Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 2,82 га, рілля, кадастровий номер 7422455000:05:021:0003 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,58 га, сіножать, кадастровий номер 7422455000:05:088:0045 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,17 га, пасовища, кадастровий номер 7422455000:05:076:0010 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , в встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в м. Корюківка, Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 20.10.2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивачки є « [PERSON] » та « [PERSON] » (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09.10.1981 року). 18 серпня 2006 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відміткою про сімейний стан в паспорті. Відповідно до свідоцтва про народження батька позивачки [PERSON] його батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] » (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.07.1955 року). [INFO] баба позивачки [PERSON] померла, про що Холминською селищною радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 28.11.2011 року відповідний актовий запис за № 54. За життя [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний маяк» на території Холминської селищної ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай) на загальну площу 3,57 га,, право власності на які підтверджуються державним актом від 12.04.2006 року серія ЧН № 162214, а саме: ?земельна ділянка площею 2,82 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті [INFO] ; ?земельна ділянка площею 0,58 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 4210,57 грн; ?земельна ділянка площею 0,17 га, пасовища для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 694,06 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Холминської селищної ради від 24.02.2020 р. № 191 [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до норм чинного законодавства позивачка прийняла спадщину після смерті баби, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30536587 від 23.05.2012 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Для підтвердження дійсності отримання [PERSON] державного акту на право власності на земельні ділянки позивачка звернулася з заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію та витяги про нормативно-грошову оцінку земель. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 454 грн. 00 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 454,00 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved