overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Заявитель [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХС №034350, виданого 13.11.1998 року Хлібодарівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області, в якому при його заповнені допущена помилка у написанні імені та по - батькові заявника, а саме - « [PERSON]». В судовому засіданні заявитель просив суд задовольнити його заяву, оскільки зазначена помилка призводить до порушення його прав у сфері землекористування. Представник Хлібодарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області не заперечує про встановлення факту належності правовстановлюючого документу саме заявителю, вбачаючи орфографічну помилку при складанні державного акту. Суд вважає вимоги заявителя такими, що підлягають задоволенню, оскільки вона довела суду належність саме їй Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХС №034350, який має помилку у написанні прізвища власника Державного акта. Згідно ст. 56 ЦПК України суду надано право на встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Заявитель [PERSON] звернувся з даною заявою в суд посилаючись на те, що не може оформити спадщину із-за того , що відсутній документ підтверджуючий родинні стосунки з померлою 23.05.2013 року двоюрідною бабусею [PERSON]. В судовому засіданні заявитель [PERSON] підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з*явився , подавши заяву про розгляд справи в його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Так в судовому засіданні встановлено , що 22 травня 2013 року померла [PERSON] , двоюрідна бабуся заявителя [PERSON]Б.(ас.10). Після її смерті залишилось спадкове майно, але заявитель не може оформити спадщину в зв*язку з тим, що відсутні документи підтверджуючі їх рідство. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються поясненням заявителя , ,дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами ( ас.5-29). Відповідно до ст..256 п.1ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти родинних стосунків а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Заявитель [PERSON] звернулась до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту належності його матері [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 12.01.2007 року Чаплинською РДА на земельну ділянку площею 4.93 га. на території Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, в якому при його заповнені допущена потертість у написанні прізвища власника. В судовому засіданні заявник просить суд задовольнити її заяву в інтересах [PERSON], оскільки зазначена потертість у оригіналі документу, виданого на ім'я його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, призводить до порушення його прав у сфері землекористування. Представник Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області не заперечує про встановлення належності Державного акту на право приватної власності на землю землю саме матері заявника - [PERSON]. Представник відділу Держкомагенства у Чаплинському районі Херсонської області також не заперечує про задоволення вимог заявника у справі. Суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню, оскільки вона довела суду належність саме [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії серії [NUMBER], виданого 12.01.2007 року Чаплинською РДА на земельну ділянку площею 4.93 га. на території Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, в якому при його заповнені допущена потертість у написанні прізвища власника. Згідно ст. 56 ЦПК України суду надано право на встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Заявленими вимогами позивачі просять суд ухвалити рішення, яким усунути їм перешкоди в користуванні спільною з відповідачем квартирою, оскільки останній в добровільному порядку не дає можливості користуватись таким майном. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Проаналізував матеріали надані позивачем судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомлений про існування даного спору свого ставлення не висловив і жодних матеріалів суду не надав. Позивачі є громадянами України, отримували код платників податків та мають зареєстроване місце в спірній квартирі. Сторони у справі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивач 1 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач вчиняв домашнє насильство щодо позивачів. Представниками органу місцевого самоврядування надано акт про відсутність можливості позивачів потрапити до спірної квартири через перепони відповідача. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Сторони у справі є співвласниками спірної квартири, а отже мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження таким майном. Перепони щодо таких прав є недопустимими. Іншого суду встановити не представилось можливим. За таких обставин, дії відповідача суд вважає безпідставними та незаконними і такими, які мають бути припинені через обраний позивачами спосіб захисту. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати за розгляд даної справи. Позивачами заявлено та підтверджено судових витрат 1 826 гривень кожним за сплату судового збору для звернення до суду. Такі витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь кожного позивача. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначив, що нотаріусом порушено законодавство України під час його видачі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засіданні і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено та судом не встановлено. Відповідач та третя особа не висловили своєї думки щодо заявленого позову. Проаналізував матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області винесено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 83 538,33 гривень. Дана заборгованість складається із тіла кредиту в розмірі 12 989 гривень, нарахованих відсотків в розмірі 1 987,20 гривень, строковою заборгованістю за штрафами і пенями 67 182,13 гривень та виконавчим збором в розмірі 1200 гривень. 28 травня 2021 року приватним виконавцем на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивач у порядку та строки визначені процесуальним законом не довів протиправність вчинених дій щодо видачі виконавчого напису нотаріусом. Так само, не було доведено наявність спору щодо нарахованої заборгованості. При цьому, суд зауважує, що позивач не спростовував наявність боргу взагалі, як і укладення кредитного договору. Проаналізовані та раніше згадувані матеріали, суд вважає, беззаперечно вказують на не доведення заявлених вимог та висловлених тверджень позивачем, оскільки з копій виконавчого напису та постанови про відкриття виконавчого провадження встановити протиправність дій відповідачем в межах заявлених вимог не представляється можливим. Інших доказів суду на дослідження не було. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. В обґрунтування заявленого зазначає, що шлюб між сторонами фактично припинено та відсутні будь-які фактичні шлюбні стосунки, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подавав та будучи належним чином і завчасно повідомленим про дату час та місце слухання справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає необхідним ухвалити у даній справі рішення в заочному порядку, що регламентовано положеннями ст. 280 ЦПК України. Проаналізував матеріали направлені позивачем, а інших суду не надавалось, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків, при зверненні до суду сплатила судового збору в розмірі 840,80 гривень (а.с.1,5-6). 29 вересня 2016 року між сторонами укладено шлюб та [INFO] народилась спільна дитина [PERSON] (а.с.7,8). Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області (а.с.11). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено судом, шлюб між сторонами фактично припинений у зв`язку із відсутністю шлюбних стосунків. Такий шлюб підлягає розірванню. Вимог щодо визначення місця проживання спільної дитини позивачем не заявлено. Результати вирішення спору потребують стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за розгляд даної справи в розмірі 840,80 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. В обґрунтування заявленого зазначає, що шлюб між сторонами фактично припинено та відсутні будь-які фактичні шлюбні стосунки, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подавав та будучи належним чином і завчасно повідомленим про дату час та місце слухання справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає необхідним ухвалити у даній справі рішення в заочному порядку, що регламентовано положеннями ст. 280 ЦПК України. Проаналізував матеріали направлені позивачем, а інших суду не надавалось, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків, при зверненні до суду сплатила судового збору в розмірі 840,80 гривень (а.с.1,6,7). 19 липня 2012 року між сторонами укладено шлюб та [INFO] народилась спільна дитина [PERSON] (а.с.4,5). Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області (а.с.11). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено судом, шлюб між сторонами фактично припинений у зв`язку із відсутністю шлюбних стосунків. Такий шлюб підлягає розірванню. Вимог щодо визначення місця проживання спільної дитини позивачем не заявлено. Результати вирішення спору потребують стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за розгляд даної справи в розмірі 840,80 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача грошових коштів для відшкодування витрат на ремонт проведений після залиття квартири. В обґрунтування заявленого зазначила, що відповідачем було здійснено залиття квартири і такими діями спричинено шкоду, адже було пошкоджено майно позивача. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і заперечень щодо такого порядку від сторін не надходило. Відповідач будучи належним чином повідомленою про існування даної справи на адресу суду відзиву щодо заявлених вимог не подавала. Проаналізував матеріали надані позивачем судом встановлено наступне. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та є власником квартири [ADDRESS] з 20 січня 2014 року (а.с.6-13). 7 серпня 2018 року складено акт про обстеження квартири позивача [ADDRESS] відповідно до якого залиття квартири відбулось з вини власника квартири [ADDRESS] (а.с.5). 4 лютого 2019 року комісією складено акт про залиття квартири [ADDRESS] , що здійснено з вини власника квартири [ADDRESS] того ж [ADDRESS] і належить відповідачу (а.с.4). 12 березня 2019 року експертом дано висновок експертного дослідження №701/03-2019, яким визначено, що вартість завданого матеріального збитку внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] , що відображено в актах залиття від 7 серпня 2018 року та від 4 лютого 2019 року становить 41 323, 48 гривень (а.с.20-59). Правовідносини між сторонами врегульована наступними положеннями законодавства України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає позивачем належним способом та достатньо доведено факт спричинення майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача, що полягали у двох випадках залиття квартири. Такими діями позивачу спричинену шкоду оцінену експертом у заявлених обсягах. Така сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Інші заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2002 гривень за проведення дослідження, 3500 гривень за правову допомогу задоволеними бути не можуть адже не підтверджені відповідними доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини. В обґрунтування заявленого зазначає, що відповідач може сплачувати таке утримання однак не робить цього добровільно. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засіданні і заперечень щодо такого порядку розгляду справи від сторін не надходило. Відповідач будучи належним чином та завчасно повідомлений про існування даного судового провадження і право подати відзив не висловив свого ставлення до заявлених вимог. Проаналізував надані позивачем матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони у справі є громадянами України, має зареєстроване місце проживання, отримували код платників податків та уклали шлюб 22 листопада 2017 року. У сторін є двоє спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Останній [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Позивач у справі має двох спільних дітей з відповідачем. Документів, як б свідчили той, факт, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачеві не має взагалі та в розмірі заявленому останньою. Суд зауважує, що відповідач будучи належним чином та завчасно повідомлений про існування даного судового спору не спростовував тверджень позивача про можливість сплачувати аліменти на її утримання. Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 840,80 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача спричиненої майнової та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування зазначає, що відповідача визнано винною у вчиненні злочину. Останнім позивачу спричинено майнової та моральної шкоди, в розмірі, відповідно 11 620 та 10 тисяч гривень. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомленою про існування даного судового спору свого ставлення до заявлених вимог не висловила і жодних доказів на спростування позиції позивача суду не надала. Проаналізував матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків. Вироком суду від 11 березня 2021 року відповідача засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено відповідне покарання. Описово-мотивувальна частина рішення суду містить встановлені судом фактичні обставини справи про наступне. 23 січня 2021 року [PERSON] викрала металевий вагончик належний позивачеві та тим самим спричинила їй майнової шкоди в розмірі 11 620 гривень. Вирок, як і інші матеріали справи не містить відомостей про те, що дане майно було повернуто потерпілій. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає обсяг спричиненої майнової шкоди належним чином доведений позивачем та не спростований відповідачем, а отже підлягає до повного задоволення. Вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи і задовольняються судом, однак частково. Обсяг спричиненої відповідачем позивачу моральної шкоди, суд вважає, не доведений в розмірі 10 тисяч гривень. За таких обставин, на переконання суду, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення компенсації за спричинені збитки морального характеру в розмірі 1 тисячі гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved