Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 14470 грн. 49 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно з зазначеним вироком встановлено, що протиправними діями відповідача [PERSON], а саме внаслідок вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до хірургічного відділення ДЗ СМСЧ-2 м. Южноукраїнська. 12 квітня 2017 року потерпілого [PERSON] направлено на лікування до нейрохірургічного відділення міської лікарні швидкої допомоги м. Миколаєва. В зв'язку з тим, що під час ухвалення вироку сума коштів витрачених на лікування потерпілого ще не була визначена, просив стягнути витрати на лікування потерпілого в порядку цивільного судочинства, які згідно довідки, наданої бухгалтерією міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва за період з 12 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року, що становить 47 ліжко-днів, при вартості 307 грн. 88 коп. за ліжко-день - складають 14470 грн. 49 коп. В судовому засіданні прокурор позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причину неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Згідно наданого до суду заперечення позовні вимоги не визнає, вважає, що прокурор у даному випадку не має повноважень на представництво інтересів Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва в суді. Не згоден також з вказаною в довідці до позовної заяви вартістю одного ліжко-дня в лікарні, вважає суму вартості лікування зазначену в позові занадто завищеною. Зазначив, що потерпілим в повному обсязі відшкодовані лікарні витрати на його лікування, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні. Беручи до уваги відсутність будь-яких заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи без його участі, суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України, які регламентують, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), з урахуванням думки прокурора, який не заперечує проти постановлення заочного рішення, вважає за необхідне постановити заочне рішення. Суд допитавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що\~вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 5100 грн. Вказаний вирок суду набрав законної сили (а.с. 7 8). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Як вбачається з даного вироку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій визнано [PERSON], пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 203 від 27.05.2015 року у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому потилочної та тім'яної кістки з тяжким забоєм головного мозку; закритого перелому лівої променевої кістки; в ділянці зліва скальпована рана (а.с. 9 11). Як вбачається з копії довідки № 68 від 28 липня 2017 року Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва вартість лікування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 12 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року, що становить 47 ліжко-днів, складає 14470 грн, 49 коп. (а.с. 6). Згідно вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана\~відшкодувати витрати\~закладові охорони\~здоров'я\~на лікування\~потерпілого\~від цього злочину, крім\~випадку завдання\~шкоди\~при\~перевищенні\~меж необхідної оборони або у стані сильного\~душевного хвилювання, що виникло\~раптово\~внаслідок\~насильства або\~тяжкої\~образи\~з боку потерпілого. Якщо лікування\~проводилося закладом\~охорони здоров'я, що є\~у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються\~до відповідного бюджету (ч. 3 ст. 1206 ЦК України ). \~\~\~\~ Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями КК України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я . Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Частиною третьою даної вимоги Закону встановлено, що цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором.\~ Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та\~судових витрат\~№11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) (далі\~Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується\~згідно\~з „Порядком\~обчислення\~розміру\~фактичних\~витрат\~закладу охорони здоров'я на\~стаціонарне\~лікування\~потерпілого\~від\~злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання\~, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі\~Порядок). Зокрема, як передбачено\~цим\~Порядком,\~сума\~коштів,\~що\~підлягає відшкодуванню, визначається\~закладом\~охорони здоров'я,\~в якому перебував\~на\~лікуванні\~потерпілий, з\~урахуванням\~кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і\~обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на\~стаціонарному лікуванні\~визначається\~на\~підставі\~даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього\~закладу\~із записом\~про\~вартість одного ліжко-дня на загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на\~стаціонарне\~лікування\~кошти\~підлягають відшкодуванню у повному обсязі і\~зараховуються\~до\~відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Міської лікарні швидкої медичнлої допомоги м. Миколаєва витрати на лікування потерпілого в сумі 14470 грн. 49 коп. Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved