Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 04 березня 2019 року близько 19 год., [PERSON] перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в ході конфлікту із [PERSON] , що виник на ґрунті виниклих неприязних відносин, маючи на меті злочинні наміри щодо спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , діючи умисно і свідомо, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Внаслідок нанесених ударів [PERSON] зазнав фізичного болю та отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні носа, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14.05.2019 кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні Білогірської центральної районної лікарні з 04.03.2019 по 12.03.2019 року на його лікування витрачено 4449,95 грн., які заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури просив стягнути з [PERSON] , оскільки цивільний позов прокурором у кримінальному провадженні не пред`являвся, витрати КНП «Білогірська центральна районна лікарня», пов`язані із стаціонарним лікуванням потерпілого [PERSON] від вчинення кримінального правопорушення, в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовані. В судовому засіданні прокурор [PERSON] позов підтримала. Представник Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області Мичко О.В. в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про підтримання позову у повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури не визнав посилаючись на те, що він не повинен сплачувати кошти за лікування [PERSON] третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КНП «Білогірська ЦРЛ» в судове засідання не зявився, згідно поданого клопотання просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи - Білогірської районної ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14.05.2019 кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Згідно ухвали суду, досудовим слідством [PERSON] обвинувачується в тому, що 04 березня 2019 року близько 19 год., перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в ході конфлікту із [PERSON] , що виник на ґрунті виниклих неприязних відносин, маючи на меті злочинні наміри щодо спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , діючи умисно і свідомо, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Внаслідок нанесених ударів [PERSON] зазнав фізичного болю та отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні носа, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14.05.2019 кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. З довідки КНП «Білогірська ЦРЛ» вбачається, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Білогірської ЦРЛ» з 04.03.2019 року по 12.03.2019 - 9 ліжко-днів та вартість одного ліжко-дня становить 494,44 гривень, сума вартості 9 ліжко-днів становить 4449,95 грн. Однак, згідно карти стаціонарного хворого № 761 та карти пацієнта, який вибув із стаціонару №761 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Білогірської ЦРЛ з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток стінки носа з 04.03.2020 року по 12.03.2020 року, проведено 8 ліжко днів. Таким чином, як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Білогірської ЦРЛ з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток стінки носа з 04.03.2020 року по 12.03.2020 року, всього 8 ліжко-днів, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 3955,52 гривень (8 ліжко-днів * 494,44 грн.) Цивільний позов прокурором у кримінальному провадженні не пред`являвся, витрати КНП «Білогірської ЦРЛ», пов`язані із стаціонарним лікуванням потерпілого [PERSON] від вчинення кримінального правопорушення, в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовані. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Обставин, що виключають обов`язок відповідача відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я судом не встановлено. Таким чином, [PERSON] необхідно відшкодувати витрати, понесені лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення та сплатити кошти до районного бюджету. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840, 80 грн.

Outcome: partial