Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету міста Львова понесені комунальними закладами охорони здоров`я витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 18098 грн. 98 коп. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 р. у справі № 450/1702/18, який набрав законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Вироком суду описано надані потерпілому [PERSON] травми, в зв`язку з якими неповнолітній [PERSON] перебував на лікуванні у двох комунальних закладах охорони здоров`я а саме у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова» і КНП 8-ма міська клінічна лікарня м.Львова. Зазначає, що потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 21.08.2017 р. по 23.08.2017 р. (2 ліжкодні), вартість лікування [PERSON] становить 8 745,78 грн. Крім цього, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з 17.08.2017 р. по 21.08.2017 р., всього за 4 дні вартість його лікування склала 9353,20 грн. Фінансування стаціонарного лікування неповнолітнього проводилось за рахунок коштів міського бюджету, загальний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] становить 18 098 грн. 98 коп., які станом на день пред`явлення позову відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані. Вказані вище лікувальні заклади належить до комунальних закладів, що перебувають у власності територіальної громади міста Львова, а тому кошти затрачені на лікування потерпілого підлягають до зарахування саме на рахунок міського бюджету. Беручи до уваги, що вина відповідача у вчинені ним злочину підтверджена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, то останній зобов`язаний відшкодувати витрати в розмірі 18 098 грн. 98 коп., які понесені комунальними закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 Машталяр Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Айкашева М.А., в судовому засіданні просила суд зменшити розмір понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення його представника, адвоката Айкашевої М.А. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Через канцелярію суду поступило клопотання про розгляд справи без представника лікарні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.8\~ч.2\~ст.16\~ЦК України способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 121\~Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123\~Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Суд встановив, що вироком Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~від 14.11.2018\~р.\~у справі\~№ \~450/1702/18,\~який набрав\~законної сили,\~відповідача \~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~злочину,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~286\~КК України\~та призначено\~покарання у\~виді позбавлення\~волі строком\~на 3\~роки.\~Згідно ст.\~75\~КК \~звільнено від\~відбування призначеного\~покарання,\~якщо він\~протягом двох\~років не\~вчинить нового\~злочину та\~виконає \~покладені на\~нього обов`язки. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вказаного вироку суду, [PERSON] 17 серпня 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ 53211» (самоскид вантажний), реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним автодорогою «Київ-Чоп» у напрямку руху транспорту до м. Київ, при проїзді її 539 км, на території Пустомитівського району, Львівської області, в районі заїзду вправо на територію АЗС «Манго», порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»); Р.2 п.п. 2.3 б), д); Р.10 п. 10.1; Р.12 п.12.1 та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Р. 34 Правил дорожнього\~руху України, які виразилися в тому, що він, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості, не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати можливість безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, без причин технічного характеру перетнув осьову лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і перетинати яку заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення із автомобілем «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] (реєстрація республіки Словаччина), під керуванням водія [PERSON] , а в подальшому із автопоїздом у складі тягача «DAF ТЕ 47 XS», реєстраційний номер [NUMBER] , та причепа «Pezzaioli SBA-63», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які рухалися по ній у зустрічному йому напрямку. Внаслідок порушення водієм [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, малолітній пасажир автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав відкриту тупу черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливи в м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, субдуральну гематому, рани голови зліва, крововилив в м`які покрови голови, перелом нижньої щелепи зліва, що призвело до набряку та міомаляції головного мозку. Вказана травма виникнула внаслідок контакту з тупим предметом та утворилася при ДТП і є причиною смерті. Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» № 281 від 12.03.2019, [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 21.08.2017 р. по 23.08.2017 р. (2 ліжкодні). Вартість лікування [PERSON] в даній лікарні становило 8 745,78 грн., а саме 1 ліжкодень у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії коштує - 4 372,89 грн. Крім цього, з довідки Комунального некомерційного підприємства 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова № 495від 19.03.2019 р., вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з 17.08.2017 р. по 21.08.2017 р., тобто 4 дні, вартість його лікування склала 9 353,20 грн. Фінансування стаціонарного\~лікування неповнолітнього\~проводилось за\~рахунок коштів\~міського бюджету,\~загальний розмір\~затрачених коштів\~на стаціонарне\~лікування [PERSON] \~становить 8745,78\~грн.\~ +\~9353,20\~грн.\~=\~18098\~грн.\~98\~коп. Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на день пред`явлення позову [PERSON] не відшкодована загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до ст.89\~Бюджетного кодексу\~України видатки на фінансування Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] , вина якого підтверджена вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 р. у справі № 450/1702/18, , є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 768,40 грн. в користь держави.

Outcome: approved