Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

До суду з вищевказаним позовом звернулася [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], у зв'язку з чим позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Предметом спадкового майна є земельна ділянка [NUMBER] площею 7,86 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081947. Однак, постановою від 05 липня 2013 року державний нотаріус Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області Гапочка Е.Г. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки останньою було складено заповіт від 16 серпня 2011 року на вищевказане спадкове майно відносно відповідачки [PERSON] На думку позивачки, вказаний заповіт не відповідає волевиявленню [PERSON], оскільки у заповіті відсутній підпис заповідача з причин її неграмотності та похилого віку. Проте, позивачка вказує на те, що [PERSON] була грамотною, про що свідчить її пенсійна справа, в якій знаходиться заява, підписана власноручно [PERSON], трудова книжка, в якій вказано, що [PERSON] проходила відповідні курси підвищення кваліфікації, у зв'язку з чим на думку позивачки даний заповіт не відповідає вимогам ст. 1248 ЦК України. Також позивачка вважає, що було порушено Порядок засвідчення нотаріальних дій, оскільки текст заповіту не містить відомостей про свідків у вигляді дати народження, місця проживання та реквізитів документу, що засвідчує особу. Таким чином, позивачка просить суд визнати вказаний заповіт недійсним. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], після чого вона звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини у вигляді відповідної земельної ділянки. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] було складено заповіт від 16 серпня 2011 року на вищевказане спадкове майно відносно [PERSON] На думку позивачки, вказаний заповіт не відповідає волевиявленню [PERSON], оскільки у заповіті відсутній підпис заповідача. Покійна за життя була грамотною, самостійно отримувала пенсію, до моменту смерті почувала себе задовільно, у наслідок чого, на думку позивачки, якщо б волевиявлення [PERSON] відповідало її дійсній волі, то б остання самостійно поставила підпис у оскаржуваному заповіті. Позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки даний заповіт не відповідає вимогам закону та внутрішньому волевиявленню заповідача, оскільки [PERSON] була грамотною, за життя добре себе почувала, на хвороби не скаржилася, у наслідок чого сама могла підписати заповіт і не вбачалося ніякої потреби підписання заповіту іншою особою при свідках. Нотаріус Троїцької державної нотаріальної контори в Луганській області Гапочка Е.Г. у судовому засіданні вказала на те, що на її думку відсутні належні підстави згідно норм діючого законодавства для задоволення позову. Суду пояснила, що [PERSON] прийшла до неї особисто за власним бажанням та по своїй волі, усно висловила бажання вчинити заповіт відносно [PERSON] Коли [PERSON] було надано текст заповіту для підписання, то вона пояснила, що сама вказаний заповіт прочитати не зможе, оскільки має місце багато тексту. Підписати вказаний заповіт вона також не зможе, оскільки у неї останнім часом ослабла рука, тремтить. [PERSON] було пояснено, що у такому разі їй потрібно запросити двох свідків і даний заповіт при свідках може бути підписаний іншою особою, що останньою було і зроблено. Вказаний заповіт було прочитано при свідках [PERSON], також було прочитано даний заповіт самими свідками, визначено обсяг цивільної дієздатності свідків, а також покійної [PERSON], після чого, на прохання останньої даний заповіт було підписано [PERSON] Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] з позивачкою не спілкувалась, виразила своє волевиявлення стосовно належної їй земельної ділянки, а саме хотіла, щоб вказана земельна ділянка належала саме їй, а не позивачці, у наслідок чого склала оскаржуваний заповіт. Самостійно підписати та прочитати вказаний заповіт не змогла, у наслідок чого було запрошено двох свідків та особу, що підписала даний заповіт. Вказує на те, що за життя [PERSON] позивачці було відомо про наявність зазначеного заповіту. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його було запрошено [PERSON] для того, щоб засвідчити підписання заповіту на відповідну земельну ділянку, на що він надав свою згоду. Разом з [PERSON] вони заїхали до [PERSON], яка була іншим свідком, та у їх присутності було прочитано зазначений заповіт, який підписала [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила. що до неї приїхала [PERSON] разом з [PERSON], попрохала її засвідчити підписання заповіту, на що вона погодилася. У їх присутності було прочитано зазначений заповіт, який підписала [PERSON], при цьому [PERSON] була адекватною, поводила себе нормально. Нотаріус пропонував покійній [PERSON] підписати зазначений заповіт, на що та пояснила, що цього зробити не може. Свідок [PERSON] суду пояснила, що саме нею було підписано оскаржуваний заповіт. Вона йшла з роботи додому повз будівлі, в якій знаходиться нотаріальна контора, де до неї з проханням підписати заповіт звернулася [PERSON], на що вона погодилася, оскільки остання пояснила їй, що погано бачить. При свідках [PERSON] прочитали зазначений заповіт, а вона поставила в ньому свій підпис. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в управлінні пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області, однак особа, яка займалася пенсіонною справою [PERSON] у 1996 році, на даний час не працює. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в управлінні пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області головним спеціалістом з виплати пенсій. Пенсійну справу відносно [PERSON] було оформлено у 1996 році, заява, яка міститься у даній справі про призначення пенсії складена іншою особою, однак підписана [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що на протязі тривалого часу була знайома з [PERSON], остання за життя ніколи не виражала того, що має на меті заповісти належне їй майно у вигляді земельної ділянки відповідачці [PERSON], вказувала на те, що майно після її смерті буде належати позивачці та її сестрам. [PERSON] часто зверталася до позивачки за допомогою у побутових потребах, з [PERSON] [PERSON] відносин не підтримувала, допомоги покійній, [PERSON] ніяким чином не здійснювала. Розмов перед смертю про те, що спадкове майно має належати [PERSON], між нею та [PERSON] не було. [PERSON] перед смертю добре бачила, задовільно себе почувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється сусідкою покійної [PERSON], перебувала з останньою у дружніх відносинах. За життя [PERSON] свого наміру заповідати спадкове майно [PERSON] не виражала. Вони разом отримували пенсію, [PERSON] самостійно здійснювала підпис за отримання пенсії. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тривалий час була знайома з покійною, перебувала з нею у дружніх відносинах. За життя [PERSON] свого наміру заповідати спадкове майно [PERSON] не виражала, самостійно отримувала пенсію, про що здійснювала підпис за отримання пенсії. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивачки, остання перебувала з [PERSON] .у нормальних відносинах, навідувала покійну. [PERSON] ніколи не виражала свого бажання про те. щоб після її смерті спадкове майно належало [PERSON] [PERSON] за життя була грамотною, не хворіла, до моменту смерті почувала себе добре. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює поштаркою, обслуговувала покійну [PERSON] по виплаті пенсії, остання особисто до моменту смерті отримувала пенсію, про що розписувалася у відомості. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою ,остання у побуті виконувала все самостійно, ніхто їй не допомагав. Він ніколи не бачив, щоб [PERSON] читала, коли остання намагалася писати, то її рука тремтіла. Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, заповітом від 16 серпня 2011 року, посвідченим державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області Гапочкою Е.Г., [PERSON] земельну ділянку [NUMBER], площею 7,86 га ріллі, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081947, після своєї смерті заповідає [PERSON] Даний заповіт підписаний [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.42) Вказаний заповіт зареєстровано у реєстрі за № 1-1053 (а.с.41). До спадкової справи, оглянутої у судовому засіданні, долучені копії паспортів та ідентифікаційних номерів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-41). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 липня 2013 року № 408/01-31 державний нотаріус Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області Гапочка Е.Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON], оскільки має місце вищевказаний заповіт (а.с.5). Позивачкою надано копію посвідчення на ім'я [PERSON] про навчання останньої на курсах офіціантів та шефповарів (а.с.6). Також судом отримано довідку про нарахування [PERSON] пенсійних виплат (а.с.56), вивчено матеріали кримінального провадження за зверненням [PERSON] до правоохоронних органів про притягнення до відповідальності винних осіб при вчиненні оскаржуваного заповіту, про що має місце постанова про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2013 року (а.с. 76), а також судом було оглянуто журнал записів вчинення нотаріальних дій, де має місце відмітка про вчинення вищезазначеного заповіту [PERSON] вказаної в ньому дати (а.с.46-47). За заявленими вимогами позивачка просить визнати вищевказаний заповіт недійсним як такий, що посвідчений з порушенням чинного законодавства, а саме ст.ст. 1233, 1248, ч. 6 ст. 1253 ЦК України, оскільки було відсутнє волевиявлення [PERSON] у складанні заповіту на користь відповідачки [PERSON], та з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки текс заповіту повинен містити інформацію про осіб свідків (прізвище, ім'я по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорту чи іншого документу, що засвідчує особу свідка). Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. При цьому, вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої: 1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. 2.Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. 3.Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. 4.Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За нормою ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний. Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Як вбачається зі змісту оспорюваного заповіту, заповіт нотаріусом записаний зі слів заповідачки, виготовлений за допомогою технічних засобів. У зв'язку з тим, що заповідачка не може сама прочитати і підписати текс заповіту з причин неписьменності та похилим віком, за її особистим проханням, заповіт підписаний [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] При посвідченні заповіту були присутні два свідки, які не входять в перелік осіб, що виключає можливість їх бути свідками; в заповіті також вказано, що він прочитаний вголос особисто заповідачці до його підписання, заповіт прочитаний вголос свідками [PERSON] та [PERSON], про що мають місце відповідні підписи. В тексті заповіту також зазначено повні ім'я та по батькові свідків, місце та час складення заповіту. На час посвідчення заповіту була чинна Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 205 зі змінами (надалі по тексту Інструкція), відповідно до пунктів 157, 158 якої було визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Позивачка посилається на те, що при посвідченні заповіту в порушення Інструкції нотаріусом не зазначено дати народження, місце проживання та реквізити паспортів свідків, що є обов'язковою умовою. Однак дані твердження, як підставу для визнання заповіту недійсним суд до уваги прийняти не може з наступних підстав. Пунктом 24 вищевказаної Інструкції визначено, що при посвідченні правочинів, засвідченні вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, при посвідченні часу пред'явлення документа, при видачі дублікатів на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, установленими Правилами ведення нотаріального діловодства. Згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 р. за № 23685 зі змінами від 16.11.2009 р., зміст посвідчувального напису на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби, тощо, мав бути складений з дотриманням форми № 47, а формою № 49 (на яку посилається позивачка), передбачено зміст посвідчувального напису на довіреності, виданій фізичною особою у порядку передоручення. Крім того, показами осіб, допитаних у судовому засіданні, які зазначені у заповіті у якості свідків [PERSON] та [PERSON], а також особи, якою було здійснено підписання даного заповіту [PERSON] підтверджено факт вільного волевиявлення заповідачки [PERSON] на складання заповіту на користь відповідачки [PERSON], а також дотримання вимог закону нотаріусом при посвідченні заповіту. Судом також було оглянуто журнал записів вчинення нотаріальних дій, де має місце відмітка про вчинення вищезазначеного заповіту [PERSON], з якого вбачається, що нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори в Луганській області Гапочкою Е.Г. було складено заповітом від 16 серпня 2011 року, в якому за особистим проханням [PERSON] розписалася [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], із зазначенням відомостей про заповідачку, особи, яка за неї розписалась та двох свідків, їхніх прізвищ, імен, по батькові, місце проживання, ідентифікаційні номери, дані паспортів, зміст нотаріальної дії, місце її вчинення, номер бланку нотаріального документу, у графі 7 реєстру наявні підписи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.46-47). Отже, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, суду не доведено обставин відсутності волевиявлення заповідачки [PERSON] щодо складання заповіту на користь відповідачки [PERSON] Разом з тим не зазначення у заповіті дати народжень свідків та реквізитів їхніх паспортів не є безумовною підставою для визнання заповіту недійсним, так як спірний заповіт відповідає вимогам закону, а також посвідчений з дотриманням форми № 47, що була встановлена Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 р. за № 23685 зі змінами, якою визначалась форма та зміст посвідчувального напису на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби тощо.

Outcome: dismissed