Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Hundai Veracruz від 10.11.2014 року. 19 травня 2015 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у цій справі була затверджена мирова угода. Укладена між [PERSON] і [PERSON] Також ухвалою суду у цій справі від 19.05.2015 року було задоволено заяву позивача та її позов до [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля був залишений без розгляду. У звязку з розглядом даної справи нею були понесенні витрати на правову допомогу, у загальному розмірі 18\~359,28 гривень. Крім того, дізнавшись про поданий позивачкою позов, в якому остання зокрема просила суд повернути їй спірний автомобіль, який був придбаний нею [PERSON], а також через те, що на спірний автомобіль ухвалою суду був накладений арешт, що перешкодило їй використовувати цей транспортний засіб за призначенням, у неї загострилися хронічні захворювання та вона вимушена була лікуватися, на що нею було витрачено 730 гривень. Крім того, такими діями їй була завдана моральна шкода, а саме через початок судового розгляду та арештом автомобіля вона перенесла нервове потрясіння; належний їй автомобіль вона не могла тривалий час використовувати за призначенням (вона не змогла поїхати на автомобілі з онуком на море, не могла їздити до садової ділянки тощо). Вказані обставини негативно впливали на її психофізичний та психоемоційний стан, завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 10\~000 гривень. За таких обставин, просила суд стягнути з відповідача на її користь 18\~359,28 гривень витрат на правову допомогу; 730 гривень завданої матеріальної шкоди та 10\~000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В судове засідання позивач та її представник не зявилися. Від представника позивача надійшло клопотання в якому він просив позов розглянути за його відсутності. Надав письмові пояснення, в яких виклав доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що оскільки її колишній чоловік [PERSON] фактично викрав належну їм на праві спільної власності спірну машину, яку потім продав [PERSON], вона вимушена була звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Вважає, що вона діяла правомірно та належним чином захищала свої права. Також зазначила, що у випадку і завдання певної шкоди [PERSON] у звязку з розглядом цивільної справи, то таку шкоду має відшкодовувати саме [PERSON], а не вона. Оскільки в наступне судове засідання відповідач не зявилася, причини своєї неявки суд не повідомила, судом прийнято рішення про продовження розгляду справи за її відсутності. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Згідно досліджених матеріалів цивільної справи №686/23562/13-ц встановлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розподіл майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Згідно позовних вимог [PERSON], просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], який був придбаний нею та колишнім чоловіком [PERSON] під час шлюбу, та був відчужений останнім без її згоди; виділити вказаний автомобіль [PERSON], а також будівельні матеріали на суму 20\~000 гривень, які використані на будівництво гаражу бокс №173 блок 6 в гаражному кооперативні «Будівельник» по вул. Геологів, 22 у м.\~Хмельницькому, виділити їй цегляний гараж в гаражному масиві «Нева», який розташований по вул. Вокзальній 137 блок 4 бокс №277, земельні ділянки, що розташовані за межами населеного пункту на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району площею 0.14 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства відповідно. У своєму зустрічному позові [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована по вулиці Шепетівській, 8 у м. Хмельницькому; визнати за [PERSON] право власності на гараж у гаражному масиві «Нева», що по вул. Вокзальній, 137 блок 4, бокс 227 та стягнути з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію за автомобіль [NUMBER] у сумі 61\~000 гривень. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля було залишено без розгляду, відповідно до п.5 ст.207 ЦПК України (за заявою позивача). Стосовно решти позовних вимог [PERSON], та вимог [PERSON] за зустрічним позовом, 19 травня 2015 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області була затверджена мирова угода між сторонами, а провадження у справі було закрито. Як вбачається із суті позовних вимог [PERSON], остання, зокрема просить стягнути з [PERSON], понесені нею судові витрати з надання правової допомоги при розгляді вищевказаної цивільної справи. При цьому посилається на положення ст.89 ЦПК України, та зазначає про необґрунтованість дій останньої. Види судових витрат, порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений у главі 8 ЦПК України. Згідно приписів ст.89 ЦПК України, положеннями якої визначений порядок розподілу судових витрат у разі відмови від позову і укладення мирової угоди,у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат. В інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Виходячи із змісту глави 8 ЦПК України, розподіл судових витрат між сторонами, вирішується судом при розгляді справи та ухвалення рішення по суті, чи при вирішенні питання про закриття провадження у справі, за відповідною заявою сторони, а не шляхом предявлення окремої позовної заяви. Таким чином позивачем обраний невірний спосіб захисту в частині вимог щодо відшкодування понесених судових витрат у цивільній справі, у звязку з чим в цій частині у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача завданих матеріальних збитків у сумі 730 гривень, які повязані з оплатою лікування, а також спричиненої моральної шкоди у сумі 10\~000 гривень суд виходить з наступного. Загальні положення про відшкодування шкоди визначені у параграфі 1 глави 82 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно частин 1 та 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частин 1, 2 ст.23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Отже відповідно до загальних принципів відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є неправомірність дій (вина) особи та причинний зв'язок між неправомірними діями та завданою шкодою. В якості обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди та моральної шкоди, позивачем зазначено, що внаслідок необґрунтованих та безпідставних дій відповідача, якою заявлені до неї позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним, накладення на цей транспортний засіб арешту, у неї загострилися хронічні захворювання, у звязку з чим вона вимушена була звертатися до лікарів, та нести відповідні витрати; крім того цими діями (зокрема арештом) вона фактично була позбавлена можливості користуватися придбаним нею автомобілем, що спричинило їй душевні страждання. Відповідно до приписів ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В якості обґрунтування понесеної матеріальної шкоди позивачем долучені виписки з амбулаторної картки та копії чеків про придбання певних ліків. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що з представлених документів (виписки з амбулаторної картки) вбачається лише факт звернення останньої до медичного закладу. При цьому жодних доказів тому, що погіршення стану здоровя та відповідно звернення за медичною допомогою позивача було обумовлено саме внаслідок розглядом вищевказаної цивільної справи, останньою суду не представлено. Крім того суд звертає свою увагу на те, що відповідно до приписів ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. З огляду на викладене, посилання позивача на те, що відповідачем було заявлено безпідставні позовні вимоги, які остання залишила без розгляду за власною заявою, як на доказ неправомірності дій останньої, судом не приймаються до уваги, оскільки подання заяви про залишення позову без розгляду є диспозитивним правом позивача. До того ж, як встановлено подання такої заяви в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля було обумовлено укладенням мирової угоди між сторонами щодо порядку розподілу спільного майна (в тому числі і цього транспортного засобу). Щодо посилань на неправомірність накладення арешту на спірний автомобіль суд зазначає, що такий арешт був накладений за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про забезпечення позову від 17.04.2014 року. За наслідками розгляду заяви [PERSON] про скасування вжитих заходів забезпечення позову ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2014 року у задоволенні такої заяви було відмовлено. Вказана ухвала місцевого суду [PERSON] оскаржена не була. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування завданої відповідачем матеріальної і моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed