Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач належного догляду та утримання дитині не забезпечує, ігнорує свої батьківські обов`язки, залишає новонароджену дитину без нагляду дорослих, не піклується про її здоров`я, зловживає спиртними напоями, має психічні розлади. Позивач на підставі вищевикладених обставин просить суд задовольнити позов, позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання свого представника не направив, надав заяву, згідно якої позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без участі представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, які доводять, що відповідач належного догляду та утримання дитині не забезпечує, ігнорує свої батьківські обов`язки, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, аналізуючи наявні докази, які містяться в матеріалах справи, судом було встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідач належного догляду та утримання дитині не забезпечує, ігнорує свої батьківські обов`язки, залишає новонароджену дитину без нагляду дорослих, не піклується про її здоров`я, зловживає спиртними напоями, має психічні розлади (а.с. 6-32, 33-39). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виявляє щодо своєї дитини належного піклування, не дбає про здоров`я дитини, тому суд дійшов до висновку, що позов має бути задоволеним у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач підлягає стягненню аліментів на утримання своєї доньки у розмірі ј частини усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону, починаючи з 03 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 165, 166, 180 СК України,

Outcome: approved