Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015р. у розмірі 11 093,33 грн., на утримання [PERSON], [INFO], за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015р. у розмірі 9 033,33 грн. та пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у сумі 41 957 грн., та [PERSON] у розмірі 25\~572 грн. в обгрунтування чого вказувала на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, в результаті чого утворилася заборгованість. 03.10.2016р. заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки. 30.01.2017 р. ухвалою суду заочне рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2016р. було скасоване, справу призначено до нового розгляду. 04.05.2017р. від позивачки надійшли уточнення до позовної заяви (зменшення позовних вимог) , а саме просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у сумі 4 136 грн., та [PERSON] у розмірі 4 264 грн. Представник позивачки у судове засідання зявився, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити їх. Представник відповідача у судове засідання з'явилася, визнала пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1 856 грн., та [PERSON] у розмірі 4 868 грн., загалом у розмірі 6724 грн. Вважає, що від пені слід відняти розмір фактично отриманого позивачкою в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів на [PERSON] (2400 грн.), тобто фактично позовні вимоги визнала, однак не погоджується з способом нарахування пені. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2014 року з [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. на кожного з дня подачі позову ( 09.09.2013р.) до досягнення дітьми повноліття. Після набрання чинності вказаного рішення відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком державного виконавця на утримання [PERSON], [INFO], за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015р. у розмірі 11 093,33 грн., на утримання [PERSON], [INFO], за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015р. у розмірі 9 033,33 грн. 01.03.2017р. відповідачем була сплачена заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] за період з 09.09.2013 р. по 19.07.2016р. та на утримання [PERSON], [INFO], за період з 09.09.2013 р. по 31.10.2016р. у розмірі 26\~413 грн., що підтверджується квитанціями. Статтею 180 СК України, встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст.187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Відповідно до ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає судовий порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. В даному випадку борг утворився не на підставах ст.194 СК України - внаслідок неподання виконавчого листа до виконання і не на підставах ст.187 СК України - добровільна сплата аліментів. Борг утворився по причині невиконання боржником рішення суду при примусовому виконанні. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду в примусовому порядку передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Отже, при відсутності спору про розмір заборгованості по аліментам, така заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме таку правову позицію щодо формули розрахунку пені висловив Верховний суд України у останній Постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15. З урахуванням зазначеного пеня за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] складає -\~ 4136 грн., та [PERSON] становить - 4264 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 675,29 грн.

Outcome: approved