Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

До суду надійшла зазначена заява, обґрунтовуючи та підтримуючи яку позивач просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] загальну суму боргу у розмірі 22 4000, 00 грн., а також просить стягнути 2240,00 грн. судового збору. Позивач в судове засідання не заявився, але у своїй письмовій заяві на адресу суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив слухати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, своє ставлення до позову не висловила, пояснень чи заперечень по суті справи не надала. Суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши, в сукупності докази по справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, дійсно 26.10.2010р. між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач [PERSON] передав, а відповідачка [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн. із щомісячною комісією 5% на строк один місяць, тобто до 26.11.2010р., позика була надана для особистих потреб. Укладення вищевказаного договору підтверджується розпискою від 26.10.2010р., яка підписана особисто відповідачкою [PERSON].(а.с.6). Відповідно до п.2 ст.1047 ЦПК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У визначений строк відповідачка [PERSON] не повернула позичених у позивача коштів та процентів, визначених у розписці, натомість попросила додатковий час для їх повернення, однак не повернула до даного часу, на звернення позивача з вимогою повернути кошти відповідачка не реагує. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). При цьому слід зазначити, що розписка, на яку посилається позивач [PERSON] як на доказ своїх вимог, підписана відповідачкою [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст..1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн. були передані позивачем [PERSON] відповідачці [PERSON] у момент підписання нею розписки. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Кінцевий строк повернення грошових коштів визначений розпискою, та встановлений сторонами, а саме у строк до 26.11.2010р. Однак станом на момент подачі позовної заяви до суду, а саме 25.10.2013р., суму позики у розмірі 80 000,00 грн. відповідачка [PERSON] позивачу не повернула. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової стави Національного банку України. В даному випадку розмір, порядок нарахування та термін повернення відсотків визначений договором, тому позивач [PERSON] дійсно має право на одержання відсотків від суми позики за період з 26.10.2010 року по 25.10.2013 року, які складають 144000,00 грн. (80000 грн./100% х 5% х 36 місяців - трок користування коштами). Отже, загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 224000,00 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином враховуючи вищенаведене оскільки, [PERSON] відмовляється добровільно повертати борг, для відновлення порушеного права позивача з відповідачки належить примусово тягнути на користь позивача зазначений борг. Крім того, відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином про причини неявки суд не повідомила, своє ставлення до позову не висловила, свої заперечення чи пояснення по суті позову не надала. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути попередньо сплачені витрати на оплату судового збору у розмірі 2240,00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved