Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

заявник [PERSON], [INFO], звернулась в суд з заявою та просить постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання на території України в с. Семигинів Стрийського району Львівської області на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 р.). В обґрунтування заявлених вимог заявниця покликалась на те, що вона, [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], народилась [INFO] в с. Семигинів Стрийського району Львівської області про що в книзі реєстрації народжень Семигинівської сільської ради Стрийського району Львівської області 22 січня 1986 року зроблено запис №1. Разом з батьками була зареєстрована в домі її бабці в с. Семигинів Стрийського району Львівської області. У віці семи років пішла вчитися до Семигинівської школи, де навчалась до 2000 року. В 2000 році, коли їй виповнилося чотирнадцять років разом з батьками виїхала до Росії. В січні 2007 року повернулась додому на Україну. Так як виїхала з території України неповнолітньою, відповідно не мала паспорту громадянина України. Шістнадцять років, на момент отримання паспорта громадянина України, їй виповнилося за межами України, відповідно після повернення додому їй паспорт вже не видавали. Оскільки без встановлення даного факту в судовому порядку вона позбавлена можливості отримати громадянство України, тому вимушена звернутись в суд з даною заявою. Заявник та її представник, [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просять її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Стрийський міський відділ головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що дійсно [PERSON] проживала на території України в с. Семигинів Стрийського району Львівської області на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 р.). Суд заслухавши пояснення свідків, оцінюючи зібрані в сукупності докази та матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 січня 1986 року [PERSON] народилася [INFO] в с. Семигинів Стрийського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про народження 22 січня 1986 року зроблено запис за №1. Відповідно до записів в будинковій книзі для прописки громадян в будинку [ADDRESS], [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 10 травня 1988 року по 27 травня 1996 року. Дані відомості також підтверджуються довідкою від 14 січня 2016 року №19 виданою виконкомом Семигинівською сільською радою. Згідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 01 березня 2007 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, заявниця та [PERSON] 01 березня 2007 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №57. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: доньки - [PERSON], [PERSON] та син - [PERSON]. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями свідків та наявними у матеріалах справи доказами. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд встановлює факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1990 року.. На підставі викладеного,

Outcome: approved