроблено актовий запис №1171 та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». 10.08.1982 року позивач зареєструвала шлюб про що було зроблено актовий запис №658 та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». 09.09.1987 року уклала шлюб про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Запоріжжя зроблено актовий запис №944 та змінили прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 13.09.1994року. Згідно заповіту, посвідченого 17.04.1996 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №635, [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право заповів своїй дружині - [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частки спірної квартири. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємиця за заповітом [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом не зверталась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори та спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, не заводилась, що підтверджується листом №2047/02-14 від 19.07.2013 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом належної йому ? частини спірної квартири залишились його дружина - [PERSON], донька - [PERSON], які фактично прийняли спадщину у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки встановлено, що саме вони проживали разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, опікувались спірним майном, та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вони не заявляли про відмову від неї. Разом із тим, позивач [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. до нотаріальної контори також не зверталась та на час відкриття спадщини проживала окремо від батька. Таким чином суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли, після померлого [PERSON], спадщину кожна по 1/8 частки квартири [ADDRESS]. Спадкова справа, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, за заявою позивача та відповідача [PERSON]. була відкрита Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою під №384/11, що підтверджується копією спадкової справи. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не складала заповіт, а сторони у справі є в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги. Згідно із ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк зверталися до нотаріальної контори в порядку ст.1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та витягу з Реєстру прав власності,

Outcome: partial