Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 12429,68 грн. за кредитним договором №б/н від 12.10.2013р., та судові витрати. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 12.10.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці боржника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO]. по [INFO] Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі. 11.09.2018р. позивачем було отримано відповідь від 8 ХДНК, в якій зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії позивача. Відповідачі, які прийняли спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання позичальника, повинні сплати вказану заборгованість за кредитним договором. Станом на дату смерті позичальника, заборгованість останнього перед банком за кредитним договором №б/н від 12.10.2013р. становить 12429,68 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 7784,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4644,82 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. 05.05.2019 року позивачем було спрямовано відповідачам лист-претензію, в яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, до матеріалів справи додано клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 68). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в повному обсязі в задоволенні вказаного позову, посилаючись на те, що йому нічого не відомо про вказаний кредит, ніяких претензій від банку отримано не було, та він разом зі своєю матір`ю не приймали спадщину після смерті [PERSON] , а тому позовні вимоги є безпідставними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача [PERSON] , та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 11.07.2019 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 15.07.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано 15.07.2019 року. Ухвалою судді від 16.07.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного 12 жовтня 2013 року договору [PERSON] отримав грошові кошти, як зазначає позивач, у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Матеріали справи містять заяву у якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між [PERSON] та Банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, Банк додав до позову розрахунок заборгованості та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за Договором станом на 12 червня 2019 року становить 12429 грн 68 коп., яка складається з: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, 7784,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4644,82 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. [INFO] позичальник [PERSON] помер. 17.08.2018 року Банк звернувся до 8 ХДНК з претензією кредитора і порядку ст. 1281 ЦК України. 11.09.2018 року на адресу Банку надійшов лист від 8 ХДНК, в якому зазначено, що вказана претензія банку була зареєстрована, та в разі звернення спадкоємців померлого [PERSON] до нотконтори, їм буде доведено про наявність вказаної претензії. 22.03.2019 року Банк надіслав листи-претензії відповідачам, в яких повідомив про наявну заборгованість за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачі не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, або відмову від неї після смерті [PERSON] , та свідоцтво про право на спадщину не отримували. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Укораїни). Об`єктом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). При цьому, у разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини. В свою чергу, згідно із ч. 1ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ст. 1281 ЦК України). Позивач звернувся до 8 ХДНК з претензію кредитора 17.08.2018 року, на що 11.09.2018 року отримав лист від останньої, а з претензією звернувся до відповідачів лише 22.03.2019 року, а до суду надійшов позов - 11.07.2019 року. Невиконання спадкоємцем вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно достатті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначенихстаттею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи № 522/407/15-ц. Відтак, до правовідносин сторін підлягають застосування положення статті 1282 ЦК України. Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц. Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач покликається на те, що відповідачі є спадкоємцем позичальника [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, в яких місцем реєстрації останніх зазначено: [ADDRESS] . Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Таким чином, дійсне коло спадкоємців після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину після нього, позивачем не встановлено. Матеріали справи будь-яких обставин, пов`язаних із з`ясуванням кола спадкоємців та прийняття ними спадщини не містять. Реєстрація боржника та відповідачів за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідів задовольнити вимоги кредитора. Наведеним вище спростовуються доводи позивача про те, що відповідачі прийняли спадщину боржника, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вони мають відповідати перед кредитором. Слід зауважити, що положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Такі ж правові висновки зроблені Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 489/2924/16-ц, підстав відступити від яких не встановлено. Крім того, обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу. Крім того, у пункті 27 постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у пункті 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 4644,82 грн. нарахована банком боржнику після його смерті, а саме [PERSON] помер - [INFO], а банк нараховує пеню за вказаним договором з 01.01.2017 року, що є неприпустимим. Також, заявивши вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 7784 грн. 86 коп., позивач не зазначив у розрахунку розмір заборгованості з тіла кредиту, неповернення якого призвело до вказаного нарахування, оскільки в розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість за тілом кредита складає - 0,00 грн. Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову, а тому суд відмовляє в його задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок самого позивача.

Outcome: dismissed