Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

До суду з зазначеною заявою звернулась позивач, яка в його обґрунтування зазначила, що 04.11.2006 року між нею та відповідачем відділом РАГС Троїцького РУЮ, був зареєстрований шлюб, який з побутових та особистих мотивів не склався, в зв'язку з чим 06.09.2011 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу мають двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Добровільно відповідач допомоги на утримання дітей не надає, в зв'язку з чим вона звернулася до Троїцького районного суду Луганської області з заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22.03.2012 року на її користь було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі на кожного по 380 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону, починаючи з 06.02.2012 року. За весь час, з моменту призначення аліментів, відповідач лише один раз у вересні 2013 року сплатив призначені їй кошти в сумі 973,05 грн. та більше взагалі не надавав будь-якої грошової допомоги на утримання дітей. На час звернення до суду заборгованість по аліментам складає 26386,95 грн. З часу призначення аліментів до теперішнього часу 1060 днів було прострочено сплату аліментів, в зв'язку з чим 1% від суми заборгованості складає 263,87 грн. пені за кожен день прострочення, що складає 279696,90 грн., а також сума заборгованості 26386,95 грн. О статочна заборгованість 306083,85 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам та пеню на загальну суму 306083,85 грн. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині стягнення заборгованості по аліментам. В задоволенні вимоги про стягнення пені за кожен день прострочення, просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 06.09.2011 року (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] син [PERSON] народився [INFO] року (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] син [PERSON] народився [INFO] року (а.с. 5). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22.03.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 380,00 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 8). Згідно копії довідки про розрахунок заборгованості по аліментним платежам станом на 02.02.2015 року, заборгованість по сплаті аліментів складає 26386,95 грн. (а.с. 9). Згідно розрахунку неустойки (пені) за кожен день прострочення по сплаті аліментів станом на 02.03.2015 року, яка складається з: 26386,95 грн. - не сплачено аліментів; 263,87 грн. - 1% від суми несплачених аліментів; 1060 - дні прострочення; 263,87?1060=279696,90 грн. - неустойка (пеня) за кожен день прострочення (а.с. 17). Згідно копії довідки Троїцького РЦЗ, [PERSON] перебуває на обліку в Троїцькому РЦЗ з 03.02.2015 року (а.с. 16). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суди, відповідно до ст. 15 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч.1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв'язку із юридичним фактом порушення особою обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. За змістом статті 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки. Таким чином, в межах заявленого позову правомірним є нарахування неустойки (пені) на заборгованість по аліментам за період з 02 лютого 2015 року по 24 квітня 2015 року. Враховуючи, що аліменти призначаються та повинні сплачуватись щомісячно, розмір неустойки (пені) необхідно нараховувати на щомісячну заборгованість, починаючи з дня її виникнення по день добровільного погашення боргу або на день стягнення в межах заявлених вимог. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Розрахунок заборгованості наступний: 26386,95 грн. - заборгованість по аліментам; 263,87 грн. - 1% від суми заборгованості по аліментам; 81 - дні прострочення (з 02.02.2015 року по 24.04.2015 року). Загалом неустойка за кожен день прострочення сплати аліментів складає: 263,87?81=21373,47 грн. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити возовні вимоги частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в сумі 26386,95 грн. та неустойку за кожен день прострочення в сумі 21373,47 грн. Загальна сума 47760,42 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.ст. 180, 187, 194, 196 СК України,

Outcome: partial