Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно за заповітом, що належало спадкодавцеві [PERSON], а саме: на земельну ділянку площею 3,15 га, рілля, кадастровий номер 7422486500:03:001:0567 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва \~на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 817263; на земельну ділянку площею 0,72 га, пасовище, кадастровий номер 7422486500:03:001:0779 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва \~на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 817263. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки оригінали документів на них було втрачено. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народилася 25 серпня 1977 року в селі Перелюб Корюківського району Чернігівської області, де на даний час і проживає. 15 лютого 2010 року [PERSON] склав заповіт про те, що на випадок його смерті все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на момент смерті заповідає дочці [PERSON], [INFO]. Даний заповіт посвідчений Перелюбською сільською радою за зареєстрований в реєстрі за № 2. 02 лютого 2011 року батько позивачки [PERSON] помер, про що Перелюбською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 166249 та зроблено актовий запис № 10. За життя покійний був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належать земельні ділянки, власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 817263, до якого увійшли: земельна ділянка площею 3,15 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 30972,64 грн.; земельна ділянка площею 0,72 га, пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 2581,70 грн. Спадкоємцем [PERSON], за заповітом, являється позивачка. Заяву про відмову від прийняття спадщини вона не подавала. За таких обставин та відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадщину прийняла лише позивачка, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем (довідка Перелюбської сільської ради № 74 від 23.02.2018). Відповідач у відповідності до вимог статті 1277 ЦКУ не подавав до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, судом спадщина відумерлою не визнана. Відповідно до вимог статей 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка виявила бажання оформити належним чином право на спадкове майно, тому і звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надала докази прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], але в документах вона\~\~не знайшла оригіналу державного акту на право власності на земельні ділянки, а за відсутності правовстановлюючих документів неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Нажаль документ був втрачений, тому для вирішення даного спірного питання позивачка вимушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання спадкодавцем документів на земельні ділянки позивачка звернулася із заявою до Відділу Держземагенства у Корюківському районі у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію. Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений\~Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об?єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з\~ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного зрозуміло, що позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна покійних батьків, так як відповідно до положень частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із статтею 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень статей 1218, 1220, 1223, 1268, 1296 \~ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно витягу загальна вартість земельних ділянок становить 33554,34 \~грн. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельні ділянки, позивачка прийняла спадщину після смерті батька, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельні ділянки. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved