Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що є єдиною дитиною покійної матері, та на час смерті останньої позивачу виповнилось 55 років. Так як позивач вважає себе непрацездатною особою, за станом здоров'я потребує постійного лікування, а матір залишила після смерті заповіт, тому позивач просить: прийняти рішення, що підтверджує право позивача на обов'язкову частину у спадщині в розмірі, що відповідає 50% від майна, вказаного у заповіті; зобов'язати нотаріальну контору видати свідоцтво на спадщину на обов'язкову частину а також здійснити охорону спадкового майна; утримати з державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Наталії Миколаївни понесені судові витрати а також рекомендувати Головному управлінню юстиції відсторонити нотаріуса від займаної посади. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Законні представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вважали позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, що з'явились до суду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Листом від 10.10.2014р. за № 3869/02-14 державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частину у спадщині померлої [INFO] матері [PERSON], яка залишила заповіт на належну їй квартиру [ADDRESS] іншій особі, повідомила про те, що непрацездатними вважаються особи, що досягли загального пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття (дата смерті) спадщини пенсійного законодавства, та інваліди І, ІІ, III груп незалежно від того, чи була їм призначена пенсія. Загальний пенсійний вік визначається з дотриманням вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років. До досягнення цього віку у 2014 році право на пенсію мають жінки 57 років, які народилися з 01 квітня по 30 вересня 1958 року, а оскільки позивачу на день смерті матері не виповнилося 57 років, права на обов'язкову частку у спадщині позивач не має права і видати свідоцтво про право на спадщину згідно ст. 1241 ЦК України після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини підстав немає. Одночасно позивачу було повідомлено, що у неї є право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке не включено до заповіту, для чого їй необхідно до 06.01.2015р. подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини особисто або надіслати до вказаної дати таку заяву, підпис під якою засвідчена нотаріально (а.с. 21). А постановою від 26.11.014р. за № 4727/02-31 державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. відмовила позивачу у здійсненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частину у спадщині до майна померлої [INFO] матері [PERSON] з викладених вище у листі від 10.10.2014р. за № 3869/02-14 підстав а також у зв'язку з тим, що згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Строк на прийняття спадщини встановлено ст. 1270 ЦК України у шість місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину, у тому числі і на обов'язкову частку у згідно ст. 1241 ЦК України, відповідно до ст. 1298 ЦК України видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як роз'яснює в своїй постанові від 30.05.2008р. за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум ВСУ в п. 19 при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Зокрема, той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Також суд бере до уваги роз'яснення, викладені в п.24 зазначеної вище Постанови про те, що при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того суд зазначає, що сторонами у справі є позивач та відповідач. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст. 11 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову належить виключно позивачеві. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом - ч.4 ст. 10 ЦПК України. Проте відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом з метою сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі було роз'яснено позивачу та її представнику про необхідність перевірки наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця, про те, що пред'явлення позову до неповного кола осіб може стати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача може відбутися лише за клопотанням позивача. Разом з тим позивач та її представник наполягали на розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. За положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч.1 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч.1 ст. 1270 ЦК України. Правові підстави вжиття заходів щодо охорони спадкового майна визначені ст. 1283 ЦК України, що триває до закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Та свідоцтво про право на спадщину за положеннями ч.1 ст. 1298 ЦК України видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином суд позбавлений можливості оцінити обґрунтованість заявлених позивачем вимог, оскільки [PERSON] вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо обов'язку доведення обставин, на які вона посилається, не виконано; а також, як вбачається з пояснень законних представників [PERSON], позовні вимоги заявлені не до належного відповідача тощо, оскільки відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину, а пояснення позивача повністю спростовуються встановленими обставинами по справі. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про недоведеність підстав, на які посилалась позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, які підлягають залишенню без задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed