Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

З 05.12.2009 позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], в якому [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матір'ю дитини. Рішенням Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 21.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Дитина залишилася проживати разом із матір'ю (а.с. 9). Оскільки мати дитини свої батьківські обов'язки не виконувала, державну реєстрацію місця проживання дитини не здійснила, [PERSON] з травня 2016 року почав проживати разом із батьком за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками голови квартального комітету (а.с. 16, 17). Як видно з довідки № 111 від 21.05.2018 з вересня 2016 року малолітній [PERSON] навчається в Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №42» Дніпропетровської міської ради (а.с. 11). Зареєструвати місце проживання сина без згоди матері позивач не міг. Тому звернувся до суду з відповідним позовом. Так рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2017 по справі № 199/2988/17 позовні вимоги задоволено, визнано неправомірними рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову в реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] за місцем його проживання - [ADDRESS]; зобов'язано відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] за місцем його проживання -[ADDRESS] (а.с. 20-21). На виконання рішення суду здійснена реєстрація місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання разом з батьком: [ADDRESS] (а.с. 15). Позивач [PERSON] за місцем роботи характеризується з позитивної сторони (а.с. 13) та має стабільний заробіток (а.с. 12). Як слідує зі змісту характеристики сім'ї [PERSON], [INFO], сім'я в якій він виховується складається з: батька [PERSON], його дружини [PERSON], та її сина [PERSON], [INFO]. Родина проживає у приватному будинку за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] навчається у 2-А класі КЗО «НВК 42» ДМР. Батько [PERSON], [PERSON], та його дружина [PERSON], належним чином виконують батьківські обов'язки: систематично відвідують батьківські збори, прислухаються до порад вчителя, беруть активну участь у шкільних заходах. Порівняно з першим класом [PERSON] дуже змінився: став активно працювати на уроках, брати активну участь у проектах, виявляти свої таланти декламації тощо. Стосунки з однокласниками доброзичливі, дружні. Для придбання необхідних для навчання матеріалів [PERSON], та його дружина [PERSON] вносять систематично, без затримки кошти. У [PERSON] дуже теплі стосунки [PERSON]. Хлопчик називає її мамою, ділиться з нею успіхами та негараздами, якщо такі виникають. [PERSON] користується повагою, авторитетом у [PERSON], її ставлення до хлопчика відповідає поведінці люблячої матусі. Проте, біологічна мама жодного разу за роки навчання сина не з'явилася до навчального закладу, не цікавиться життям дитини. [PERSON] ніколи не згадував про неї. Він вважає своєю справжньою родиною [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] на час розгляду справи не має реєстрації місця проживання. Як слідує з рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2017 по справі № 214/4590/16-ц остання не проживає в [ADDRESS] з 22.02.2016. Її місце мешкання не відоме. Саме з цієї підстави [PERSON] визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відсутність [PERSON] за вище вказаною адресою підтверджується також листом №48-5/2-6447 від 17.08.2018 начальника Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, який зазначає, що здійснити перевірку способу життя [PERSON] не виявилося можливим, так як при неодноразовому відвідуванні [ADDRESS], остання за місцем мешкання була відсутня (а.с. 39). Як зазначено у листі заступника начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, вирішити питання доцільності або не доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] поза межами повноважень виконкому, оскільки мати дитини на території Саксаганського району м. Кривого Рогу не мешкає (а.с. 43). З аналізу змісту досліджених судом письмових документів слідує, що після розірвання шлюбу між сторонами, їх син [PERSON] залишився мешкати разом з відповідачем [PERSON] Однак остання ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків. Зокрема не зареєструвала місце мешкання дитини. 22.02.2016 залишила місце свого мешкання, покинувши свою дитину, її місце мешкання є невідомим. Позивач змушений був забрати сина проживати до себе в м. Дніпро, та звертатися до суду з позовом для захисту прав дитини для реєстрації його місця проживання за фактичним місцем його проживання за адресою: [ADDRESS]. Саме в м. Дніпро [PERSON] відвідує школу, мешкає в сім'ї батька. Оточений турботою та піклуванням. Як вказувала директор школи, за час відвідування школи та проживання разом з батьком, [PERSON] змінився на краще. Йому комфортно у сім'ї батька. Дружину позивача [PERSON] він вважає своєю матір'ю. Натомість біологічна мати життям дитини не цікавиться, до навчального закладу не з'являється. [PERSON] про неї не згадує. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судовим розглядом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його здоров'я, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, його життям та здоров'ям не цікавиться, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховування; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умови для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюються судом як ухилення від виховання дитини оскільки присутня винна поведінка матері, яка свідомо нехтує своїми обов'язками, не дбає про сина. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, оскільки не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними і перешкод в спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить, тому з врахуванням інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач не працює, не отримує стабільного доходу, суд не знаходить підстав для визначення мінімального рекомендованого розміру аліментів, однак, вважає за необхідне визначити розмір аліментів, який не буде меншим гарантованого розміру аліментів для дитини. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання сина не надає, внаслідок чого суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми місячного платежу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved