Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Трушівської сільскої ради звернувся до суду із заявою, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,59 га, з яких 1,2904 га - рілля (кадастровий номер 7125487500:01:001:0935), 0,2971 га - кормові угіддя (кадастровий номер 7125487500:01:004:0935), які розташовані на адміністративні території Трушівської сільської ради та на праві приватної власності належать померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-17-974. Просить суд визнати вказане майно безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР та передати його у власність територіальної громади с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області в особі Трушівської сільської ради. В судовому засіданні прокурор Святокум О.С. підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Трушівська сільська рада явку представника до суду не забезпечила, на адресу суду направила заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть також звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. На підставі ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (ч. 4 ст. 56 ЦПК України). Судом встановлено та підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00025952755 від 13.03.2020 року, що [INFO] померла [PERSON] . З наведеного суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу, а саме більше двадцяти років, орган місцевого самоврядування не вчиняв жодних юридично значимих дій для визнання спадщини, які відкрилась після смерті [PERSON] , відумерлою. Також у штатному розписі Трушівської сільської ради відсутня посада юрисконсульта, відповідно за таких обставин орган місцевого самоврядування не має об`єктивної можливості реалізувати своє право на набуття права власності на належне померлій майно. За таких обставин суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах наявні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування. Також судом встановлено, що померлій належала земельна ділянка площею 1,59 га, розташована в адміністративних межах Трушівської сільської ради. Дана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-17-974 від 18.02.2004 року, що також підтверджується і листом № 18-23-0.340-319/112-19 від 31.10.2019 року відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі. Під час розгляду справи судом було встановлено, що спадкоємців у померлої [PERSON] не було, оскільки вона проживала одиноко, що підтверджується довідкою Трушівської сільської ради № 264 від 19.03.2020 року. Крім того судом було встановлено, що за життя померла заповітів не складала, із заявами про прийняття спадщини після її смерті ніхто не звертався. В абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УPCP), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529- 531 ЦК УРСР. Згідно до ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР (1963 року), що діяв на час виникнення даних правовідносин, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. З наведеного вбачаються підстави стверджувати, що після смерті [PERSON] спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не було, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, оскільки вона була одинокою. Відповідно, з урахуванням вимог чинного станом на той період часу законодавства, після спливу визначеного ЦК Української РСР (1963 року) строку на прийняття спадщини, за умови відсутності спадкоємців у померлої особи, все майно, що увійшло до спадкової маси, автоматично переходить до держави. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заява заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури про визнання спадщини безхазяйним майном та передачу безхазяйного майна у власність територіальної громади є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved