Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , зацікавлена особа друга Сєвєродонецька державна нотаріальна контора Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначено, що [INFO] помер її батько [PERSON] який на момент смерті проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При зверненні заявника до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області з метою оформлення спадщини їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів неможливо перевірити факт наявності чи відсутності спадкоємців, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 1268 та 1241 ЦК України, а оформлення запиту до відповідних уповноважених органів є неможливим, оскільки спадкодавець був зареєстрований та проживав в м. Луганськ, що на даний час є територією, на якій органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин, представник заявника вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що [PERSON] , який помер [INFO] на момент своєї смерті проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника - адвокат Риндін Д.І. у судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області в судове засідання не з`явився, про час , дату та місце судового засідання повідомлений належним чином ( а.с.95). Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, вважає, що заява має бути задоволена з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» дає роз`яснення про те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Із роз`яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтв про смерть Серія [NUMBER] від 28 січня 2019 року (а.с9). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.07.1957 (а.с.5) та копії свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 29.06.1979 (а.с.6), померлий [PERSON] є батьком заявника [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 28.01.2019 [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). 13 листопада 2019 року постановою державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровської С.М. відмовлено Демченку Д.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на Ѕ частку права на отримання пенсії, яка належала спадкодавцю, але не була ним отримана за життя в період з 01.07.2018 по 31.12.2018 в сумі 32563 грн. 29 коп., після смерті [INFO] її батька [PERSON] у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів неможливо перевірити факт наявності чи відсутності спадкоємців, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 1268 та 1241 ЦК України, а оформлення запиту до відповідних уповноважених органів є неможливим, оскільки спадкодавець був зареєстрований та проживав в м. Луганськ, що на даний час є територією, на якій органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження ( а.с.14). Відповідно до рішення Білокуракінського районного суду Луганської області від 23 грудня 2019 року встановлено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] ( а.с.104-106). Факт того, що [PERSON] на момент свої смерті проживав з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , підтверджується копією паспорту [PERSON] серія [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 21 грудня 1999 року ( а.с.7-8), копією паспорта [PERSON] серія [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 25 листопада 1999 року ( а.с.10), копією домової книги (а.с.12), довідкою №4667, виданою 22.11.2019 року міським комунальним підприємством «Центр прожилком» філії №4 (а.с.13). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення і потрібне для реалізації її спадкових прав. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт, що [PERSON] на момент свої смерті проживав з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . На підставі ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved