Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України, в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» звернувся із позовом до суду про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 07.04.2019 року [PERSON] внаслідок порушення ПДР України вчинила дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пішохід [PERSON] , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2019 кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито, обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, але витрати матеріального характеру в сумі 7113,20 гривень, понесені КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, залишились невідшкодовані та добровільно відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 16.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання прокурор Тарасенко А.С. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог заперечив, та повідомив, що викладенні обставини справи є безпідставними та не обґрунтованими, прокурор не має повноважень представляти інтереси КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» Суд вислухавши прокурора, представника відповідача дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2019 року, водій [PERSON] , за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «Skoda», модель «Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухалася автодорогою по вулиці Київській в місті Обухів, Обухівського району, Київської області, в напрямку від мікрорайону «Школа» до селища міського типу Козин, Обухівського району, Київської області. Проїжджаючи поблизу будинку № 164, що по вулиці Київській в місті Обухів, Київської області водій [PERSON] , в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 не обрала безпечну швидкість руху керованого нею транспортного засобу, побачивши, що на проїзній частині автодороги знаходиться група пішоходів, що рухалася за межами регульованого пішохідного переходу, зліва на право відносно її руху, не вжила заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, в момент виникнення небезпеки не зупинила керований нею транспортний засіб та допустила наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася попереду зазначеної групи пішоходів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судомо-медичної експертизи № 73 від 24.06.2019. За даним фактом 08.04.2019 року розпочато кримінальне провадження № 12019110230000255 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] із 07.04.2019 по 17.04.2019 (10 ліжко-дні) перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», що підтверджується довідкою № 1157 від 21.08.2019 року. Відповідно до розрахунку, КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», сукупна вартість лікування [PERSON] склала 7113,20 грн. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2019 кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито, обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою. Однак, наведене не є реабілітуючою підставою. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 роз`яснив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави. Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК України встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 за № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно з п. 3 цієї постанови витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину [PERSON] в сумі 7113, 20 грн. до цього часу відповідачем в добровільному порядку лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку, то позовні вимоги є доведеними, а позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved