Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачам належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Дане нерухоме майно по теперішній час не зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, оригінал правовстановлюючого документу було втрачено. Враховуючи вищенаведене, на даний час для реєстрації права власності на дане домоволодіння позивачам необхідно визнати право власності на нього у судовому порядку. Таким чином, позивачі просять суд визнати за ними право власності на вказане нерухоме майно, у рівних долях, по ? частині кожному. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 01 листопада 1986 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А-1ж;а;ґ - житловий будинок; Б - сарай; В, в - літня кухня; Г - сарай; ПГ - погріб; Д - сарай; Е - убиральня; Ж - гараж; З - літній душ; І - сарай; 2;4 - огорожа; 3 - колодязь. Оскільки вказаний договір купівлі-продажу було укладено ще у 1986 році, то дане нерухоме майно по теперішній час не зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, оригінал правовстановлюючого документу було втрачено. Враховуючи вищенаведене, на даний час для реєстрації права власності на дане домоволодіння, позивачам необхідно визнати право власності на нього у судовому порядку. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивачі дійсно набули право власності на вказане нерухоме майно, однак зареєструвати право власності на дане нерухоме майно позивачі не мають можливості з незалежних від них обставин, що позбавляє їх вільно розпоряджатися та володіти належним їм домоволодінням, у зв'язку з чим порушене право позивачів підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved