Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування жилим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 16.06.2014 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за ним визнано право власності на спадкове майно померлого 22.08.2013 року [PERSON] на ? частину нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. 19.09.2014 року право власності на частку спадкового майна було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень. Однак, відповідачем не надано було вільного доступу до квартири. Згодом позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме просив виділити у користування [PERSON] кімнату площею 13,1 кв.м. та лоджію 1,7 кв.м., [PERSON] виділити кімнату площею 12,6 кв.м., виділи у загальне користування кухню площею 6,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральну площею 1 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., суміжну кімнату 16,4 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача в заяві про уточнення позову вказано, що позовні вимоги підтримує та просив провести судове засідання у його відсутність. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, просив розглядати справу у його відстутнісь. Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16.06.2014 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно померлого 22.08.2013 року [PERSON] на ? частину нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с.4-5). 19.09.2014 року право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень (а.с.6). Квартира 3-х кімнатна, має житлову площу - 42,1 кв.м., складається з окремих кімнат: 1-а кімната - 13,1 кв.м., 2-а кімната - 16,4 кв.м., 3-я кімната- 12,6 кв.м., кухня площею - 6,1 кв.м., ванна кімната площею - 2,6 кв.м., вбиральня площею - 1 кв.м., коридор площею - 6,1 кв.м., балкон площею - 0,9 кв.м., лоджія площею - 1,7 кв.м., згідно технічного паспорту (а.с.7-8). У відповідності до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до норми ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п.п. 1, 2, 6 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частина 3 той жде статті регламентує, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Окрім того, пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жили та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Сторонидо суду з питанням про намір виділити в натурі належні їм частки в квартирі не зверталися. Не заявлялися вимоги і про отримання чи сплату матеріальної компенсації за належну співвласникові частку. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Враховуючи вказані норми та оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved