Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

ЖБК «Будівельник-13» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих за несвоєчасне виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року, частково зміненого рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Будівельник-13» 15 225 грн. 29 коп. - заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Оскільки відповідачем (боржником) не належним чином виконувалось вказане рішення, ним на суму невиконаних зобов»язань (заборгованості) - 15 225 грн. 29 коп., станом на 23 грудня 2015 року за період з 21 березня 2013 року по 22 грудня 2015 року за 1 005 дні нараховані інфляційні втрати - 12 107 грн. 04 коп. та три відсотки річних - 1 275 грн. 38 коп., всього - 13 382 грн. 42 коп. В судовому засіданні представник позивача Євдоченко Н.Д., діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 24 березня 2016 року (а.с.46), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити: стягнути з відповідача на користь позивача нараховані на суму боргу - 15 225 грн. 29 коп. за період з 21 березня 2013 року по 22 грудня 2015 року за 1 005 дні інфляційні втрати - 12 107 грн. 04 коп. та три відсотки річних - 1 275 грн. 38 коп., всього - 13 382 грн. 42 коп. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав вцілому та просив відмовити у їх задоволенні. Вважаючи, що ним наразі рішення суду виконано, борг сплачено 25 лютого 2016 року в сумі 15 225 грн. 29 коп., й оскільки має складний фінансовий стан просив не застосовувати до нього фінансові санкції за неналежне виконання рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року, частково зміненого рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь ЖБК «Будівельник-13» 15 225 грн. 29 коп. - заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (а.с.508, 9-13). Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду в постанові від 01 жовтня 2014 року № 113 цс 14. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Вказане рішення суду відповідачем виконано лише 25 лютого 2016 року, борг сплачено в сумі 15 225 грн. 29 коп., що підтверджується платіжною квитанцією про перерахування коштів на рахунок позивача. Оскільки відповідачем (боржником) не належним чином виконувалось вказане рішення суду, на суму невиконаних зобов»язань (заборгованості), що складає станом на 23 грудня 2015 року за період з 21 березня 2013 року по 22 грудня 2015 року за 1 005 дні нараховані інфляційні втрати - 12 107 грн. 04 коп. та три відсотки річних - 1 275 грн. 38 коп., всього - 13 382 грн. 42 коп., що відповідає чинному законодавству. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved