Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Заявник [PERSON] 26 січня 2016 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві вказується, що заявник [PERSON] народився 26 січня 1985 року в с. Андріївці Хорольського району Полтавської області. З 1990 року по жовтень 1991 року проживав у [INFO]. Проте, Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області йому було відмовлено у видачі паспорта України, так як факт набуття ним громадянства України не підтверджено, у звязку з чим заявник звернувся до суду та просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник заінтересованої особи Пирятинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавської області проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши та обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно приписів частини 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Судом установлено такі факти: Заявник [PERSON], народився 26 січня 1985 року в с. Андріївці Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно довідки Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області заявник із 1990 року по жовтень 1991 року проживав у [INFO] разом із своєю матірю [PERSON] в господарстві [PERSON] (а.с. 5). Від 01.09.1992 до 09.06.2000 заявник навчався у Хорольській середній загальноосвітній школі Хорольського району Полтавської області, що зазначено в довідці школи (а.с. 9). Заявник з травня 2003 року проходив службу в збройних силах України (а.с. 10) Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що заявник разом зі своєю сімєю з моменту народження постійно проживав на території України, не виїжджаючи жодного разу за її межі. Проте, Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області, заявнику було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, так як факт набуття ним громадянства України не підтверджено (а.с. 11) Іншим чином, ніж у судовому порядку, установити факт проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року на території України неможливо. При викладених обставинах суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved