Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з 08 листопада 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: через безвідповідальне ставлення чоловіка до потреб сім`ї та здоров`я дитини вони фактично припинили шлюбні стосунки та з 2013 року перестали жити однією сім`єю. Зазначила, що їх шлюб існує лиш формально та відновленню не підлягає. За таких обставин просила розірвати укладений між нею відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у справі. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося та протягом останіх п`яти років вони спільно не проживають та сімейні стосунки не підтримують. Вважала, що примирення з відповідачем та відновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а їх шлюб наразі існує лише формально. Наполягала на задоволенні позову. На останнє судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно з листопада 2006 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з позивачкою не склалося та протягом останніх п`яти років вони фактично припинили шлюбні стосунки та спільно не проживають. З часу припинення шлюбних стосунків син залишився проживати у позивачки. Визнав, що дійсно їх шлюб розпався остаточно та відновленню не підлягає, примирення з позивачкою не можливе. На останнє судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №2325. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони втратили почуття кохання та взаємоповаги. Як визнали обидві сторони у справі протягом останніх п`яти років (з 2013 року) вони перестали спільно проживати, вести спільне господарство та фактично припинили сімейні стосунки. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя. Протягом наданого строку на примирення сторони стосунків не налагодили, сім'ю не відновили. Позивач наполягала на розгляді справи та задоволенні її позову, про що подала письмову заяву. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію позивача стосовно не бажання перебувати у шлюбі, час протягом якого сторони не проживають разом, а також не бажання обох сторін зберегти сім`ю та відновити сімейні стосунки, виходячи із засад добровільності як укладення так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved