Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Заявник 17.03.2020 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на наступні обставини. Іі дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 15.01.1983 року вона уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] » З метою попередньої перевірки документів, що підтверджують право на пенсію за віком вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та на підтвердження трудового стажу надала свою трудову книжку. Інспектором Фонду їй було повідомлено, що у її трудовій книжці у її прізвищі є виправлення останньої літери «а» на літеру «я», тобто її дошлюбне прізвище « [PERSON] » було виправлене на « [PERSON] », у зв`язку з чим їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, в іншому випадку їй буде відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зазначає, що у всіх інших правовстановлюючих документах її дошлюбне прізвище вірно зазначено « [PERSON] ». На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 23.10.1980 року на ім`я « [PERSON] » [INFO] . В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на вимогах заяви наполягає у повному обсязі (а.с.25). Від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить справу розглядати без участі їх представника та винести рішення на розсуд суду (а.с. 21). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.09.1960 року Кіровським районним бюро ЗАГС (а.с. 5). 15.01.1983 року заявник уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». У свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.01.1983 року Бабушкінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська прізвище заявника також зазначено як « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно копії трудової книжки з датою заповнення книжки 23.10.1980 року, у дошлюбному прізвищі заявника є виправлення останньої літери «а» на літеру «я», тобто дошлюбне прізвище « [PERSON] » було виправлене на « [PERSON] ». Також мається запис про зміну прізвища на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 15.01.1983 року (а.с. 7_ В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася, що з метою попередньої перевірки документів, що підтверджують право на пенсію за віком вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та інспектором Фонду було повідомлено про вказане виправлення та запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, в іншому випадку їй буде відмовлено у призначенні пенсії за віком Таким чином, у зв`язку з наявністю вказаного виправлення у написанні прізвища заявника, остання позбавлена можливості оформити пенсію за віком відповідно до її трудового стажу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови,суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням,повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України ( в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. N 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документа. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що трудова книжка, заповнена 23.10.1980 року на ім`я « [PERSON] » належить саме заявнику [PERSON] , [INFO] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через виправлення у її трудовій книжці, не може в повному обсязі реалізувати свої права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved