Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 26 лютого 2015 року померла тітка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири № 7 в житловому будинку № 9 в 25-му кварталі м. Луганська. Спадкоємцем цієї спадщини є позивач, оскільки згідно заповіту від 31 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 242, померла тітка все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на день смерті, заповіла позивачу. Інших спадкоємців немає. 08 червня 2015 року, в межах шестимісячного строку, від імені позивача, на підставі довіреності, звернулася [PERSON] до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо видачі на ім'я позивача [PERSON] про право на спадщину за заповітом. Але 15 вересня 2016 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус повинен з'ясувати відомості стосовно місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, а [PERSON] не надала документи, що підтверджують місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. В звязку з неможливістю отримати документи, що підтверджують місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем, позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину, тому змушений звернутися до суду. На підставі викладеного просить визнати право власності на вказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Жовтневої районної ради м. Луганська в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений шляхом надіслання судових повісток та ухвали про відкриття провадження у справі. Причину неявки суду не повідомив. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 701359 від 19 серпня 2016 року, [PERSON] померла 26 лютого 2015 року (а.с.9). Згідно копії заповіту від 31 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області, [PERSON], все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2010 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 14 червня 2008 року є [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з ? частки житлової квартири № 7, що знаходиться в м. Луганську, 25-й квартал, будинок № 9 (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 7, що знаходиться в м. Луганську, 25-й квартал, будинок № 9, власниками зареєстровано [PERSON] та [PERSON], з розміром часток по ? частці кожному (а.с. 10, 11, 12). 08 червня 2015 року, в межах шестимісячного строку, від імені позивача, на підставі довіреності, звернулася [PERSON] до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо видачі на ім'я позивача [PERSON] про право на спадщину за заповітом. Але 15 вересня 2016 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з неможливістю встановити місце відкриття спадщини та кола спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем (а.с. 16). Згідно ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Виходячи із системного аналізу ст. 1277 ЦК України та ст.ст. 1, 10, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інтереси територіальних громад міста представляє міська рада, яка і може бути належним відповідачем по такій справі. Районні у містах ради можуть створюватися з передачею їм повноважень міськими радами. Отже, Жовтнева районна рада м. Луганська може бути відповідачем по такій справі\~ у разі делегування їй Луганською міською радою повноважень з питань відумерлості спадщини. Матеріали справи не містять\~ доказів того, що Луганською міською радою було делеговано Жовтневій районній раді м. Луганська повноваження з питань відумерлості спадщини, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.\~ Таким чином, з огляду на те, що позов було предявлено до неналежного відповідача по справі, оскільки клопотань про заміну відповідача з неналежного на належного у процесі розгляду справи по суті до суду не надходило, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed