Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Заступник прокурора м.Кременчука в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.12.2013 року у кримінальній справі № 524/11027/13-к закрито кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON], у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. На лікування [PERSON], потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України вчиненого [PERSON], було витрачено державні кошти в сумі 1206,69 грн. Оскільки особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати на лікування потерпілих від злочину, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 1206,69 грн. Представник позивача - Тютюнник Я.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.12.2013 року по справі № 524/11027/13-к, закрито кримінальне провадження № 12013180100002576 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у 3 міській лікарні м.Кременчука. З листа третьої Кременчуцьої міської лікарні від 03.12.2013 року вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 15 по 22 липня 2013 року. Розмір фактичних витрат на стаціонарне лікування [PERSON] становить 1206,69 грн. У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, ухвала суду від 12.12.2013 року відносно [PERSON] набрала законної сили 24.12.2013 року, тому суд приходить до висновку про те, що позивач звільнений від доказування обставин події, що стала приводом для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 із змінами і доповненнями від 19 вересня 2012 року № 868, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарному та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма ОО №3 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не відшкодував кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Заступника прокурора м.Кременчука в інтересах держави в особі в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області є обґрунтованими та такими, що пілягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved