Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

до суду звернулись з позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], в якому просили вселити їх в житловий будинок №7 по провулку Жданова (вул.Малютіна) в м.Новомосковську Дніпропетровської області та зареєструвати [PERSON] в житловому будинку. В обґрунтування позову посилались на те, що відповідач є колишнім чоловіком [PERSON], батьком [PERSON] та власником будинку №7 по провулку Жданова (вул.Малютіна) в м.Новомосковську Дніпропетровської області. [PERSON] одноособово користується будинком №7 по провулку Жданова (вул.Малютіна) в м.Новомосковську Дніпропетровської області. [PERSON], зареєстрована з 19 лютого 1998 року по провулку Жданова, 7 (вул. Малютіна) в м.Новомосковську Дніпропетровської області. Колишній власник будинку - [PERSON], 23 травня 2013 року звертався з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку №7 по провулку Жданова (вул..Малютіна) в м.Новомосковську Дніпропетровської області. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2014 року судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] [PERSON] протягом періоду не проживання в будинку, намагається вселитися в будинок, тому що це її постійне місце проживання. Колишній власник будинку [PERSON], померлий 15 січня 2015 року, а потім відповідач не дали [PERSON] вселитись в будинок і остання вимушена звернутись з позовом до суду. [PERSON] була зареєстрована в [INFO] (вул. Малютіна) в м. Новомосковську Дніпропетровської області разом з своїми батьками [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2011 року була знята з реєстрації в м. Дніпропетровськ в гуртожиток по місцю навчання в Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], де була зареєстрована на весь час навчання, внаслідок чого має право на проживання і реєстрацію в будинку №7 по провулку Жданова (вул. Малютіна) в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Звернувшись до батька - [PERSON] з проханням про вселення в будинок та реєстрацію в ньому [PERSON] отримала відмову, внаслідок чого, посилаючись на тимчасову відсутність за місцем реєстрації внаслідок свого навчання, просить зареєструвати її в будинок та вселити в нього. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Вказуючи, що на час розгляду справи позивач не має власного житла та місця постійного проживання, через що не може працевлаштуватися на роботу. З реєстрації в будинку №7 по провулку Жданова (вул.Малютіна) 7 в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в якому її прописав її дідусь та батько [PERSON], вимушена була знятися через необхідність навчання в м.Дніпропетровську, який знаходиться на значній відстані від постійного місця проживання. Також, змушена була знятися з реєстрації місця проживання в м.Дніпропетровську через закінчення навчання. Іншого житла, яке-б вона могла використовувати для проживання не має. Вказали, що не могли раніше звернутися із позовом, оскільки після смерті колишнього власника будинку не знали, хто є новим власником. Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року заяву [PERSON] задоволено, залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про вселення. Відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в будинку його колишнім власником та його батьком [PERSON] Після припинення шлюбних відносин зі [PERSON], остання в 2012 році, забрала доньку та виїхала з будинку до іншого будинку. З цього часу до будинку за місцем реєстрації не приходила. В 2014 році відповідачем замінено замки від вхідних дверей до будинку. [PERSON], [PERSON] за новими ключами від вхідних дверей не приходили, до нього не зверталися. Зазначив, що [PERSON] декілька разів приходила до будинку, в чому він не перешкоджав. Знав, що донька перебуває на навчанні та зареєстрована в гуртожитку в м.Дніпропетровську. Вказав, що оскільки в будинку, в якому була зареєстрована позивач та з якого за добровільною згодою знялася з реєстрації через вибуття до місця навчання, змінився власник, а отже, позивач не є членом сім`ї відповідача, нового власника будинку і право на збереження права користування припинилося із переходом права власності. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, вказуючи на те, що він є єдиним власником будинку № 7, що знаходиться за адресою: вул. Малютіна в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, що [PERSON] на праві приватної власності згідно Договору дарування від 29 листопада 2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13707256 від 29 листопада 2013 року. На момент розгляду справи у вищезазначеному будинку зареєстрований він та його колишня дружина - [PERSON], яка з 2012 року за місцем реєстрації не проживає. Колишня дружина була зареєстрована в будинку його попереднім власником батьком [PERSON] - [PERSON] Але не дивлячись на те, що [PERSON] зі [PERSON] розлучені і в нього є дружина з дитиною, що мешкають разом з ним, відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Те, що відповідач зареєстрована в будинку перешкоджає позивачу за зустрічним позовом здійснювати право власності, тобто володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Вказуючи, що права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідним від прав самого власника та те, що [PERSON] була зареєстрована в будинку колишнім його власником [PERSON], на час реєстрації була членом родини позивача за зустрічним позовом зазначає, що після припинення шлюбних відносин з ним та на час набуття позивачем за зустрічним позовом прав власника житлового будинку втратила право користування ним із припиненням права власності колишнього власника будинку. Зазначає, що визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та подальше зняття з реєстрації не позбавляє її права на житло, а є тільки правовою підставою для захисту права позивача за первісним позовом, адже в неї є власне житло, а саме - будинок, розташований за адресою вул. Заводська, 45А в м. Новомосковськ, який вона успадкувала після смерті свого батька - [PERSON]. В цьому будинку вона проживає з 2012 року по теперішній час. Представник [PERSON] - відповідача за зустрічним позовом не заперечила проти позову, однак і не визнала його. Вказуючи, що [PERSON] не втратила права користування спірним будинком. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, підстав неявки суду не повідомила. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків. 25 листопада 1995 року укладено шлюб між [PERSON] і [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], від якого 13 квітня 1996 року народилась [PERSON]. Судом встановлено, що 05 жовтня 1996 року [PERSON], який, як визнано сторонами, був батьком [PERSON], набув права власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Малютіна (в наступному через зміну адреси - пров.Жданова), 7, м.Новомосковськ Дніпропетровської області /а.с.11/. У вказаному будинку з 19 лютого 1998 року, зі згоди [PERSON] зареєстрована [PERSON] /а.с.6/. Як свідчить оглянута в судовому засіданні домова книга житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Жданова (Малютіна) 7 в м.Новомосковську Дніпропетровської області, у вказаній книзі з печаткою державного органу, відповідального за реєстрацію місця проживання та підписом відповідної посадової особи містяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання 01 вересня 2011 року [PERSON] в зв`язку з вибуттям до м.Дніпропетровська. 13 жовтня 2011 року [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO] та 02 жовтня 2013 року знято з реєстрації за вказаним місцем проживання /а.с.9/. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] в період з 01 вересня 2011 року по 01 липня 2015 року перебувала на навчанні в Дніпропетровському педагогічному коледжі Дніпропетровського національного університеті імені [PERSON] /а.с.12/. 29 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, у відповідності до якого [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: вул.Малютіна, 7, м.Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 листопада 2013 року /а.с.40/. Згідно з довідкою голови квартального комітету Кварталу № 26 м.Новомосковська від 18 лютого 2016 року, [PERSON] не проживає за адресою: пров. Жданова (вул.Малютіна) 7 в м.Новомосковську Дніпропетровської області з 2012 року по час звернення за довідкою /а.с43/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2014 року [PERSON] в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Новомосковський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] не проживає в житловому будинку по вул.Малютіна 7 м. Новомосковськ з січня 2012 року з поважних причин, якими є перешкоди для проживання створені [PERSON] Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25 листопада 1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 537 розірвано. 12 вересня 2014 року у будинку, розташованому за адресою: вул.Малютіна, 7 в м.Новомосковську Дніпропетровської області зареєстровано [PERSON] /а.с.31/. 14 січня 2015 року [PERSON] помер /а.с.53/. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Також, п.2 ч.1 ст.57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Викладене приводить суд до висновку про те, що після зміни власника будинку (після 29 листопада 2013 року), з урахуванням відсутності доказів реєстрації [PERSON] відповідач за зустрічним позовом без належних правових підстав значиться такою, що зареєстрована у будинку та з урахуванням відсутності договору найму житлового приміщення, укладеного між новим власником будинку позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом, відсутності доказів на підтвердження наявності іншої правової підстави набуття відповідачем за зустрічним позовом права користування житловим приміщенням, з огляду на дату фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, наявні підстави для задоволення зустрічного позову про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, оскільки втрата права користування житловим приміщенням відповідача за зустрічним позовом є наслідком припинення права власності на житлове приміщення особи, яка була власником будинку на час його відчуження на користь позивача і з переходом до нового власника будинку права власності - право користування членів сім`ї власника - припиняються. Вирішуючи вимоги первісного позову, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Ч.1 ст.6 СК України вказує, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.64 ЖК України відносить до членів сім'ї наймача дружину наймача, їх дітей і батьків. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, в тому числі і тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Водночас, стаття 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 405 ЦК України встановлює, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Внаслідок викладеного, враховуючи підтвердження матеріалами справи факти: зняття позивача з реєстрації 13 жовтня 2011 року через вибуття на навчання до іншого міста; переходу права власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Малютіна, 7 в м.Новомосковську до нового власника 29 листопада 2013 року; втрати позивачем правового статусу члена сім`ї [PERSON] 13 квітня 2014 року з підстав досягнення повноліття; реєстрації [PERSON] у спірному житловому приміщенні 12 вересня 2014 року; відсутності угоди між позивачем та новим власником будинку щодо користування житловим приміщенням, суд вважає, що з переходом права власності на будинок позивач втратила право користування житловим будинком, внаслідок чого правових підстав для вселення та реєстрації позивача у спірному будинку не вбачається і в задоволенні позову належить відмовити. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 гривень підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача. При цьому, враховуючи факт відмови позивачу за первісним позовом у задоволенні позовних вимог, судовий збір з відповідача за первісним позовом не стягується.

Outcome: approved