Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 29.10.2021 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 i до її повноліття. 05.11.2021 позивач [PERSON] звернулася до Барського районного суду Вінницької області з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат по справі, які складаються з 6000,00 гривень послуги за надання правничої допомоги, 150,00 грн. - транспортні послуги. Заява мотивована тим, що відповідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про розподіл витрат по справі, про що було заявлено до закінчення судових дебатів у справі. Враховуючи положення ст. 137, ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат на підтвердження яких надані письмові докази. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чуприна О.М. не з`явилися. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат, дослідивши надані докази на підтвердження сум понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 29.10.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При ухвалені рішення у даній справі питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось. 05.11.2021 позивач звернулася до Барського районного суду Вінницької області з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат по справі, які вона понесла правову допомогу адвоката в сумі 6000, 00 грн. Згідно ст. 246 ЦПК України , якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 8 від 23.07.2021 з адвокатом Чуприною О.М., яким, зокрема передбачено предмет договору, права і обов`язки сторін, ціна договору, порядок розрахунку. Адвокатом Чуприною О.М. надано договір про надання правової допомоги від 23.07.2021, та акт виконаних робіт та прийому-передачі послуг в обсязі 6000 грн. До заяви про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи долучено розрахунок витрат на правову допомогу, акт приймання передачі адвокатських послуг та квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 29.10.2021. Згідно з актом приймання передачі адвокатських послуг від 10.05.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 10.05.2021, витрати [PERSON] на отримання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи складають 6000 грн. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства представником позивача виконані, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами, які подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що до закінчення судових дебатів у справі представник позивача повідомив у судовому засіданні. Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на надання правничої допомоги. Враховуючи те, що судом при ухвалені 29.10.2021 рішення у даній справі питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що позовні вимоги позивача було задоволено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його. Заяв та клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Вимога позивача про стягнення судових витрат у розмірі 150,00 грн за транспортні послуги задоволенню не підлягає, оскільки вони не обґрунтовані та не доведені позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial