Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який доводиться позивачці рідним дідусем та батьком відповідачці, матері позивачки. [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, однак нотаріально посвідченої заяви про відмову від спадщини не вчинила. При цьому, вказане домоволодіння було побудовано у 1970 році на відведеній під забудову земельній ділянці, однак його не було прийнято належним чином до експлуатації, і тому на даний момент на нього відсутня відповідна правовстановлююча документація та реєстрація права власності. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, що наведений в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, зокрема роз'яснюється, що громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності за забудовниками на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], у зв'язку з чим слід керуватися відповідними нормами вказаних нормативних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON], її прізвище було змінено у наслідок укладення відповідного шлюбу. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON]. [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, однак нотаріально посвідченої заяви про відмову від спадщини не вчинила. При цьому, вказане домоволодіння було побудовано у 1970 році на відведеній під забудову земельній ділянці, однак його не було прийнято належним чином до експлуатації, і тому на даний момент на нього відсутня відповідна правовстановлююча документація та реєстрація права власності. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка та відповідачка по справі є єдиними спадкоємцями майна померлого за законом, так як відповідачка визнала позовні вимоги, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 529, 549, 553 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України,

Outcome: approved