Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати в порядку спадкування за [PERSON] як за спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,39 га, в умовних кадастрових гектарах, по колишньому КСП «Іскра», розташовану на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після смерті матері [PERSON], яка померла 20 вересня1996 року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину вона, як донька, яка фактично вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, прийняла відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР. До спадкового майна належить, окрім іншого, право на земельну ділянку розміром 2,39 га, за сертифікатом серії ХМ № 0185915 від 25.12.1996 року. Цей сертифікат не увійшов у спадщину, оскільки був виданий після смерті матері. Вказана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без їх участі. Відповідач її вимоги визнає, надіслав заяву в якій повідомляє суд про можливість розгляду справи за відсутності його представника. Справа розглянута за відсутності сторін та представників у відповідності до п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 20 вересня 1996 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 206050, видане 07 березня 2013 року відділом РАЦС Віньковецького РУЮ Хмельницької області, актовий запис № 35). Вона являлась власником земельного сертифікату, за яким набула право на земельну ділянку площею 2,39 умовних кадастрових гектари, що знаходяться на території Женишковецької сільської ради. Права на ділянку закріплені сертифікатом серії ХМ № 0185915, виданим 25.12.1996 року, зареєстрованим за № 426 в книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Іскра», яка розташована на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Вартість ділянки становить 4 729,00 грн. [PERSON], як особа яка постійно проживала зі спадкодавцем (довідка Женишковецької сільської ради № 659 від 08.10.2015 року та № 89 від 26.01.2016 року) і подала заяву до нотарільної контори набула право на її спадкове майно відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може. Нотаріус постановою від 27.11.2015 року правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ видано на імя спадкодавця після її смерті. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється після її смерті. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З аналізу наведених правових норм, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через смерть спадкодавця хоча право померлої на земельну частку (пай) закріплено сертифікатом серії ХМ № ХМ № 0185915, виданим 25.12.1996 року і ніким не оспорено. Згідно ст. 373 ч.3 ЦК України право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене спадкоємець [PERSON] правомірно набула право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері [PERSON] і це право за нею визнається судом.

Outcome: approved