Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування, звернулася з позовом в суд про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідачів аліментів на утримання сина по 350 грн. з кожного з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що дитина з 11.12.2012 року перебуває в дитячому будинку, батьки не цікавляться її розвитком та здоров'ям, зловживають алкоголем, ніде не працюють, ведуть антигромадський спосіб життя. Разом з тим, батьки неодноразово попереджалися про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, однак і надалі не займаються вихованням дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечив, зазначивши, що спочатку відвідував сина в дитячому будинку, але з квітня 2014 року взагалі не навідується до дитини. Визнав, що ні він, ні мати дитини - [PERSON] не виконують належно своїх батьківських обов'язків, і в подальшому не зможуть цього робити, він в силу свого віку і стану здоров'я, а [PERSON] - через те, що зловживає алкоголем, веде асоціальний спосіб життя. Щодо стягнення з нього аліментів, то вважає, що сплата 350 грн. аліментів щомісячно є непосильною для нього, оскільки він отримує дише 1000 грн. пенсії по інвалідності, інших доходів не має. Відповідач [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (повідомлення в матеріалах справи), в судове засідання повторно не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Дитячого дошкільного будинку № 1 позовні вимоги підтримала, зазначила, що батьки повністю ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, тривалий час не цікавляться життям, здоров'ям і розвитком сина. Відповідач [PERSON] навідував сина один раз, а матір - [PERSON] один раз, але була напідпитку. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, відповідача, думку прокурора про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, орган опіки і піклування. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Батьки хлопчика у зареєстрованому шлюбі не перебували, вже біля півтора року разом не живуть. Як видно з довідки ЛКП «Левандівка» [PERSON] зареєстрований за місцем реєстрації матері по [ADDRESS] (а.с.12). Згідно актів обстеження умов проживання від 09.04.2013 року та 21.11.2014 року (а.с.13, 14), умови у вказаній квартирі незадовільні, відсутні комунальні вигоди, для проживання, виховання і розвитку дитини умови відсутні. Також встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сім'я перебуває на обліку в відділі у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради з 15.05.2013 року у зв'язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов'язків (ніде не працюють, зловживають алкоголем, ведуть антигромадський спосіб життя). Малолітній [PERSON] з 11.12.2012 року відповідно до розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 819 «Про відібрання та влаштування в дитячий будинок малолітнього [PERSON]» (а.с. 7) перебуває в Дитячому будинку № 1 Львівської міської ради на повному державному утриманні по даний час. З пояснень представника позивача і з витягу з протоколу № 4 засідання комісії х питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26.02.2015 року вбачається, що з батьками дитини працівниками відділу постійно проводилась профілактична робота щодо неналежного виконання ними батьківських обов'язків, але на час розгляду справи ситуація в сім'ї не покращилась. Згідно пояснень представникаДитячого дошкільного будинку № 1, де з 11.12.2012 року по даний час перебуває син відповідачів, [PERSON] фактично не навідував дитину, останній час сином взагалі не цікавиться, що підтвердив відповідач у суді, а [PERSON] з'явилася в дитячому будинку лише один раз, була в стані сп'яніння, влаштувала скандал, що стверджується листом в.о. директора Дитячого дошкільного будинку № 1 від 14.05.2013 року. Таким чином, відповідачі протягом тривалочого часу не спілкуються та в жодний спосіб не контактують зі своєю дитиною, не цікавляться її життям, навчанням і не турбуються про фізичний і духовний розвиток сина, хоча нічких перешкод в цьому їм ніхто не чинив. Доказів, які би спростовували наведене, судом не здобуто. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 03.03.2015 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Такий висновок підтверджується поясненнями і позицією представника позивача та третьої особи під час розгляду справи, з чим погодилась і прокурор, яка брала участь у розгляді справи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі по 350 грн. з кожного з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, то суд приходить до переконання що така вимога підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено судом, відповідачі не працюють, [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1000 грн., є інвалідом ІІІ групи, інших дітей на утриманні не має. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на них, як батьків, обов'язків, ухиляються від їх виконання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], підставні, а відтак [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], при цьому,

Outcome: partial