Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

До суду з позовом звернувся прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське» до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого від злочину, вказавши, що відповідача по справі було засуджено у відповідності до вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. У результаті неправомірних дій [PERSON] потерпілий по вищевказаній кримінальній справі [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в РТМО «Новомиргородське» 16 ліжко - днів у зв'язку з чим державному бюджету було спричинено збитки на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 2339,64 гривень. Відповідно до Порядку обчислення розміру витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Посилаючись на норми чинного законодавства, просить суд стягнути з відповідача на користь РТМО «Новомиргородське» кошти в сумі 2339,64 гривень в рахунок погашення заподіяної ним державі матеріальної шкоди, а саме витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння; витрати по справі покласти на відповідача. У судовому засіданні прокурор Новомиргородського району підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Від відповідача до суду надійшла письмова заява від 30.04.2015, в якій він вказав, що заперечує по суті позовної заяви прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області про стягнення з нього на користь РТМО коштів у сумі 2339,64 грн. та бажає приймати участь особисто у розгляді даної справи. Однак в подальшому відповідач, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, свою заяву про заперечення проти позову не підтримав та визнав позов повністю, проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього на користь РТМО «Новомиргородське» коштів в сумі 2339,64 гривень в рахунок погашення заподіяної ним державі матеріальної шкоди, а саме витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, а також покладення на нього витрат по справі не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши письмові матеріали справи та, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову за такими підставами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що у відповідності до вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2014 року відповідача по справі [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. В межах розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] РТМО «Новомиргородське» цивільний позов про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, не заявлявся. Кошти на відшкодування вказаних витрат вищезгаданому лікувальному закладу відповідачем на час розгляду справи не відшкодовано. У відповідності до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 статті 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно Порядку обчислення розміру витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко - днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Як вбачається з довідки РТМО «Новомиргородське» за № 366-11 від 11 березня 2015 року [PERSON] перебував на лікуванні у вказаному медичному закладі 16 календарних днів у період з 22.05.2013 року по 07.06.2013 року та вартість його лікування за вказаний період становить - 2339,64 гривень. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку до цього часу не відшкодував на користь РТМО «Новомиргородське» витрати в сумі 2339,64 грн., понесені на лікування потерпілого [PERSON] від вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення. Враховуючи вказані обставини, а також наведені положення нормативно- правових актів України, визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов прокурора Новомиргородського району підлягає беззаперечному задоволенню. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved