Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачі на підставі договору купівлі-продажу від 28 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 615, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Меженською К.С. є співвласниками квартири (по Ѕ частині кожний), що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння було втрачено, збереглися тільки їх копії. Через втрату правовстановлюючих документів позивачі не можуть вільно розпоряджатися належним їм майном, що змушує їх звернутися за захистом своїх прав до суду з позовом про визнання права власності на вказане вище нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа. Позивачі у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить їх задовольнити. Явка представника відповідача до суду не представляється можливою через проведення на території Луганської області операції об`єднаних сил. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що дійсно позивачі на підставі договору купівлі-продажу від 28 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 615, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Меженською К.С. є співвласниками квартири (по Ѕ частині кожний), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано відповідно до норм діючого на той час законодавства у Державному реєстрі правочинів за № 1401556. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11737344 від 05 вересня 2006 року позивачі є власниками квартири (по Ѕ частині кожний), що розташована за адресою: [ADDRESS] . На дане нерухоме майно було виконано технічну документацію. На даний час оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння було втрачено, збереглися тільки їх копії. Згідно відповіді на запит Луганського обласного державного нотаріального архіву ГТУЮ у Луганській області № 621/01-20 від 31 травня 2018 року вказаний вище договір купівлі-продажу на даний час знаходиться в м. Луганську на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день дублікат договору надати неможливо. Через втрату правовстановлюючих документів позивачі не можуть вільно розпоряджатися належним їм майном. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачі мають право на спірне майно, але із-за незалежних від них обставин не можуть у повному обсязі користуватися своїм правом розпорядження на таке майно через втрату правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved