Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину майна набутого під час шлюбу, мотивуючи тим, що 09 листопада 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. 05 березня 1992 року від шлюбу народилася донька [PERSON] 15 серпня 2000 року сторони за спільні кошти придбали квартиру №7, що знаходиться в житловому будинку №3 по вул. Князя Володимира в м. Біла Церква Київської області. 05 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач не визнає право позивачку на часту у зазначені квартирі, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №7, що знаходиться в житловому будинку №3 по вул. Князя Володимира в м. Біла Церква Київської області. В судове засідання позивачка не зявилась, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належно, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано 05 лютого 2016 року. Підтвердженням розірвання шлюбу слугує свідоцтво серії І-ОК №103590. 15 серпня 2000 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру №7, що знаходиться в житловому будинку №3 по вул. Князя Володимира в м. Біла Церква Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 серпня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]. Реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON] підтверджується і відповіддю КП КОР Південне бюро технічної інвентаризації №1271 від 11 травня 2018 року на запит адвоката [PERSON]. З метою реалізації своїх прав на частку у спільному майні подружжя [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спірна квартира №7, що знаходиться в житловому будинку №3 по вул. Князя Володимира в м. Біла Церква Київської області набута відповідачем [PERSON] у власність 15 серпня 2000 року, тобто в період шлюбу з [PERSON], тобто вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Визначаючи частки кожного з подружжя у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі\~ поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на сплату судового збору у розмірі\~ 3 006,00 грн. та 283,93 грн. витрта понесених на отримання відповіді від КП КОР «ПБТІ», разом 3289,93 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372\~ СК України,\~

Outcome: approved