Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що вони з відповідачем з 27 вересня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до її повноліття, починаючи з дня предявлення позову та грошові кошти на її утримання щомісячно в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) останнього щомісячно до досягнення дочкою трьох років, мотивуючи тим, що відповідач є працездатним і повинен сплачувати аліменти, участі в утриманні дитини не приймає, її неодноразові усні прохання надавати матеріальну допомогу ігнорує. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, додатково суду пояснила, що вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трьох років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/6 частини доходу, пояснив суду, що він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу (заробітку) на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], працює в Таращанській філії ПАТ „Київоблгаз, має батьків пенсійного віку і онкохвору матір, якій надає допомогу матеріально. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2016 року перебувають в шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (а.с. 6) та про народження (а.с 7). Сторони проживають окремо, дочка знаходиться на їх утриманні, що підтверджується довідками Станіславчицької сільської ради (а.с. 8-9), поясненнями сторін. З пояснень позивача, встановлено, що вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трьох років, отримує щомісячно соціальну допомогу у звязку з народженням дитини, нерухомого та рухомого майна вона та дочка не мають. Відповідач працює в Таращанській філії ПАТ „Київоблгаз, проживає у власній квартирі. Рішенням Ставищенського районного суду від 27 липня 2016 року з нього на користь третьої особи стягнуто аліменти в розмірі ? частини доходу (заробітку) на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 25), які відраховуються з його заробітної плати. Також у нього є батьки пенсійного віку, а мати хворіє з діагнозом: Са лівої молочної залози ст. 2-А мати, на лікування якої він також матеріально допомагає (а.с. 38-40). Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 року „Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; грошових і натуральних премій; оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років. Відповідно до довідки про доходи від 7 листопада 2017 року, виданої Таращанською ФЕГГ ПАТ „Київоблгаз, з травня по жовтень 2017 року доходи відповідача без урахування аліментів становлять 27469 гривень. З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки відповідач, який є особою працездатного віку, працює, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходу (заробітку), несе додаткові витрати на лікування матері [PERSON], позивач не працює, отримує вищевказану соціальну допомогу, враховуючи, що неповнолітня дочка сторін проживає з позивачем, та беручи до уваги, що відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнає частково, - з нього слід стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з часу подачі позову до суду. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахування вищевикладених встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні позивач не надала належних і допустимих доказів і при розгляді справи судом їх не встановлено щодо можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу їй до досягнення дитиною трьох років, тому в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років слід відмовити. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial