Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури Карманчук Л. в інтересах держави в особі Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що Вінницькою місцевою прокуратурою в ході вивчення стану додержання вимог земельного законодавства на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області було установлено, що на території сільської ради [PERSON] безоплатно використовує земельну ділянку площею 0,10 га із земель запасу комунальної власності для комерційного використання, що знаходиться в межах населеного пункту.За даним фактом сільська рада звернулася до Комісії при районній державній адміністрації по визначенню розміру збитків, заподіяних безоплатним використанням вказаної земельної ділянки підприємцем.Розпорядженням голови Вінницької районної державної адміністрації від 25.09.2018 № 641 створено комісію по визначенню збитків, що відшкодовуються власникам землі та землекористувачам, фізичними та юридичними особами на території Малокрушлинецької сільської ради.Розпорядженням голови Вінницької районної державної адміністрації № 826 від 26.11.2018 затверджено Акт по визначенню збитків, що відшкодовуються Малокрушлинецькій сільській раді, завданих використанням земельної ділянки площею 0,10 га [PERSON] на території Малокрушлинецької сільської ради, в межах населеного пункту.Розмір збитків, завданих [PERSON] за використання земельної ділянки на території Малокрушлинецької сільської ради, в межах населеного пункту, без оформлення документів, що посвідчують право користувань протягом 2015-2017 років, становить 8760,54 грн.Розрахунок збитків:за 2015 рік 0,10 га *1959431,2 грн * 1,433* 1%=2807,86 грн; за 2016 рік 0,10 га* 1959431,2 грн* 1,433* 1,06* 1% = 2976,34 грн; за 2017 рік - 0,10 га*1959431,2 грн * 1,433* 1,06* 1%*1% = 2976,34 грн. На засіданні Комісії [PERSON] був присутній та підтвердив, що дійсно користується даною земельною ділянкою, право користування не може оформити, так як не може отримати позитивний висновок Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації. Відповідно до договору № 12 купівлі-продажу майнового паю від 15.05.2014 [PERSON] придбав майновий пай реорганізованого колективу сільськогосподарського підприємства «Малі Крушлинці» Вінницького району Вінницької області. Згідно з актом від 28.10.2014 Комісія засвідчила, що цього ж числа передано співвласнику майнового паю [PERSON] майно в натурі (будинок лазні). 10.11.2014 [PERSON] звернувся з заявою до Малокрушлинецької сільської ради про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху, який розташований по [ADDRESS] , для подальшої передачі в оренду. Рішенням 33 сесії 6 скликання Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11.11.2014 надано дозвіл ФОП [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху орієнтовною площею 0,10 га з подальшою передачею в оренду за рахунок земель житлової і громадської забудови, що знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS] . На теперішній час договір оренди на вказану земельну ділянку не укладено, кошти добровільно підприємцем не сплачено. 13.09.2017 відповідач за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця. За вказаних підстав позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області безпідставно збережені кошти у сумі 8760,54 грн, а також витрати на сплату судового збору. 11.10.2019 відповідачем [PERSON] через канцелярію суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він частково визнає позовні вимоги. У відзиві зазначає, що ним не заперечується той факт, що відповідно до договору № 12 купівлі-продажу майнового паю від 15.05.2014 він придбав майновий пай реорганізованого колективу сільськогосподарського підприємства «Малі Крушлинці» Вінницького району Вінницької області.Згідно з актом СТОВ «Малі Крушлинці» від 28.10.2014 комісія засвідчила, що цього числа передано йому, як співвласнику майнового паю, майно в натурі (будинок лазні).Дійсно, 10.11.2014 він звернувся з заявою до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху, який розташований по [ADDRESS] , для подальшої передачі в оренду. Рішенням 33 сесії 6 скликання Малокрушлинецької сільської ради від 11.11.2014 йому, ФОП [PERSON] , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху орієнтовною площею 0,10 га з подальшою передачею в оренду за рахунок земель житлової і громадської забудови, що знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS] .Однак вказане рішення не реалізовано, оскільки земельна ділянка знаходиться на березі озера і Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької облдержадміністрації не дає позитивного висновку для оформлення права користування земельною ділянкою.Тому до теперішнього часу договір оренди на вказану земельну ділянку не укладено.Дійсно, 13.09.2017 він за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.З моменту отримання у приватну власність будівлі рибного цеху він користується земельною ділянкою в межах населеного пункту.Однак сільська рада не пред`являла до нього жодних вимог щодо внесення плати за користування земельною ділянкою.Про порушення своїх прав сільській раді стало відомо в січні 2015 року, саме з цього часу було відомо, що він не проводить оплату за користування земельною ділянкою і саме з цього часу почав спливати строк позовної давності щодо будь-яких претензій, в тому числі і звернення до суду з позовом про стягнення з нього коштів за користування земельною ділянкою.Однак позов пред`явлений до суду лише в липні 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Тому, у разі, якщо суд прийде до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, вважає, що до заявлених позовних вимог в частині стягнення з нього коштів за період з січня 2015 року по липень 2016 року необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в цій частині в зв`язку із закінченням строку позовної давності.Визначаючи розмір збитків, завданих ним за використання земельної ділянки на території Малокрушлинецької сільської ради в межах населеного пункту без оформлення документів, що посвідчують право користування землею, позивач враховує розмір земельної ділянки 0,1000 га, з чим погодитись неможливо. Земельна ділянка не виділялась йому в натурі, відповідно не визначені і межі земельної ділянки.Згідно з рішенням 33 сесії 6 скликання Малокрушлинецької сільської ради від 11.11.2014 йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху орієнтовною площею 0,10 га з подальшою передачею в оренду за рахунок земель житлової і громадської забудови, що знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS] .Однак відповідно до викопіювання за виробничим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] значився земельна ділянка площею 0,0807 га.Згідно з технічним паспортом на виробничий будинок - рибний цех-лазня, виготовленим 04.12.2014, ТОВ ПІК «Поділлябудінвест» під виробничим будинком, господарськими будівлями та спорудами значиться земельна ділянка площею 0,0223 га.З урахуванням земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування виробничого будинку, господарських будівель та споруд, фактично у його користуванні перебуває земельна ділянка максимальною площею 0,0300 га. Інша земельна ділянка є пустирем і ним не використовується. Відповідач вважає, що він не повинен платити за ту частину земельної ділянки, яку не використовує для власних потреб.Також відповідач не розуміє, яким чином комісія в складі сільського голови, землевпорядника та інших 01 березня 2019 року визначила розмір земельної ділянки, якою він користуюся, якщо дана земельна ділянка не відведена йому в натурі та не визначені її межі на місцевості. В акті вказана орієнтовна площа земельної ділянки. Крім того, визначаючи розмір збитків, завданих ним за використання земельною ділянкою на території Малокрушлинецької сільської ради, в межах населеного пункту, без оформлення документів, що посвідчують право користування протягом 2015-2017 років, комісія враховувала нормативну грошову оцінку 1 га земель для комерційного використання станом на 01.01.2011 з застосуванням відповідних індексів.Разом з тим, нормативна грошова оцінка земель, на яких розташовані виробничі будівлі, земель для обслуговування вказаних будівель і земель, які не використовуються для виробництва, є різними. Також відповідач зазначає, що ним подана відповідна заява до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Після отримання відповіді буде заявлено клопотання про долучення відповідного листа до матеріалів справи.За таких обставин вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На вищезазначений відзив позивачем було надано відповідь, яка поштою надійшла до суду 22.10.2019. У відповіді на відзив зазначено, що Комісією розрахунок безпідставно збережених коштів зроблено щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача, - 0,10 га, зважаючи на наступне.10.11.2014 [PERSON] звернувся з заявою до Малокрушлинецької сільської ради про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху, який розташований по [ADDRESS] , для подальшої передачі в оренду. Рішенням 33 сесії 6 скликання Малокрушлинецької сільської ради від 11.11.2014 надано дозвіл ФОП [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху орієнтовною площею 0,10 га з подальшою передачею в оренду за рахунок земель житлової і громадської забудови, що знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS] . Зазначена площа земельної ділянки, що становить 0,10 га, також підтверджується Актом обстеження земельних ділянок від 01.03.2019. Крім того, площа земельної ділянки 0,10 га підтверджується викопіюванням з плану землекористування Малокрушлинецької сільської ради, наданим сільською радою в додатку до листа № 524 від 16.10.2019, де, зокрема, зазначено, що під будівлею та для обслуговування будівлі - бані рахується земельна ділянка площею 0,10 га.Не погоджуючись з площею земельної ділянки, відповідач до відзиву на позовну заяву вказує, що відповідно до викопіювання за виробничим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] значиться земельна ділянка площею 0,0807 га. Згідно з технічним паспортом на виробничий будинок - рибний цех - лазня, виготовленим 01.12.2014 ТОВ ПІК «Поділлябудінвест», під виробничим будинком, господарськими будівлями та спорудами значиться земельна ділянка площею 0,0223 га.Встановлено, що в сумі площа становить 0,103 га (0,0807 га + 0,0223 га). В підтвердження площі під будівлями відповідач надав копію технічного паспорта на виробничий будинок. Із схематичного плану земельної ділянки виробничого будинку вбачається, що земельна ділянка межує з іншими земельними ділянками, а саме: зліва - сусідня земельна ділянка, справа - сусідня земельна ділянка, ззаду - озеро/ вулиця Набережна, що вказує на те, що земельна ділянка саме в такій площі та конфігурації використовується відповідачем.Крім того, відповідачем надано зображення з Публічної карти, із зазначенням «від руки» площі - 0,0807 га. Зважаючи на викладене, представник позивача вважає, що даний доказ не вказує на реальну площу земельної ділянки, оскільки не є офіційним підтвердженням.Користувач земельної ділянки - [PERSON] , який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки - Малокрушлинецької сільської ради зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.Зважаючи на викладене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні 18.12.2019 прокурор Черниш Г . М . позовні вимоги підтримала на підставах, зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Суду також пояснила, що підставою звернення прокурора до суду з даним позовом стало те, що було встановлено факт користування відповідачем земельною ділянкою без плати, а Малокрушлинецька сільська рада до суду не зверталася. До прокуратури надійшов лист голови Малокрушлинецької сільської ради, що бюджетом сільської ради не передбачено коштів для самостійного звернення до суду. Про намір звернутися з даним позовом до суду прокурор про це повідомив Малокрушлинецьку сільську раду. При розрахунку розміру суми 8760,54 грн бралася за основу орендна плата, яку повинен був сплачувати [PERSON] , та нормативна грошова оцінка земельної ділянки по населеному пункту, а не конкретно земельної ділянки, якою користується [PERSON] Технічна документація на дану земельну ділянку не розроблена, правовстановлюючі документи відсутні. Вважає, що в даній справі підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 23.05.2018 (справа № 629/4628/16-ц). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 18.12.2019 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він дійсно звертався в Малокрушлинецьку сільську раду для отримання в користування земельної ділянки, на якій знаходиться придбане ним нерухоме майно. Він почав розробляти технічну документацію, але екологи не підписують йому висновок, тому цей процес він не може завершити. З 2014 року будь-яких претензій з боку Малокрушлинецької сільської ради до нього не було. Він був присутній на комісії, яка нарахувала йому суму збитків. Спочатку вони хотіли, щоб він сплатив 24 тис. грн. З тих 0,10 га земельної ділянки він фактично користується лише 0,03 га. Крім того, на частину тієї земельної ділянки право власності оформила його сусідка. Представник Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, попередньо через канцелярію суду надійшла письмова заяви сільського голови Давидюк Ю.М. про розгляд даної справи без представника Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, позовні вимоги підтримують. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури Карманчук Л. в інтересах держави в особі Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області звернулась до судув інтересах держави в особі Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 8760,54 грн. Обгрунтуванням звернення до суду прокурор зазначає неповернення Малокрушлинецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, що порушує інтереси Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади. Також як на підставу для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред`явлення відповідного позову прокурор посилається на лист Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо звернення в її інтересах до суду, оскільки бюджетом сільської ради не передбачено кошти для самостійного звернення до суду та той факт, що вжиті сільською радою заходи виявилися недієвими і не відновили порушені права. В судовому засіданні установлено, що за договором № 12 купівлі-продажу майнового паю від 15 травня 2014 року, укладеним між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), останній купив майновий пай реорганізованого колективу сільськогосподарського підприємства «Малі Крушлинці» Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією цього договору (а.с. 17). Відповідно до виписки з протоколу № 23 загальних зборів уповноважених співвласників майнових паїв с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, що відбулись 12 серпня 2014 року, вирішено виділити співвласнику майнового паю [PERSON] майно в натурі (будинок лазні) вартістю 7602 грн (а.с. 19). Згідно з копією акта від 28 жовтня 2014 року, затвердженого в.о. директора СТОВ «Малі Крушлинці» Панчук В.О., цього ж числа передано співвласнику майнового паю [PERSON] майно в натурі (будинок лазні) вартістю 7602 грн (а.с. 18). 10 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області з письмовою заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для підприємницької діяльності під будинком рибного цеху, який розташований по [ADDRESS] , для подальшої передачі в оренду, що підтверджується її копією (а.с. 20). Рішенням 33 сесії 6 скликання Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 84 від 11 листопада 2014 року ФОП [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі в оренду, що підтверджується витягом з вказаного рішення (а.с. 16). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] був зареєстрований як СПД, вид діяльності - перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, 13 вересня 2017 року за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця (а.с. 36-39). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 172250320 від 02.07.2019 убачається, що за [PERSON] дійсно зареєстроване право власності на нежитлове приміщення, рибний цех - лазня загальною площею 157,1 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33-35). Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 641 від 25 вересня 2018 року «Про створення комісії по визначенню збитків, що відшкодовуються власникам землі та землекористувачам, фізичними та юридичними особами на території Малокрушлинецької сільської ради» утворено комісію по визначенню збитків, що відшкодовуються Малокрушлинецькій сільській раді, завданих використанням без правовстановлюючих документів земельних ділянок, в тому числі, земельної ділянки площею 0,1000 га в межах населеного пункту фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 22, 23-24). Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 826 від 26 листопада 2018 року «Про затвердження актів по визначенню збитків, що відшкодовуються Малокрушлинецькій сільській раді, завданих використанням земельних ділянок фізичними та юридичними особами на території Малокрушлинецької сільської ради» затверджено акти по визначенню збитків, що відшкодовуються Малокрушлинецькій сільській раді, завданих використанням земельних ділянок фізичними та юридичними особами на території Малокрушлинецької сільської ради, в тому числі, й акт щодо [PERSON] . Розмір збитків, завданих [PERSON] за використання земельної ділянки на території Малокрушлинецької сільської ради, в межах населеного пункту, без оформлення документів, що посвідчують право користувань протягом 2015-2017 років, становить 8760,54 грн.Розрахунок збитків:за 2015 рік 0,10 га *1959431,2 грн * 1,433* 1%=2807,86 грн; за 2016 рік 0,10 га* 1959431,2 грн* 1,433* 1,06* 1% = 2976,34 грн; за 2017 рік - 0,10 га*1959431,2 грн * 1,433* 1,06* 1%*1% = 2976,34 грн (а.с. 25, 26-28). Згідно з актом обстеження земельних ділянок від 01 березня 2019 року, затвердженим сільським головою Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Давидюк Ю.М., було проведено обстеження земельних ділянок державної і комунальної власності, які безоплатно використовуються без правовстановлюючих документів в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, комісія виявила, що в межах населеного пункту СПД [PERSON] користується земельною ділянкою орієнтовною площею 0,10 га, на якій знаходиться бувша лазня, переобладнана в цех для копчення риби. Договір оренди землі не укладений, орендна плата не сплачується. Підприємницькою діяльністю займається більше десяти років (а.с. 29). Згідно з листом виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 184 від 26.04.2019, адресованим заступнику керівника Вінницької місцевої прокуратури Карманчук Л., СПД [PERSON] відмовився від сплати збитків в розмірі 8760,54 грн, відповідно до Акта по визначенню збитків, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 26.11.2018 за № 826, що відшкодовуються Малокрушлинецькій сільській раді, завданих використанням земельної ділянки. Користується земельною ділянкою орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту, яка належить до земель с/г призначення під господарськими будівлями і дворами, використовується для підприємницької діяльності - бувша лазня, переобладнана в цех для копчення риби. Малокрушлинецькою сільською радою приймалися міри для сплати на відшкодування збитків (а.с. 15). Відповідно до повідомлення Головного управління ДФС у Вінницькій області Державної фіскальної служби України № 15272/9/02-32-50-06 від 07.05.2019, наданого на запит Вінницької місцевої прокуратури за № 91/3683-19 від 25.04.2019 щодо сплати земельного податку (орендної плати) ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), станом на 07.05.2019 нарахування і сплата по орендній сплаті відсутні.Згідно з наданою інформацією Малокрушлинецькою сільською радою від 26.01.2016 № 28, від 20.01.2017 № 58, від 05.02.2018 № 65 ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не включений в переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності. У відповідності до бази даних ІС «Податковий блок» фізичною особою-підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) до Вінницького управління ГУ ДФС у Вінницькій області не подавались (а.с. 31-32). Отже, з досліджених судом письмових доказів убачається, що між сторонами по справі існує спір з приводу земельних правовідносин, що виникли між Малокрушлинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області та [PERSON] як фізичною особою (оскільки підприємницьку діяльність ФОП офіційно припинено з 13 вересня 2017 року), зокрема, стосовно забезпечення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для її подальшого передання в оренду [PERSON] і фактичного використання ним земельної ділянки без оформлення договірних відносин зМалокрушлинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області. Предметом даного спору є сума, нарахована позивачем, як доходи, отримані або які можна було б отримати від безпідставно набутого майна, в порядку статей 1212, 1213, 1214 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Тобто, визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу). За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Як установлено судом, за [PERSON] зареєстроване право власності на нежитлове приміщення, рибний цех - лазня загальною площею 157,1 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів - орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщено нерухоме майно, за період 2015-2017 роки. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 11.06.2019 у справі № 922/551/18, для вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за земельну ділянку, необхідно з`ясувати, зокрема, чи є земельна ділянка об`єктом цивільних прав, а також установити обґрунтованість порядку та підстав нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою. За змістом частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, відповідно до частини 2 якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки, зокрема із земель комунальної власності, за проектом землеустрою щодо її відведення звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної ради. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (пункт «ґ» частини 2 статті 25 Закону України «Про землеустрій»). За змістом частини 1 статті 26 цього Закону замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі. При цьому згідно зі статтею 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами. Відповідно до статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Законом України «Про Державний земельний кадастр» визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру. За змістом статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 1 статті 9 зазначеного Закону). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. При цьому у статті 15 зазначеного Закону наведено перелік відомостей про земельні ділянки, за змістом якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині 2 статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 2 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Судом встановлено, що земельна ділянка 0,10 га, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, в межах населеного пункту під будинком рибного цеху, який розташований в [ADDRESS] , про яку зазначає прокурор, не має ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру, а отже ця земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень статті 791 Земельного кодексу України, що виключає можливість обчислення суми безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав. Крім того, за змістом пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). Тобто, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5- 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»). Частинами 1, 2 статті 20 цього Закону передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Згідно з частинами 1, 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. За змістом частини 4 статті 23 цього Закону рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України, якою, в свою чергу, передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 288.4, підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 01.01.2017) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. З 01.01.2017 у зв`язку із внесенням змін до зазначених положень Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою від розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. З урахуванням зазначених положень законодавства суд вважає, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2303.1995 № 213. Згідно з пунктом 21 якої нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за спеціальною формулою з урахуванням, зокрема, коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо). Наданий прокурором до позову розрахунок суми за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,10 га земель запасу комунальної власності для комерційного використання на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, в межах населеного пункту, здійснений комісією по визначенню збитків, що відшкодовуються власниками землі та землекористувачами, фізичними та юридичними особами на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, створеною на підставі розпорядження заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 641 від 25.09.2018, не містить інформації щодо технічної документації земельної ділянки, а також посилань на витяг із нормативної грошової оцінки землі. Такий розрахунок здійснено за інформацією Малокрушлинецької сільської ради щодо нормативної грошової оцінки 1 га земель для комерційного використання станом на 01.01.2011 та за 2014 рік (а.с.27-28). Оцінюючи вказаний доказ, суд зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України «Про оцінку земель», для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності проводиться нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Проте, як вбачається із матеріалів справи, наданий прокурором розрахунок здійснювався на підставі інформації Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області без надання відповідного витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність розрахунку, наявного в даній справі. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на те, що позивачем в установленому ЦПК України порядку не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували обставини, на які останній посилається в якості підстав позову, суд вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Судом не було взято до уваги Постанову Верховного Суду від 23.05.2018 по справі № 629/4628/16-ц, на яку посилався в судовому засіданні прокурор, оскільки судом було застосовано висновок Верховного Суду від 01.10.2019 (справа № 922/2082/18), який був винесений пізніше, ніж у Постанові ВС від 23.05.2018 по справі № 629/4628/16-ц. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі судові витрати, понесені прокурором на сплату судового збору, до стягнення з відповідача не підлягають, а тому їх слід залишити за прокурором.

Outcome: dismissed