Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] до ПП «Транс-Сервіс», ПАТ «Страхова компанія «Країна», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 16.01.2014 року близько 07. год. 40 хв. співвідповідач [PERSON] керуючи автобусом «I-VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Симферопольске шосе в м. Харкові зі сторони пр. Гагаріна у напрямку вул. Шаумяна, в результаті порушення ПДР сталося зіткнення автобуса та легкового автомобіля «HYUNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], у звязку з чим остання отримала тілесні ушкодження, довгий час перебувала на лікуванні та було пошкоджено автомобіль. Враховуючи, що водій автобусу [PERSON] під час скоєння ДТП перебув у трудових відносинах із ПП «Транс-Сервіс», цивільна відповідальність якого, у свою чергу, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 115-116) просив стягнути солідарно із ПП «Транс-Сервіс» та ПАТ «Страхова компанія «Країна» 153\~238,26 грн. у рахунок відшкодування вартості ремонтно-відновлювальних робіт легкового автомобіля «HYUNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Окремо просив стягнути із ПП «Транс-Сервіс» 14\~228,93 грн. в рахунок витрат, понесених у звязку із хворобою та відновленням стану здоровя позивача та стягнути із ПП «Транс-Сервіс» та [PERSON] 16 000,00 грн. у якості витрат, повязаних із наданням правової допомоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник співвідповідача ПП «Транс-Сервіс» просили у задоволені позовних вимог до них відмовити через те, що вимоги мають бути предявлені до страхової компанії, підстав для солідарної відповідальності не має, сума у розмірі 153\~238,26 грн. не є вартістю ремонтно-відновлювальних робіт, а є вартістю нових деталей, які пропонуються субєктом підприємницької діяльності, а сума у розмірі 14\~228,93 як вартість витрат, повязаних з відновленням стану здоровя необґрунтована. Крім того, витрати, повязані з наданням правової допомоги у розмірі 16\~000,00 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки вони понесені не по цивільній справі, а у кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON] Представник співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» позов визнав частково у розмірі 23\~102,23 грн., у якості відшкодування вартості ремонто-відновлювальних робіт, оскільки саме ця сума, за виключенням франшизи та податку на додану вартість, встановлена висновком експерта, що міститься в матеріалах кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та у розмірі 1\~542,80 грн., як витрати на лікування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2014 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, за те, що він, 16.01.2014 року близько 07. год. 40 хв. керував автобусом «I-VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вул. Симферопольске шосе в м. Харкові зі сторони пр. Гагаріна у напрямку вул. Шаумяна, порушив ПДР, в результаті чого стався наїзд автобуса на пішоходів та відбулося зіткнення автобуса та легкового автомобіля «HYUNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], у звязку з чим остання отримала тілесні ушкодження. (а.с. 6-12). Крім того, у в мотивувальній частині вироку також встановлено, що [PERSON] на час вчинення ДТП перебував із ПП «Транс-Сервіс» у трудових відносинах, а цивільна правова відповідальність ПП «Транс-Сервіс» перед третіми особами була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Країна». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно із правовою позицією ВСУ у справі № 6-108цс-13 від 06.11.2013 року, аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Однак, у судовому засіданні встановлено, що цивільну відповідальність ПП «Транс-Сервіс» застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Країна», що підтверджується полісом за № АЕ/2151072 від 04.03.2013 року, при чому ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоровю складає 100\~000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50\~000,00 грн., при цьому розмір франшизи встановлений у розмірі 510,00 грн. (а.с.51). Як встановлено, повідомлення про ДТП, що сталося 16.01.2014 року, на імя ПАТ «Страхова компанія «Країна» було подане ПП «Транс-Сервіс» та [PERSON], а представником ПАТ «Страхова компанія «Країна» був складений протокол огляду транспортного засобу (а.с. 52-59). Відповідно до п. \~22.1. ст. 22 З.У. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 даного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом при розгляді цивільної справи був досліджений висновок експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф.. [PERSON] за № 1309 від 19.02.2014 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т.1 а.с. 193-208), копія якого міститься в матеріалах цивільної справи (а.с. 61-77), який суд приймає у якості письмового доказу, за яким розмір матеріального збитку становить 28\~334,68 грн. Статтею 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. За таких обставин, розмір матеріального збитку слід зменшити на суму ПДВ, що становить 4\~722,45 та на суму франшизи у розмір 510,00 грн., тому з ПАТ «Страхова компанія «Країна» підлягає стягненню сума у розмірі 23\~102,23 грн., а франшиза у розмірі 510,00 грн. підлягає стягненню із ПП «Транс-Сервіс». Суд не приймає у якості належного доказу вартості завданої матеріальної шкоди у розмірі 153\~238,26 грн. рахунок № ЗиФ 0236148 від 10.02.2015 року, виданий ПАТ «Завод ім. Фрунзе», через те, що він складений субєктом підприємницької діяльності без врахування вартості самого пошкодженого автомобіля, ступені його фізичного зносу, сума розрахована з урахуванням також вартості робіт та з урахуванням ПДВ. (а.с. 117-118). Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги про стягнення 14\~228,93 грн. як суми витрат на лікування були предявлені не до ПАТ «Страхова компанія «Країна», яка відповідає за шкоду заподіяну життю та здоровю в межах ліміту у розмірі 100\~000,00 грн., а до ПП «Транс-Сервіс», в цій частині суд відмовляє в задоволені позовних вимог на тій підставі, що вони предявлені не до належного відповідача. При цьому суд вважає за необхідне розяснити, що відмова в задоволені позивних вимог у цій частині не є перешкодою для звернення позивача з аналогічними позовними вимогами до належного відповідача. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 14.04.2014 року укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 24) та між адвокатом [PERSON] та [PERSON] 03.04.2014 року укладено угоду про надання правової допомоги за подання цивільного позову у кримінальному проваджені у справі № 12014220000000025 (а.с. 141). 18.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] підписали між собою акт виконаних робіт, про те, що виконавець виконав, а довіритель прийняв юридичні послуги на підставі угоди про надання юридичних послуг від 14 03.2014 року на суму 16\~005,00 грн. (а.с. 26). 21.03.2014 року та 18.11.2014 року [PERSON] сплатила [PERSON] відповідно 10\~000,00 грн. та 6\~000,00 грн. (а.с. 27). Як видно з матеріалів цивільної справи позовна заява була подана до суду 22.12.2014 року. Отже, суд вважає, що надані юридичні послуги [PERSON] отримала за представництво її інтересів як потерпілої у кримінальному проваджені по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 118 та ч. 2 ст. 120 КПК України, до процесуальних витрат відносять і витрати на правову допомогу, що повязані із оплатою допомоги представника потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 16\~000,00 грн. перераховані позивачем [PERSON], не є витратами на правову допомогу у розумінні ст. 84 ЦПК України, не були сплачені позивачем за представництво її інтересів та надані інших юридичних послуг при розгляді даної цивільної справи, а тому стягненню не підлягають. Відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати стягуються пропорційно до задоволенню позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 167\~467,19 грн., при цьому витрати на правову допомогу не є предметом позовних вимог та не можуть включатися до ціни позову, з якого має обраховуватись судовий збір., а тому судовий збір, що підлягав сплаті становить 1\~674,67 грн. А тому позивач сплативши усього 2044,00 грн., зайво сплатив судовий збір у розмірі 369,33 грн., який на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» підлягає йому поверненню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial