Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2007. За час спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. В ході розірвання шлюбу у 2015 році сторони дійшли згоди щодо сплати відповідачем щомісячної допомоги на утримання сина у розмірі 600 грн., однак у звязку з тим, що дитина часто хворіє, зазначених коштів не вистачає. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на свою корись аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі і проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 15.01.2008 народився [PERSON], батьком якого записаний: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 101586 від 12.02.2008, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницькій області (а.с. 5). Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області № 148/506/15-ц від 30.03.2015, сторони розірвали шлюб укладений 01.09.2007 (а.с. 11). Відповідно до довідки № 2957 від 29.09.2016, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, на утриманні [PERSON] перебуває син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). У відповідності до виписки з медичної карти від 30.09.2016, ні імя [PERSON], останній перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря та часто хворіє на гострі респіраторні вірусні інфекції (а.с. 7). Згдіно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. В частині 3 ст. 181 СК України, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до положень статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. На підставі статей 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виниклі правовідносини врегульовані ст. 141, 180, 181, 182, 184 СК України. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved