Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини. В обґрунтування заявленого позивач зазначає, що батьками дитини є сторони, однак відповідач не приймає майнової участі у вихованні дитини. Відповідач позову не визнав та в обґрунтування такої позиції повідомив, що дитина про яку згадує позивач не є спільною. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для переходу до іншого виду судом не встановлено. Проаналізував надані сторонами матеріали, судом встановлено наступне. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків. Копія сторінки № 10 паспорту позивача містить відмітку про те, що з 12 березня 2005 року по 11 серпня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.3-4). Інші надані позивачем матеріали не містять відомостей про перебування її в зареєстрованому шлюбі з іншими особами. [PERSON] є дочкою позивача, народилась [INFO] у м. Житомирі та у графі батько записано [PERSON] (а.с.5). Відповідач має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] з 9 квітня 2002 року. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 СК України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ст. 125 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Суд вважає, що позивачем не доведено факт походження дитини від відповідача. Копія свідоцтва про народження дитини, на утримання якої просить стягувати аліменти позивач, містить відомості про те, що батьком дитини не є відповідач. Позивачем не надано доказів зміни відповідачем прізвища, щоб підтверджувало батьківства щодо згадуваної дитини, як і не надано інших матеріалів, які б свідчили про встановлення батьківства відповідача з інших джерел, рішення суду тощо. Не заявлялось клопотань позивачем про витребування/забезпечення будь-яких інших доказів і суд, враховуючи здійснюване провадження, позбавлений можливості витребувати такі дані за власною ініціативою. Приймаючи рішення у даній справі суд керується і наступними положеннями процесуального законодавства. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом змагальності, який визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed