Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 15.09.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 104. В зв»язку з укладенням шлюбу вона змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу дітей не мають. З 2014 року вони періодично почали проживати окремо, а з червня 2016 року припинили ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин стали постійні конфлікти та суперечки, вчинення відповідачем по відношенню до позивачки психологічного та фізичного насилля, через що вони втратили повагу одне до одного, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просила не надавати. Також пояснила, що раніше вона неодноразово через сварки припиняла спільне проживання з відповідачем, що далі так продовжуватись не може, тому просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об»ємі, підтвердивши пояснення позивачки, просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 15.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стали постійні конфлікти та суперечки, вчинення відповідачем по відношенню до позивачки психологічного та фізичного насилля. В результаті чого сторони втратили повагу одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Сторони обоє просять суд розірвати укладений між ними шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 2014 року сторони періодично почали проживати окремо, а з червня 2016 року припинили ведення спільного господарства. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану та витрати, пов»язані з розглядом справи в суді, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, так як позовна заява підлягає задоволенню в повному об`ємі. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved