Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] року помер [PERSON], з яким позивачка проживала однією сім'єю з 2009 року, тобто остання є єдиною спадкоємицею майна померлого за законом четвертої черги. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 13,75 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та виділена із земельного паю земельна ділянка рілля загальною площею 8,1055 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. На даний час правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено. Зазначене позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на все спадкове майно у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року (а.с.6). Позивачка проживала однією сім'єю з [PERSON] з 2009 року, тобто остання є єдиною спадкоємицею майна померлого за законом четвертої черги (а.с.9-12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 13,75 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Малоолександрівське» с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та виділена із земельного паю земельна ділянка рілля загальною площею 8,1055 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.7-8). На даний час правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є єдиною спадкоємицею майна померлого за законом четвертої черги, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1264,1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved