Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області, діючи в інтересах держави в особі Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, мотивуючи його тим, що 10.08.2012 року Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області прийнято рішення № 17/7 «Про затвердження Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради». Маневицькою місцевою прокуратурою при вивченні стану дотримання вимог містобудівного та бюджетного законодавства у частині виконання договорів про пайову участь забудовників у розвитку населених пунктів на території м. Ківерці та Ківерцівського району встановлено, що [PERSON] до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Волинській області подав декларацію ВЛ 143143150201 від 11.11.2014 року про готовність об'єкта до експлуатації по завершенню нового будівництва станції технічного обслуговування транспортних засобів за адресою с. Прилуцьке, вул. Єршова, 11, Ківерцівського району Волинської області, однак в порушенні вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач не виконав покладеного на нього вищевказаним законом обов'язку щодо укладення договору про пайову участь. Посилаючись на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області не отримано на розвиток інфраструктури населеного пункту коштів, сума яких становить 36530 грн., просить стягнути з відповідача на користь Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 36530 грн. В судовому засіданні представник Маневицької місцевої прокуратури Волинської області Маковецька І.В. та представник Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області Маковецька Ю.В. позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов визнали, не заперечили щодо розміру завданої шкоди, однак просили в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропущенням позивачем строків позовної давності для звернення до суду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.08.2012 року Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області прийнято рішення № 17/7 «Про затвердження Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради» (а.с.12). Рішенням Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 9-8/2016 від 13.05.2016 року «Про перегляд рішення Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 17/7 від 10.08.2012 року» затверджено Положення про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради у новій редакції та затверджено типову форму Договору про пайову участь в розвитку інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради (а.с.18-19). Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради величина пайової участі встановлюється в розмірі 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд (а.с.21). Як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації серії ВЛ № 143143150201 від 11.11.2014 року по завершенню нового будівництва станції технічного обслуговування транспортних засобів за адресою с. Прилуцьке, вул. Єршова, 11, Ківерцівського району Волинської області кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 365 300 грн. (а.с.6-11). Відповідно до повідомлення Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 01-18/541 від 18.09.2017 року [PERSON] рекомендовано виконати вимоги ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подати до Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області звернення про укладення договору про пайову участь (а.с.32). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 71 Бюджетного кодексу України пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Прилуцька сільська рада Ківерцівського району Волинської області була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Виходячи з зазначеного, заявлені прокурором вимоги щодо стягнення із відповідача збитків в розмірі 36530 грн. (10 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта) відповідають вимогам чинного законодавства, яке регулює дану сферу правовідносин та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Прилуцької сільської ради, затвердженого рішенням Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 9-8/2016 від 13.05.2016 року, а відтак позов є підставним і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання представників відповідача [PERSON] та [PERSON] щодо пропущення позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом виходячи з наступного. Для відшкодування упущеної вигоди цивільним законодавством встановлено загальний строк позовної давності в три роки (ст.257 ЦК України). Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положеннями ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки об'єкт будівництва прийнято в експлуатацію 11.11.2014 року, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 19.09.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та

Outcome: approved