Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції АТ «Укрпошта» 387710,14 грн; стягнути з [PERSON] на користь АТ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції АТ «Укрпошта» витрати на професійну правничу допомогу адвоката; стягнути з [PERSON] на користь АТ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції АТ «Укрпошта» витрати по сплаті судового збору на суму 5815, 65 грн. 12.08.2019 провадження у вищевказаній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] з 22.09.2006 по 18.05.2015 перебував у трудових відносинах з Харківською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». Працював на посаді водія автотранспортних засобів 3-го класу. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 01.03.2017 правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» стало ПАТ «Укрпошта». 21.12.2018 відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 № 611 згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань змінено тип Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Укрпошта». Харківська дирекція АТ «Укрпошта» діє на підставі Положення про Харківську дирекцію ПАТ «Укрпошта» зі змінами, затвердженими наказом АТ «Укрпошта» від 25.01.2019 №76 «Про внесення змін до наказу ПАТ «Укрпошта» від 23.06.2017 №824 зі змінами» здійснює свою діяльність від імені АТ «Укрпошта» в межах повноважень, наданих їй Товариством та закріплених цим положенням. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року, приблизно о 16 годині, відповідач [PERSON] керував автомобілем «ЗІЛ-130», р.н. - [NUMBER] , що належить Позивачу, рухався по дорозі «Харків- Балаклія» в Харківському районі Харківської області в напрямку м. Харкова, не переконався в безпеці свого руху і приступив до виконання повороту ліворуч на вулицю Зміївську у с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, не дав при цьому дорогу автомобілю «Ford Fusion», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вказаній автодорозі по зустрічному йому напрямку зі сторони м. Харкова, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, п.10.1 п.16.13Правил дорожнього руху України. Порушення [PERSON] вказаних правил полягало у тому, що перед здійсненням маневру повороту ліворуч, відповідач [PERSON] не впевнився в його безпеці, не дав дорогу автомобілю «Ford Fusion», р.н. [NUMBER] , який рухався прямо в зустрічному йому напрямку, створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху та допустив зіткнення з зазначеним автомобілем. В наслідок цього ДТП потерпілому [PERSON] завдано тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014, який було змінено в частині призначення покарання ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.05.214, [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22.04.2016 зі змінами внесеними рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.06.2016 та поставою Верховного суду від 14.03.2018 у справі 635/4944/14-ц за позовом [PERSON] до Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди з Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 187710,14 грн та моральну шкоду 200 000 грн. Відповідно до даних Платіжного доручення № 8519 від 09.07.2018 р. Харківська дирекція ПАТ «Укрпошта» виплатила на користь [PERSON] 387 710,14 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наявність вини відповідача, а також факт знаходження відповідача у трудових відносинах з позивачем встановлено вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст.130,132-134КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 3 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з позивачем, завдано останньому матеріальну шкоду у сумі 387 710,14 грн. Тому, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] виплаченого позивачем відшкодування. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір у сумі 5 815,65 грн. В той же час, жодних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем не надано, тому суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial