Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що позичила 74 000 євро [PERSON], на строк до 31.012.2009р., але позичальник грошей не повернув. Так як [INFO]. позичальник помер позивач після уточнення заявлених позовних вимог просить стягнути зі спадкоємців боржника - відповідачів по справі грошові кошти в сумі 74 000 Євро , що на день постановлення рішення становить 2 210 158,89 грн., а також понесені судові витрати в сумі 3 654 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Вказала, що позивач надсилала позичальнику вимогу про повернення грошей, а тому заяву про застосування строків позовної давності задоволено бути не може. Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON], визнаючи обставину отримання спадкодавцем позики, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності та надав письмову заяву відповідача про застосування наслідків їх пропущення, додавши під час розгляду справи, що будь-яких доказів того, що позичальник вчиняв дії по визнанню боргу, стороною позивача наведено не було. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] визнаючи обставину отримання спадкодавцем позики, також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необхідність задоволення заяви [PERSON] про застосування насідків спливу строків позовної давності. До суду інші відповідачі не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явились до суду, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] 18.02.2009р. отримав в борг від [PERSON] суму грошей в розмірі 74 000 Євро, яку зобов'язався повернути в строк до 21.12.2009р., про що надав відповідну розписку (а.с. 6). [INFO]. [PERSON] помер та з заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці - відповідачі по справі: мати [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] й син [PERSON] (а.с. 38, 43, 57-126). Свідоцтв про право власності спадкоємцям ще не видавалось. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ст. 625 ЦК України. Згідно вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Спадкоємці відповідно до ст. 1282 ЦК України зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними - ч.1 ст. 1267 ЦК України. За положеннями ч.2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналіз вказаної норми права в контексті ст. 16 ЦК України приводить до висновку про те, що у кредитора виникає право вимагати як повернення боргу у вигляді одноразового платежу, так і стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, у разі відмови від одноразового платежу. Вибір способу захисту свого права відповідно до положень ст.ст. 11, 31 ЦПК України належить виключно позивачеві. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про наявність у спадкоємців обов'язку задоволення вимог кредитора про стягнення суми боргу шляхом одноразового платежу. Разом з тим, відповідно до положень ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦПК України). Позовна давність згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином вимоги до відповідача про стягнення боргу з [PERSON] задоволені бути не можуть. Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] що наслідки пропуску позовної давності мають бути застосовані до усіх інших відповідачів, оскільки інші відповідачі таких заяв не подавали. За положеннями ст. 192 ЦК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] й [PERSON] на користь позивача має бути стягнута сума боргу за курсом НБУ станом на день винесенні рішення всього 2 137 351,47 грн. з відрахуванням ? частки відповідача [PERSON] - тобто по 534 337,86 грн. з кожного, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Не приймаються до уваги судом посилання позивача на те, що боржнику за життя надсилалась вимога про повернення грошей як такі, що в силу ст. 264 ЦПК України не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності (перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.). В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] й [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 913,50 грн. з кожного.

Outcome: partial