Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

З 15.11.2003 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження (а.с. 8). Подружжя має двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], (а.с. 10) та доньку [PERSON], [INFO]. Батьками дівчат є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 9, 10). Як вказувала позивач, що також не заперечував відповідач, неповнолітні [PERSON]В, та [PERSON] проживають разом з матірю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Згідно копії трудової книжки серії АВ №191059 відповідач [PERSON] був офіційно працевлаштований та працював з 01.09.1994 по 22.01.2017 на різних підприємствах (а.с. 62-66), що підтверджує той факт, що він є працездатним. Відомостями Криворізької Північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області підтверджено, що відповідач [PERSON] за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 мав дохід у виді заробітної плати лише за січень та лютий 2017 року (а.с. 72). Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 12.10.2016 №2079 відповідач [PERSON] в період з 18.06.2016 по 11.10.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с. 67) та є учасником бойових дій (посвідчення серії МВ №047750 від 25.01.2016 (а.с. 68)). Як встановлено з висновку лікарсько-консультативної комісії по забезпеченню лікаря [PERSON] [PERSON], [INFO], пенсіонерка та в звязку з перенесеним інсультом потребує постійного стороннього догляду (а.с. 70). В звязку з чим відповідач вважав, що розмір аліментів має бути меншим ніж просить позивач. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд критично відноситься до заперечень відповідача в частині наявності у нього на утриманні непрацездатних батьків виходячи з такого. Твердження відповідача щодо перебування у останнього на утриманні непрацездатної матері, яка тяжко хворіє та потребує стороннього догляду та додаткових витрат на лікування не підтверджені належним та відповідними доказами. Не надано доказів на підтвердження родинних звязків, що [PERSON] є його матірю, тобто свідоцтва про народження [PERSON] Так відповідачем надані документи, що [PERSON] дійсно хворіє. Однак жодним доказом не доведено, що відповідач приймає участь в її утриманні, не додано жодної квитанції на придбання ліків для неї. Не долучена довідка з місця мешкання, що вони проживають разом. Також відповідачем не надано відповідного рішення суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] Суд також не вбачає підстав для стягнення аліментів у виді 1/4 частки від доходу відповідача на кожну дитину окремо, оскільки це суперечить нормі ч. 2 ст. 183 СК України, яка визначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд не має правових підстав, оскілки аліменти в такому виді стягуються за заявою їх одержувача (ч . 1 ст. 184),а позивач відповідної заяви не подавала. Таким чином, суд встановив, що відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, однак свої обовязки в повному обсязі не виконує. Через що виник спір щодо розміру аліментних платежів. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та їх розмір між сторонами не досягнуто. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ст. 183 СК доповнено частиною пятою такого змісту: «той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Як слідує з системного аналізу норм вищевказаного закону, ст. 183 СК України, на законодавчому рівні закріплений розмір аліментів, який повинен стягуватися на утримання дітей. Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182, 183 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці від заробітку (доходу), суд виходить з рівня доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial