Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

До суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладений договір №601015 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.03.2007 р. Позивач в період грудня 2012 року по квітень 2015 року здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді у нежитлове приміщення [ADDRESS]. Система опалення приміщення є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Зазначене приміщення в позовний період належало відповідачу на праві приватної власності. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 26.11.2011 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Отже, договір № [NUMBER] від 01.03.2007 року припинив свою дію з 26.11.2011 року. Обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір передбачений законом. Оскільки договір з фізичною особою [PERSON] не був укладений, нарахування проводились на особовий рахунок № [NUMBER], з урахуванням теплового навантаження, яке було зазначене в раніше укладеному договорі та за тарифами, встановленими для відповідної категорії споживачів. За спірний період відповідачу було нараховано до сплати 16 006 грн. 69 коп. Відповідач здійснював часткові оплати на загальну суму 1670,13 грн. Станом на 01.12.2015 року заборгованість становить 14336,56 грн. 04.08.2015 року відповідачу було направлено вимогу № 1202/09 від 31.07.2015 року, однак, відповідач добровільно не погасив суму заборгованості. Відповідач свої обов'язки по оплаті спожитої енергії не виконав в повному обсязі, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 14336,56 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» в судовому засіданні Іванчик О.М. позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Додатково пояснила, що вартість послуги з надання теплової енергії залежить від призначення нерухомості. Оскільки квартири відповідача була виведена з житлового фонду, то тарифи на теплову енергію встановлені як для потреб інших споживачів, тобто вище ніж тарифи для населення. Розмір тарифів не залежить від того чи є [PERSON] приватним підприємцем чи ні. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, довірив свої інтереси представляти [PERSON], який заперечував проти позову, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, так як договір № [NUMBER] від 01.03.2007 року припинив свою дію 26.11.2011 року, а інший договір на постачання теплової енергії в приміщення [ADDRESS] не укладався. Постачання позивачем теплової енергії в приміщення відповідача без договору є неприпустимим, оскільки в п. 4 Правил користування тепловою енергією зазначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем та теплопостачальною організацією. Крім того, акт приймання -передачі теплової енергії за грудень 2012 року - квітень 2015 року відповідачем не підписаний, оскільки не був отриманий. Взагалі після 2011 року централізоване опалення було відключено за згодою позивача, але акт про відключення не зберігся, тобто послуга не надавалась. Просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є власником приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.11.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 01.03.2007 року між ФОП [PERSON] та Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Жовтневого району укладений договір №601015 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Теплове навантаження складає 0,002936 ГКал/год. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має прав на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів, тоді як відповідно до ст. 25 цього Закону теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації у свою чергу зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору і стандартів. Виходячи з наслідків цих положень споживач згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, 26.11.2011 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Умовами Договору (п. 10.2) визначено, що Договір припиняє свою дію, в тому числі, у випадку ліквідації однієї із сторін. Таким чином, договір № [NUMBER] від 01.03.2007 року «Купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді» припинив свою дію з 26.11.2011 року. Проте, статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання», пунктом 14 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 передбачений обов'язок Споживача укласти з теплопостачальною організацією договір. Відповідно до ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника цього майна. Концерн «МТМ», направляв на адресу [PERSON] лист з пропозицією укласти договір на теплопостачання, як з фізичною особою - власником нерухомого майна. Однак, відповіді на пропозицію укласти договір Відповідач не надав, договір не уклав. Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку, на забезпечення їх здоров'я (ст. З Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї (ст.48 Конституції України), що включає право на житло, заявник здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення [ADDRESS], в зв'язку з тим, що приміщення боржника не є відокремленим від житлового будинку в цілому та не може бути відключено від єдиної системи теплопостачання будинку з причин порушення у випадку відключення технічних та санітарних норм. Також на адресу [PERSON] направлялась рахунок та акт-приймання-передачі теплової енергії за спірний період, а також вимогу щодо погашення заборгованості за теплову енергію № 1202/09 від 31.07.2015 року про погашення заборгованості в розмірі 14 336 грн. 56 коп. Нарахування за спожиту теплову енергію проводяться згідно Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198.Рорзрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються відповідно до теплового навантаження, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористовуючого обладнання в розрахунковому періоді. Нежитлове приміщення № 1 (з тепловим навантаженням на опалення 0,002936 Гкал/год.) знаходиться на першому поверсі житлового будинку по [ADDRESS]. Система опалення приміщення єдина з будинковою. Балансоутримувачем житлового будинку є ЖБК-2 «Абразивного комбінату». Позивач відповідно до Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб'єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Концерн МТМ не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Отже, відключення вказаного приміщення від централізованої системи теплопостачання будинку відсутні як правові підстави, так і технічна можливість. Суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що послуга фактично не надавалась, оскільки централізоване теплопостачання в квартирі відключено, оскільки це не підтверджено належними доказами. Так, згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, контроль за технічним станом, використанням та утримання об'єктів нерухомого майна всіх форм власності покладено на органи місцевого самоврядування. Тому надання дозволу на переобладнання інженерних мереж в житловому будинку, зокрема на переобладнання системи централізованого опалення на індивідуальну - належить до компетенції органів місцевого самоврядування. Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, а також Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2006 р. з наступними змінами. Зазначений Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку в цілому передбачена за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Переобладнання центральної системи опалення на індивідуальну в окремих квартирах багатоквартирних будинків заборонено. Відповідно до п. 24-26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Також, пунктом 29 цих Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Тобто, самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги. Зі згаданих нормативних актів вбачається, що споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але відключення його від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води повинно здійснюватись у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Суду не надано доказів того, що відповідач дотримався вказаного порядку, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Самовільне відключення радіаторів у приміщенні не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги. Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. В п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказані правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами регулюються також ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини (Постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.11.2015 року, справа № 6-582 цс 15). При задоволенні вимог позивача, за правилами ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, як вбачається позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1218 грн. Отже, з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1218 грн.

Outcome: approved