Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що перебувала в шлюбі з відповідачем починаючи з «01» березня 2003 року, що зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Однак подружнє життя між ними не склалося та в березні 2015 року позивач звернулася до Соломянського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинились у жовтні 2014 року, та з вказаного періоду чоловік не проживає із позивачем та дітьми. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі сторонами набуто у спільну сумісну власність наступне майно: 1) однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 61, 30 кв.м., жила площа 22, 50 кв.м., яка була придбана 07.06.2005 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 2) Нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 15, літера Б, загальною площею 43, 80 кв.м, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 04.07.2008 року на 1/2 частину від нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 15, літера Б, виданого на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 04.07.2008 року № 911-В, зареєстровані в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 12.09.2008 року за № 3443п. 3) Земельна ділянка, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а, загальною площею 0, 1052 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку № 982530, кадастровий номер земельної ділянки 3221286401:01:031:0074, на підставі Рішення Погребської сільської ради 4 сесії 6 скликання № 175 від 08.04.2011 року. На вказаній земельній ділянці розташовано дві будівлі: житловий будинок розміром близько 280 кв.м. та прибудинкова споруда для господарський потреб розміром близько 80, кв.м. Будівлі, що розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером 3221286401:01:031:0074 збудовані за кошти позивача та кошти її батька. Житловий будинок не введений в експлуатацію, але фактично позивач з дітьми проживає в будинку, розташованому на земельній ділянці за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а. Також у позовній заяві зазначено, що за час спільного життя в шлюбі сторонами набуто грошові кошти, що знаходяться на депозитних та розрахункових рахунках, відкритих на імя відповідача, однак в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду за заявою позивача ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2015 року. Враховуючи ситуацію, яка склалась у сім'ї та необхідність захисту прав неповнолітніх дітей, шляхом створення передумов для комфортного окремого проживання позивачки із синами і відповідача, позивач просить розділити спільне майно наступним шляхом: - визнати за позивачем право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 61, 30 кв.м., жила площа 22, 50 кв.м. - визнати за позивачем право особистої приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1052 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221286401:01:031:0074, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а. - визнати за позивачем право особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 280, 00 кв.м. та будівлю загальною площею 80, 00 кв м., розташовані на земельній ділянці загальною площею 0, 1052 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221286401:01:031:0074, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а. - визнати за позивачем право особистої приватної власності на ? частину нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 15, літера Б, загальною площею 43, 80 кв.м. - визнати за відповідачем право особистої приватної власності на ? частину нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 15, літера Б, загальною площею 43, 80 кв.м. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року прийнято до провадження та обєднано із первісними вимогами зустрічний позов [PERSON], де зазначено, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі, відповідачем за первісним позовом зі згоди дружини було одержано кредит, який використаний на частину будівництва житлового будинку (обєкту самочинного будівництва, вимоги щодо якого ставляться позивачем в первісному позові). Станом на дату звернення до суду заборгованість подружжя за кредитним договором складає 273 783,53 гривень. Позивач за зустрічним позовом просить: позовні вимоги позивача за первісним позовом задовольнити частково, при ухваленні судового рішення за первісним позовом стягнути з Відповідача [PERSON], на користь [PERSON], заборгованості за кредитним договором, укладеним в інтересах сімї, в розмірі 136 891,76 гривень. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні доводи позову підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а, та на ? частину нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 15, літера Б, загальною площею 43, 80 кв.м. В іншій частині позовних вимог просили відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зустрічний позов просили задовольнити. Представники третіх осіб: Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та Броварського районного управління ДЗК в Київській області у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-БК №230001 між [PERSON] та [PERSON] 01.03.2003 року зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний запис № 340 від 01.03.2003 року. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 12 травня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] в м Києві загальною площею 61, 30 кв.м., жила площа 22, 50 кв.м. ( Т.1 а.с. 199). У пункті 17 вищевказаного договору зазначено, що квартира, яка придбається є особистою власністю [PERSON], оскільки придбається за його особисті кошти, про що свідчить заява його дружини [PERSON], справжність підпису на якій засвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 червня 2005 року. (Т.1 а.с. 200 ). Відповідно до свідоцтва про право власності від 04.07.2008 року, виданого на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 04.07.2008 року № 911-В, зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 12.09.2008 року за № 3443п, 1/2 частина від нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), загальною площею 43, 80 кв.м, які розташовані в м. Києві по пр-ту Перемоги, будинок 15 (літера Б), на лежить [PERSON] на праві приватної власності. ( Т.2 а.с. 95). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №982530 [PERSON] на підставі рішення Погребської сільської ради 4 сесії 6 скликання №175 від 08.04.2011 року є власником земельної ділянки, загальною площею 0,1052 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221286401:01:031:0074, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а. ( Т.2 а.с. 94). Із технічного паспорту, виготовленого 11 березня 2015 року на імя [PERSON], видно, що за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а, самочинно збудовано житловий будинок «А», загальною площею 272, 00 кв.м. та баню «Б». До суду надано висновки оцінювача про вартість обєктів оцінки від 20.04.2015 року, згідно яких: вартість нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 22), загальною площею 43, 80 кв.м, які розташовані в м. Києві по пр-ту Перемоги, будинок 15 (літера Б) становить 936\~000 грн., вартість земельної ділянки та самочинного будинку за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а, становить 4\~138\~000 грн., вартість квартири [ADDRESS] в м Києві становить 1\~370\~000 грн. ( Т.1 а.с. 227-242, Т.2 а.с. 1-50). Однак, у самих висновках зазначено, що така оцінка є попередньою та носить рекомендаційний характер. Відповідач не погодився із такою вартістю спірного майна, однак своїх доказів щодо вартості майна не надав. Водночас і сторонами не заявлено клопотання про призначення експертизи із визначення вартості майна. Відповідно до договору про надання споживчого кредиту №11128494000, укладеного від 16 березня 2007 року між Акціонерним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON], Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 140\~000 дол. США. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше 16 березня 2017 року. ( Т.2. а.с. 201-204). Для забезпечення виконання зобовязання позичальником між Акціонерним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] 16 березня 2007 року укладено договір поруки №101594. ( Т.2. а.с. 206 зворот, 207 ). Станом на 21.05.2015 року за вищевказаним кредитним договором існує заборгованість у розмірі 273\~770 грн. ( Т.2 а.с. 209-211). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч. 5 ст. 61 СК України ( в ред. чинній на час видачі державного акту) Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що земельна ділянка за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вул. Кутузова, 7 а, та ? частина нежитлових приміщень які розташовані в м. Києві по пр-ту Перемоги, будинок 15 (літера Б), які зареєстровані за відповідачем, є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та підлягає поділу шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину вказаного нерухомого майна. Однокімнатна квартира [ADDRESS] в м Києві загальною площею 61, 30 кв.м., жила площа 22, 50 кв.м, не є спільним сумісним майном подружжя, що підтверджується умовами договору купівлі-продажу від 07.06.2005 року та заявою [PERSON], справжність підпису на якій засвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 червня 2005 року, де [PERSON] підтвердила, що спірна квартира придбана за особисті кошти [PERSON] Частина 2 ст. 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) ( ч. 3 ст. 331 ЦК України ). Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом вищезазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Матеріалами справи встановлено, що спірний будинок у с. Погребах, побудований подружжям, є самочинним, проти таких обставин не заперечували і самі сторони. Разом з тим, позивач звернулась із позовом про визнання за нею права особистої власності на самочинний будинок, при цьому не надала жодних доказів того, що даний будинок відповідає санітарним, будівельним та іншим вимогам, встановленим закондавством. Також не просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали чи конструкції. Судом розяснено сторонам їх права та обовязки, передбачені Цивільним-процесуальним кодексом України, однак жодних клопотань про призначення експертизи щодо визначення вартості майна, поділу в натурі будинку чи визначення ступеню готовності до експлуатації спірного будинку, суду не заявлено. За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання за нею права особистої власності на спірний будинок є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Позивач, посилаючись на ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України просила враховуючи ситуацію, яка склалась у сім'ї та необхідність захисту прав неповнолітніх дітей, шляхом створення передумов для комфортного окремого проживання позивачки із синами і відповідача, просить розділити спільне майно відступивши від рівності часток подружжя. Так, частин 2 і 3 статті 70 СК України передбачають, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Водночас, позивач не надала належних та допустимих доказів обставин, що мають істотне значення, які дають право суду відступити від рівності часток подружжя. Крім того, позивач підтвердила, що відповідач добровільно сплачує аліменти, а доказів того, що цих коштів недостатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування малолітніх дітей, до суду не надано. За таких обставин, відсутні правові підстави для відступу від рівності часток подружжя. Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У пункті пункти 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 розяснюється, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Матеріалами справи встановлено, що відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, при цьому [PERSON] була поручителем за даним договором, що свідчить про її згоду на отримання таких кредитних коштів. Дані кредитні кошти, згідно пояснень відповідача, використані для будівництва спірного будинку у с. Погребах. Враховуючи те, що зазначені кошти використані в інтересах сімї та на даний час існує заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] ? частини заборгованості у розмірі 136 891 ( сто тридцять шість тисяч вісімсот девяносто одна) грн. 76 коп. на користь [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial