Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину дочку - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. У позовній заяві позивачка вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Згідно заочного рішення Гадяцького районного суду від 11.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Відповідно до заочного рішення Гадяцького районного суду від 06.06.2017 року стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дочки. На даний час дочка - [PERSON] є повнолітньою та навчається на третьому курсі денної форми навчання у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лохвицьке медичне училище» за спеціальністю 223 Медсестринство спеціалізації «сестринська справа». Дочка повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивачка не має можливості самостійно забезпечити дочку всім необхідним, тому звернулась до суду з даною позовною заявою та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку відповідача, до завершення її навчання 30.06.2021 року. Позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, мотивуючи тим, що вона має невеликий дохід, дочка знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на навчання дочці не надає, і всі витрати по забезпеченню навчання дитини здійснюються нею. Надала письмову заяву про закінчення розгляду справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] не визнав, з тих підстав, що має скрутне матеріальне становище, є інвалідом третьої групи з дитинства та отримує мізерну пенсію у розмірі 1050 грн. Особистого житла, земельних ділянок, транспортних засобів, які б належали йому на праві власності він не має. Крім того, на його утриманні перебуває мати - [PERSON] , яка є пенсіонером, часто хворіє та потребує постійної допомоги як матеріальної так і фізичної. Тоді як позивачка [PERSON] працює, отримує заробітну плату не менше 5000 грн, має земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та інші землі, які здає в оренду та отримує прибуток, а дочка [PERSON] отримує стипендію близько 1000 грн. на місяць. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки. Відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог позивачки, мотивуючи тим, що він має ІІІ групу інвалідності та невеликий дохід. Надав заяви, в яких просив справу розглянути без його участі та звільнити його від сплати судового збору. Третя особа: [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивачки, вказуючи, що усі витрати пов`язані з її навчанням несе її мати, батько [PERSON] допомоги їй на навчання не надає. Надала письмову заяву про проведення судового засідання без її участі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Гадяцького районного суду від 11.04.2017 року, яке набрало законної сили 25.04.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00026867697 від 01.07.2020 року виданого Гадяцьким районним відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.06.2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх вдів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дочки. [PERSON] , [INFO] на даний час є студенткою четвертого курсу денної форми навчання у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лохвицьке медичне училище» за спеціальністю 223 Медсестринство спеціалізації «сестринська справа» , де знаходиться на неповному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою Комунального вищого навчального закладу І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лохвицьке медичне училище» №01-29-1/92 від 27.08.2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач матеріально забезпечений, отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи з дитинства , що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданого Пенсійним фондом України . Згідно довідки про доходи № 0335813011165314 виданої Гадяцьким об`єднаним управлінням ПФУ в Полтавській області [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1050 грн. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.08.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки мати часто хворіє і потребує нагляду. [PERSON] у відзиві вказує, що має на утриманні непрацездатну матір, але у той же час у відзиві зазначає, що матеріальну допомогу матері не надає. Тому його посилання на те, що він має на утриманні непрацездатну матір, суд до уваги не бере. У частині 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивачка [PERSON] працює кухарем у Гадяцькому обласному науковому ліцеї-інтернат ІІ-ІІІ ступенів імені Є.П. Кочергіна Полтавської обласної ради та отримує після обов`язкових відрахувань у середньому заробітну плату в сумі 4 611,15 грн. Дочка [PERSON] отримує стипендію у «Лохвицькому медичному училищі» у сумі 1145,62 грн., що підтверджується довідкою про доходи виданною Комунальним вищим навчальним закладом І рівня акредитації Полтавської обласної ради « Лохвицьке медичне училище» №60 від 07.08.2020 року. Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, матеріально забезпечений та отримує пенсію по інвалідності і може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Весь тягар обов`язку по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання несе її мати - [PERSON] , яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі . З огляду на те, що дочка проживає з матір`ю, яка має скрутне матеріальне становище, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму, враховуючи, що дитина навчається і хоча отримує стипендію, але потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання аліментів у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку відповідача до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2021 року. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Щодо вимог відповідача [PERSON] про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд вважає, що вказана вимога [PERSON] не підлягає до задоволення оскільки нормами Закону України « Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, так як звільнення від сплати судового збору допускається лише у виключному випадку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved