Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, за час спільного життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач участі у вихованні не бере та не надає матеріальної допомоги, від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється. На неодноразові звернення позивача щодо надання допомоги [PERSON] не реагує. За таких обставин, оскільки шлюб між сторонами розірвано 25.09.2014, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час з розрахунку 2000 грн. щомісячно, всього за 34 місяці на загальну суму 68000 грн., з подальшою виплатою аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити, а також пояснила, що відповідач на протязі трьох років допомоги на утримання доньки не надавав, не займався її вихованням, станом здоровя не цікавився. Відповідач у судове засідання не зявився і відомостей про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в ході розгляду справи позов визнав частково у частині щомісячного стягнення аліментів у сумі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття та вказав, що відповідач перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину та офіційно не працює, у звязку з чим, сплачувати аліменти у більшому розмірі не має можливості, щодо задоволення решти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що позивач не довела факт звернення до відповідача з приводу виплати аліментів, а також не зверталася до суду з цього приводу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/2078/14-ц від 25.09.2014, [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 088215 від 19.09.2007, виданого виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, позивач і відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 21 від 05.01.2017, виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON], [INFO], проживає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с 28). У відповідності до довідки № 48 від 02.09.2016, виданої Кинашівською загальноосвітньою школою Тульчинської районної ради Вінницької області, [PERSON] навчається у третьому класі, її вихованням займаються мати, баба та дід (а.с. 27). Крім того, відповідно до листа лікаря [PERSON]В, дитина [PERSON] часто хворіє, її лікування займаються мати та баба, батько станом здоровя дитини не цікавився (а.с. 26). Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. В частині 3 ст. 181 СК України, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років станом на момент звернення до суду становив 1860 грн., тобто мінімальний розмір аліментів у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, становить 930 грн. Згідно положень статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормами ст. 191 СК України, визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивач заявивши вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., не надала суду будь-яких доказів в обґрунтування визначеного нею розміру аліментів. Разом з тим, враховуючи, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти у примусовому порядку, визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що на утриманні [PERSON] знаходиться малолітня дитина, а також, що останній не має зареєстрованого місця роботи, у звязку з чим, з нього слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів за минули час за період 34 місяці з розрахунку 2000 грн. щомісячно, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні у повному обсязі з огляду на те, що позивач в ході розгляду справи не надала доказів вжиття нею заходів спрямованих на отримання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати. Наявні у матеріалах справи копії претензій щодо сплати аліментів, на думку суду не є належними та допустимими доказами, оскільки не містять жодних даних про отримання їх відповідачем та ухилення останнім від сплати аліментів. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави суму судового збору - 320 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial