Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

до суду звернулися[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із позовною заявою дотериторіальної громади в особі Рашівської сільської ради про визнання права власності на спадщину. У своїй позовній заяві позивачі вказують, що на час ліквідації колгоспного двору у домоволодінні, яке знаходиться по [ADDRESS] проживали їхні батьки [PERSON] та [PERSON]. [INFO] батько помер, спадщину після його смерті прийняла їхня мати та баба [PERSON], але документально цього не оформила. [INFO] [PERSON] померла, але за життя склала заповіт, яким заповіла своєму внукові [PERSON] належний їй будинок з допоміжними будівлями. Після смерті матері та баби [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі та третя особа, а саме: внук померлої [PERSON], як спадкоємець за заповітом, дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON],які крім [PERSON] є пенсіонерами, тому мають право на обов`язкову частку у спадщині, та вважають, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом має право на 5/8 частин вказаного домоволодіння, а інші спадкоємці по закону претендують на визнання за ними права власності на 1/8 частину спадкового господарства за кожним. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, що є причиною звернення до суду. Позивачі[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідачатериторіальної громади Рашівської сільської ради у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачів не заперечує. Треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. та [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, направили до суду заяви про можливість розгляду справи без їх участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі Рашівської сільської ради про визнання права власності на спадщину підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно довідки виконавчого комітету Рашівської сільської ради № 02-20/1187 від 23.12.2014 року, будинковолодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 8, станом на 01.07.1990 року відносилося до типу службового двору. Станом на 01.07.1990 року за даною адресою проживали: [PERSON] - голова двору та [PERSON] - дружина. Присадибна земельна ділянка площею 0,25 га не приватизована. [PERSON] та [PERSON]дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.11.1951 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26.08.2014 року. Довідкою виконавчого комітету Рашівської сільської ради від 28.07.2015 року № 02-20/1280 підтверджується, що згідно погосподарської книги № 4 на 2011-2015 роки, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] побудований у 1975 році, тобто є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. Як свідчить довідка № 02-20/1189 від 23.12.2014 року, видана виконавчим комітетом Рашівської сільської ради, померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним проживала дружина [PERSON]. Інших зареєстрованих осіб, станом на [INFO], не значилось. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК УРСР (1963 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. За нормами ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.08.2015 року, наданої приватним нотаріусом Ямпольською С.М., за параметрами запиту «[PERSON], дата смерті [INFO]» інформація у спадковому реєстрі відсутня. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], будучи дружиною померлого [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що складається з будинковолодіння в [ADDRESS], оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та була зареєстрованаза даною адресою, але не оформила права власності на належне їй домоволодіння. [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть. За життя, а саме 19 серпня 1998 року, [PERSON] склала заповіт, яким належний їй будинок з допоміжними будівлями, що знаходиться в с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області заповіла [PERSON]. Даний заповіт зареєстрований під № 63 та нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. 18.07.2014 року виконавчим комітетом Рашівської сільської ради Гадяцького району видано дублікат вказаного заповіту позивачу [PERSON] замість втраченого ним. З наданих копій свідоцтв про укладення шлюбу та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища слідує, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] до шлюбу дійсно мали прізвище [PERSON]. На підставі свідоцтв про народження встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] були батьками позивачів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та третьої особи [PERSON], [INFO]. У відповідності до довідки виконавчого комітету Рашівської сільської ради Гадяцького району № 02-20/1188 від 23.12.2014 року, померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день її смерті разом з нею проживала дочка - позивач [PERSON]. Інших зареєстрованих осіб, станом на [INFO], не значилось. У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зазначено, що житловий будинок позначений на технічному паспорті літерою А-1, загальною площею - 77,9 кв.м, житловою площею - 41,6 кв.м., з господарськими будівлями: літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, погріб вхідний - літ. Г, огорожа № 1-4. У відповідності до наданої інформації приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. (лист № 458/01-09 від 06.08.2015 року) значиться, що після померлої [INFO] [PERSON] подані заяви про прийняття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину фактично, оскільки на час смерті померлої проживала разом з нею. Інші особи із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися. Спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] нею не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім того, згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. від 17.12.2014 року № 732/02-14, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO], в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст.ст. 1216,1217,1223 ЦК України). Таким чином, спадкоємці за законом закликаються у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, а також за наявності підстав для спадкування обов`язкової частки у спадщині. Згідно ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. На підставі наданих копій пенсійних посвідчень встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, тобто, виходячи зі змісту ст. 1241 ЦК України, відносяться до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, що залишилась після померлої матері [PERSON] та мають право на спадкування за обов'язковою часткою. Враховуючи те, що померла [PERSON], згідно заповіту призначила своїм спадкоємцем позивача [PERSON], а спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] в силу ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті матері, відповідач по справі та третя особа [PERSON], згідно поданих заяв, не заперечують проти задоволення позову, тому суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, виходячи із засад диспозитивності.

Outcome: approved