Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До суду надійшов позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивуючи вимоги, позивач вказав, що відповідач разом із дітьми проживала за адресою: [ADDRESS]. Не перебуваючи у шлюбі вона народила трьох дітей, які на момент розгляду справи є малолітніми. Відомості про батьків дітей вказані у актовому записі про народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей. З відповідачем неодноразово проводились бесіди, однак вона своєї поведінки та ставлення до дітей не змінила. Представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, вказуючи, сім'я [PERSON] опинилась в полі зору управління у справах дітей 18.07.2011р. з моменту надходження повідомлення Заводського РВ УМВС України про загрозу життю та здоров'ю дитини. З 2011р. по 2015р. через бездоглядність з боку відповідача діти тричі влаштовувались до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації». За цей час до управління у справах дітей від Первомайської ЗОШ І-ІІІ ст.. №4 надійшло два подання щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків належним чином. Управлінням неодноразово направлялись клопотання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченою ст.. 184 КУпАП. З відповідачем проводились відповідні бесіди, здійснювались візити в сім'ю. Через бездоглядність матері [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав черепно-мозкову травму та проходив курс лікування, 14.01.2017р. малолітні [PERSON] та [PERSON] були госпіталізовані до лікарні через переохолодження та обмороження. Діти часто залишаються без догляду матері, зокрема 03.08.2017р. вночі діти були виявлені за адресою: [ADDRESS] без нагляду дорослих. Після цього випадку діти влаштовані до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації», де знаходяться до теперішнього часу. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за різні правопорушення. На судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона є матір'ю трьох малолітніх дітей, яких вона любить та бажає щоб вони проживали з нею. Служба у справах дітей вимагала у неї влаштуватись на роботу, але постійну роботу вона найти не може, отже має тимчасові заробітки. Деякий час вони проживали за адресою: [ADDRESS] Вона намагалась в силу своїх можливостей створити всі необхідні умови для проживання дітей. Вона купувала дітям одяг та їжу. Голодними її діти ніколи не були. Діти відвідували школу, але вона не завжди може проконтролювати хлопців, які інколи її не слухаються. Були випадки, коли вона залишала дітей разом із матір'ю свого чоловіка, оскільки працювала. Дійсно у 2011р. її батько забрав її сина [PERSON] погостити до м. Миколаєва. Вона його попереджала, що за дитиною необхідний постійний нагляд, оскільки він дуже жвавий, але її батько належним чином не зміг доглянути онука та він був помічений на вікні багатоповерхового будинку. Після цього вона забрала сина до дому. Діти перебувають у КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Вона часто відвідує своїх дітей, бажає повернути їх в сім'ю. На теперішній час вона проживає за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі вона проживає разом із рідним братом. Квартира двокімнатна, отже вона разом із дітьми буде проживати в одній із кімнат, де вона зробила ремонт та є необхідні меблі. Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області надійшли пояснення, відповідно до яких управління просили задовольнити позов в інтересах дітей, та заява про розглядати справу без участі представника управління. Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи та розглянути справу за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1 та 2 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей у актових записах про народження внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідно до копії виписки з історії хвороби №639 25.02.2016р. о 08:00год. до лікарні доставлений [PERSON], який був збитий автомобілем, з підозрою на вдавлений компресійний перелам лобної кістки. В судовому засіданні відповідач пояснила, що дійсно її син [PERSON] взимку 2016р., коли переходив дорогу до школи, був збитий автомобілем. В той час вона не могла провести його до школи, оскільки поспішала на роботу. Але як тільки їй повідомили про це, вона одразу прийшла до лікарні, де вона разом із сином знаходилась до його одужання. Відповідно до повідомлення Первомайської ЦМБЛ від 30.01.2017р. малолітні [PERSON] та [PERSON] були доставлені до лікарні 14.01.2017р. о 23:20год. та перебували на стаціонарному лікуванні до 16.01.2017р. [PERSON] з діагнозом відмороження підошовної поверхні обох стоп І ст.., а [PERSON] з діагнозом загальне переохолодження. 18.01.2017р. від Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області до управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області надійшло повідомлення про те, що до дитячого відділення Первомайської ПЦМБЛ без батьків доставлені малолітні [PERSON] та [PERSON], які 15.01.2017р. були оглянуті лікарем та їм був встановлений діагноз: переохолодження та обмороження. Відповідно до інформації про проведення 16.01.2017р. рейду «Діти вулиці» була відвідана родина [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] в результаті чого з'ясовано, що, зі слів сестри біологічного батька дітей, яка проживала в іншій частині будинку, [PERSON] направилась на побачення до свого чоловіка, якій відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а діти залишені самі. Також було встановлено, що діти продуктами харчування забезпечені, в приміщенні придбано, тепло. Відповідач пояснила, що в січні 2017р. вона перебувала на роботі, сини поросили дозволу піти з колядками по сусідах. Вона дозволила, коли повернулась після 17:00год, виявила, що хлопців ще немає вдома. Вона їх шукала, але пізніше їй повідомили, що діти потрапили до лікарні із переохолодженням та обмороженням, після цього вона направилась у лікарню. Відповідно до листа № 53/1059 від 01.12.2015 р. відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме: 17.03.2011 р. за ст.. 173 КУпАП - дрібне хуліганство; 17.03.2011 р. та 30.09.2014 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП - розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях; 07.08.2015 р., 15.09.2015 р., 17.09.2015 р. та 18.09.2015 р. за ч. ч. 1, 2 ст. 181-1 заняття проституцією. Даним листом також повідомлено, що 30.09.2014 р. відповідно до ст.. 260 КУпАП було застосовано адміністративне затримання; порушено кримінальну справу (крадіжка) № 10-25-00707001 від 17.12.2010 р. Згідно копії листа Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області від 19.06.2017р. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 06.06.2017р. та 24.01.2017р. за ч.1, ч.2 ст. 184 КУпАП, 31.08.2016р. за ч.1 ст. 184 КУпАП. Однак до суду не надані докази на підтвердження того, що відповідач визнана винуватою у вчиненні зазначених правопорушень. В матеріалах справи наявна копія пояснень від 29.05.2017р. без зазначення прізвища, відповідно до яких сусіди повідомляють, що діти, які проживають за адресою: [ADDRESS] невиховані, голодні, здійснюють крадіжки виробів з металу, кидають камінням у вікна, однак пояснення надані невідомими особами, крім того, з доказів, доданих до позову вбачається, що за зазначеною адресою також проживає сім'я сестри чоловіка відповідача зі своїми дітьми, отже суд не приймає як доказ вказані пояснення. Представник позивача вказав, що діти сестри чоловіка відповідача малого віку, отже про них не може йтись у вказаних пояснень, однак жодних доказів на підтвердження зазначеного до суду не надано. Відповідно до повідомлення Первомайського ВП ГУНП України вночі 03.08.2017р. малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] були виявлені у квартирі [ADDRESS], де вони перебували без нагляду дорослих з неповнолітнім [PERSON], отже вони були тимчасово поміщені до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради як такі, що опинились в складних життєвих обставинах. Відповідач пояснила, що влітку 2017р. вона поїхала на заробітки приблизно на місяць, а дітей залишила на мати співмешканця. Однак співмешканець сестри чоловіка, який також проживав в цьому будинку, часто сварився на її дітей, тому, як вони пояснили, вони пішли до свого знайомого [PERSON] Відповідно до характеристик на [PERSON] та [PERSON] наданих директором школи та класним керівником Первомайської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, мати не цікавиться навчанням дітей, безвідповідально ставляться до їх виконання, інколи вона зважала на зауваження класного керівника, за викликом відвідувала школу, проте на батьківські збори не з'являлась. З матір'ю проводились бесіди, яка адекватно реагувала на зауваження, але позитивних змін не відбувалось. Одяг дітей не завжди відповідав сезону. Протягом 2016-2017р. класний керівник відвідувала сім'ю відповідача та виявила, що умови через антисанітарію не придатні для проживання дітей. Сім'я потребує контролю з боку соціальних служб. Згідно характеристики на [PERSON], наданої директором школи та класним керівником Первомайської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, дитина забезпечена сезонним одягом, шкільним приладдям, мати відвідує батьківські збори, але не приділяє уваги вихованню сина, не зацікавлена тим, що хлопцю потрібно відвідувати гуртки. З матір'ю проведена бесіда про допомогу синові у навчанні та про пропуски уроків без поважних причин. Відповідно до характеристик дітей, наданих директором та класними керівниками Первомайської ЗОШ №9, діти навчались у зазначеній школі з 01.09.2017р. Мати жодного разу не цікавилась навчанням та вихованням дітей. На підставі викладеного вище орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради 15.02.2018р. зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Свідок [PERSON], яка працює вчителем Первомайської ЗОШ І-ІІІ ст.. №4, пояснила, що знає відповідача з того часу, як до її класу прийшов [PERSON], потім вони познайомилась з іншими дітьми відповідача. Спочатку про неї було враження непогане, але згодом воно змінилось. Мати відвідувала школу, але дуже рідко. Хлопці пропускали уроки, не виконували домашнє завдання, шкільний матеріал майже не засвоювали, гуртки не відвідували. [PERSON] більш дисциплінована. На її запитання мати відповідала, що сини її не слухаються. Відповідач залишала дітей самих без нагляду. Були випадки, коли [PERSON] приходив до школи брудний. Інколи він був одягнутий не по сезону. Вважає, що [PERSON] не може виконувати батьківські обов'язки. Фахівець із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], яка була допитана в якості свідка, пояснила, що після відібрання дітей та поміщення їх до центру вона відвідувала та залишала сповіщення за місцем проживання відповідача, однак вона до них не зверталась, намірів повернути дітей в родину не виказувала. Коли діти потрапили до лікарні з обмороженням, вони були брудні, занедбані. Коли [PERSON] прийшла до лікарні, то не запитала про стан дітей, але влаштувала сварку, щоб повернули дітей. Речами та лікуванням дітей вона не забезпечила. Із соціального супроводу вона було знята з негативним результатом, оскільки рекомендації не виконувала, відмовлялась співпрацювати. За допомогою до центру вона не зверталась. Були випадки, коли відповідач залишала дітей без нагляду. Коли вона відвідувала родину відповідача, то запасів продуктів харчування не було, в помешканні було брудно, речі розкидані. Свідок [PERSON], яка обіймає посаду інспектора відділу ювенальної превенції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області пояснила, що вона особисто складала протоколи відносно відповідача про невиконання нею батьківських обов'язків. Коли вона відвідувала її, то в будинку були антисанітарні умови, речі розкидані. Директор КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» [PERSON] пояснила, що діти перебувають у центрі до теперішнього часу. Потрапили вони до центру не вперше. Раніше, коли відповідач забирала дітей з центру вона зобов'язувалась доглядати за дітьми. Мати дітей з'явилась до центру 10 жовтня 2017р. та з того часу вона відвідує дітей. Із дітьми працювати не просто. Хлопці можуть бути не керованими, проявляти агресію, грубість. Оточення [PERSON] та спосіб її життя негативно вплинули на дітей. Однак, [PERSON] відвідує дітей, спілкується з ними. Спочатку у дітей була образа на мати, особливо у [PERSON], яка казала, що не бажає повертатись до неї, але з часом, вони засумували та, коли відповідач стала їх відвідувати, змінили своє ставлення, бо люблять матір. Вони дуже чекають на неї, стараються та бажають повернутись до дому. В судовому засіданні з'ясована думка дітей, які зазначили, що дуже бажають повернутись до дому, до своєї матері, яку вони люблять. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про розбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтувань. Суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (mutatis mutandis, справа «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), N 11057/02, пункт 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» (Wallova and Walla v. the Czech Republic), N 23848/04, пункт 72, від 26 жовтня 2006 року; «Гавелка та інші проти Чеської Республіки» (Havelka and Others v. the Czech Republic), N 23499/06, пункт 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К.А. проти Фінляндії» (K.A. v. Finland), N 27751/95, пункт 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії» (Moser v. Austria), N 12643/02, пункт 68, від 21 вересня 2006 року). У позовній заяві вказано, що відповідач не забезпечила належні умови для проживання дітей, але жодних доказів на підтвердження того, що діти проживали разом із матір'ю в неналежних умовах, суду не надано. Переконливі докази наявності реальної небезпеки для здоров'я дітей у разі залишення їх в сім'ї, яка не може бути усунута іншими заходами, ніж відібрання дітей від матері, суду також не надані. Відповідач бажає виховувати та утримувати дітей в подальшому, діти також бажають повернутись до матері та проживати разом із нею. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача слід відмовити. Однак, з огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконує батьківські обов'язки по утриманню та вихованню дітей, оскільки в достатній мірі не піклується про стан їх здоров'я, не забезпечує їх навчання та соціальну адаптацію, отже суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей випливають із вимоги про позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Outcome: dismissed