Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Батько позивача за життя мав у власності дві земельні ділянки. Після смерті відкрилась спадщина на таке майно, однак оформити нотаріально права власності не можливо, адже відповідних та правовстановлюючих документів на таке майно наразі немає. Представник сільської ради в судове засідання не з`явився, однак направив листа, яким зазначив, що рада вимоги визнала, а судове засідання просить проводити у їх відсутність. Третя особа направила листа, яким просила слухання справи проводити у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Проаналізував матеріали надані сторонами судом встановлено наступне. [PERSON] 15 вересня 2008 року залишив заповіт, яким все своє майно заповів у рівних частках [PERSON] 1959 року народження (позивачеві) та [PERSON] 1960 року народження (а.с.4). 16 грудня 2008 року рішенням 18-ої сесії 5-го скликання Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області затверджено технічну документацію із землеустрою [PERSON] та [PERSON] загальною площею 0,56 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Дане майно передано у власність як спільне сумісне зазначених громадян (а.с.9). Позивач є громадянином України, отримував код платника податків (а.с.5-6). [PERSON] помер у віці 80 років [INFO] в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області (а.с.7). Нотаріусом постановою від 16 квітня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у вигляді двох земельних ділянок площами 0,25 та 0,31 га у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на таке майно (а.с.8). Рішенням № 9 від 19 лютого 2019 року 15-ої сесії 7-го скликання Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку технічної документації у зв`язку із тим, що земельні ділянки, на які він просить дозвіл для розроблення документації перебувають у власності інших громадян (а.с.10). 16 квітня 2019 року приватний нотаріус видала довідку про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, а інформації про інших спадкоємців спадкова справа не містить (а.с.50). Рішенням суду від 20 вересня 2019 року, що набуло законної сили 22 жовтня того ж року визнано незаконним та скасовано (а.с.51-53). Брат позивача, який одночасно є третьою особою у даній справі, не претендує на спадщину після смерті батька та задекларував те, що не є непрацездатним станом на день відкриття спадщини після смерті батька. Сестра позивача та дочка спадкодавця спрямувала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття нею спадщини за заповітом. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. ч. 1 - 2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову з огляду на наступне. Судом беззаперечно встановлено та не спростовувалось сторонами факт перебування у власності спадкодавця і брата позивача (третя особа у даній справі) у спільній сумісній власності двох згадуваних раніше у даному рішенні та спірних земельних ділянок. Державних актів на такі об`єкти нерухомості немає, і саме у зв`язку із цим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на таке майно. Претензій на такі спадщину від інших спадкоємців не має. Рішення органу місцевого самоврядування про виділення даних спірних земельних ділянок скасовано судом. Таким чином, суд вважає, позивача таким, який має повні права на отримання спадщини після смерті батька у вигляді 1\\2 частини двох земельних ділянок, які належали на законних підставах спадкодавцю. Враховуючи, що прийняттям рішення у даній справі визначаються їх частки серед власників, суд вважає необхідним припинити право спільної сумісної власності на таке майно. Дані вимоги закону визначені у ч. 3 ст. 372 ЦК України. Результати вирішення спору дають підстави для перерозподілу витрат і їх стягнення з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved