Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова 17.01.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково. 12.06.2020 року до суду надійшла заява від представника позивача, щодо ухвалення додатково судового рішення, відповідно якого просила вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в повному обсязі. В судовому засіданні 21.07.2020 року представник позивача підтримала подану заяву в повному обсязі, просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо поданої заяви, просив відмовити в її задоволенні, оскільки в позивачки є дві вищі освіти, вона взмозі представляти свої інтереси сама, як і він. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково. У позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовна сума витрат складається з витрат на правову допомогу, що орієнтовно становить 4000,00 (чотири тисячі) гривень. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач додала рахунок за виконані роботи у період від січня 2019 по лютий 2020 року (за надані адвокатські, юридичні послуги гр.. [PERSON] відповідно до договору від 11 січня 2019 року), в якій зазначається що загальна сума витрат на правничу допомогу станосить 6560,00 гривень, а саме: юридичні консультації, правовий аналіз наявних у клієнта документів - 640,00 грн. опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між сторонами справи - 640,00 грн. підготовка, написання позовної заяви до суду - 1280,00 грн. участь у судових засіданнях - 4000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Як встановлено судом, між [PERSON] та адвокатом Прокоп Ю.Р., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №000411, видане Радою адвокатів Львівської області 14.07.2016 року, укладено договір про надання правової допомоги б/н від 11.01.2019 року, предметом якого є надання клієнту правової допомоги /а.с.25/. На підтвердження понесених судових витрат позивачем квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.01.2020 року на суму 6560,00 гривень. Таким чином, розмір понесених відповідачем судових витрат на професійну правову допомогу складає 6560,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268). Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, позов задоволено частково, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги, належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 6560,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved