Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.11.2000 року у відділі РАЦС Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 2161 позивач зареєструвала шлюб з гр. [PERSON]. Від цього шлюбу 28 грудня 2009 року народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а після розірвання шлюбу залишиться з матірю. Спільне життя з відповідачем не склалось. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки, чоловік останнім часом різко змінив своє ставлення до позивача, як до дружини та до спільної доньки. На примирення не згодна. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не зявилася, проте подала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання також не зявився, але також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами 11.11.2000 року у відділі РАЦС Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 2161 було укладено шлюб (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 158502, 28 грудня 2009 року народилася [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved