Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради 07 липня 2014 року звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу житла в комунальну власність. Заявники у своїй заяві, а його представник в ході судового засідання посилаються на те, що у двокімнатній квартирі [ADDRESS] мешкали [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Вказана квартира знаходиться у будинку, який обслуговується Комунальним підприємством «Житлово - експлуатаційне підприємство № 8» Дніпропетровської міської ради. Мешканці цієї квартири приватизували займане житло і кожному з них на праві власності належало по 1/3 частці власності. [PERSON] померла [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року, спадкові справи після їх смерті не відкривалися, а їх дочка [PERSON] фактично прийняла спадщина після смерті своїх батьків у вигляді належних їм часток у праві власності на вказану квартиру і стала єдиним власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6051 від 06 вересня 2013 року зареєстровано смерть [PERSON] 15 червня 2013 року, [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. У встановлений законодавством термін спадщину ніхто не прийняв, із заявою щодо вступу у спадщину після смерті [PERSON] чи її батьків ніхто не звертався. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 11 червня 2014 року заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не подавав, Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкова справа не відкривалася і відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України спадщина в вигляді вказаної квартири підлягає визнанню відумерлою. З огляду на вказане заявники вважають, що вищезазначене майно, а саме спірна квартира, має бути визнане в судовому порядку відумерлою спадщиною. В іншому порядку, крім судового, вирішити це питання по закону неможливо, тому прокурор звернувся до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження і просив її задовольнити в повному обсязі. Представник КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні повністю підтримав заяву заступника прокурора Дніпропетровської області, погодившись з викладеними в ній обставинами і просив її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. В письмовому зверненні до суду просив справу розглянути без участі їх представника за наявними матеріалами і рішення винести на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи згідно ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників заявника, з'ясувавши думку учасників спору, заявника і заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що у двокімнатній квартирі [ADDRESS] житловою площею 27.6 кв. м., загальною 45.5 кв. м., мешкала і була зареєстрована в передбаченому законом порядку [PERSON], [INFO] зі своїми батьками: батько [PERSON], [INFO] і мати [PERSON], [INFO]. Вищезгадана квартира знаходиться у будинку, який обслуговується Комунальним підприємством «Житлово - експлуатаційне підприємство № 8» Дніпропетровської міської ради. В 1998 році [PERSON] разом з батьками приватизували займане житло, про що отримали свідоцтво про право власності на житло від 06 лютого 1998 року. В цій квартирі кожному з них належало по 1/3 частці власності. [PERSON] померла [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року, спадкові справи після їх смерті не відкривалися, а їх дочка [PERSON] фактично прийняла спадщина після смерті своїх батьків у вигляді належних їм часток у праві власності на вказану квартиру і стала єдиним власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6051 від 06 вересня 2013 року зареєстровано смерть [PERSON] 15 червня 2013 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. У встановлений законодавством термін спадщину ніхто не прийняв, із заявою щодо вступу у спадщину після смерті [PERSON] чи її батьків ніхто не звертався. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 11 червня 2014 року заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не подавав, Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкова справа не відкривалася і відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України спадщина в вигляді вказаної квартири підлягає визнанню відумерлою. З огляду на вказане заявники вважають, що вищезазначене майно, а саме спірна квартира, має бути визнане в судовому порядку відумерлою спадщиною. В іншому порядку, крім судового, вирішити це питання по закону неможливо, тому заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження і просив задовольнити заяву. Суд вважає вимоги заяви обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно ст. 121 Конституції України функція представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом, покладена на систему органів прокуратури України. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках передбачених законом. Однією з форм такого представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист інтересів держави. Статтею 45 ч. 2 ЦПК України регламентовано, що прокурор у суді здійснює представництво інтереси громадянина або держави в порядку, встановлено цим кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № З/рп/99 прокурори і їх заступники у кожному випадку самостійно визначають в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган повноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Згідно ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування а їх посадові особи діють лише на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обсяг меж і повноважень районних у містах ради та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 18 лютого 2004 року №18/15 «Про обсяг і межі повноважень районної у місті рад та їх виконавчих органів», райвиконкомам у галузі щодо повноважень управління комунальною власністю належить право звертатися до суду із заявами про визнання спадщини відумерлою. З огляду на вищевикладене, прокуратурою Дніпропетровської області встановлено порушення інтересів держави в особі територіальної громади міста, якій законом надано повноваження органу виконавчої влади у відносинах, пов'язаних з прийняттям спадщини відумерлою. Підставою представництва інтересів держави у судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних, соціальних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою. Інтереси держави полягають у поверненні відумерлої спадщини з метою запобігання економічних збитків. У зв'язку з чим прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська звертається до суду з відповідною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Відповідно до ч. З ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ч. З ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявники заперечують будь-які домовленості і зобов'язання стосовно зацікавлених чи інших осіб, можливих спадкоємців (крім передбачених законом), не законні дії відносно вказаної спадщини, а зацікавлені особи не довели зворотнього, можливе твердження вказаних осіб про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно вимог заяви є припущенням. При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та визнати спадщину [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] - відумерлою і передати вказану квартиру [ADDRESS] у комунальну власність територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Таким чином обставини заяви знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved