Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя її мати 31.05.2001 склала заповіт на випадок своєї смерті на розпорядження належного їй на праві особистої власності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038075, виданий 29.11.1996, та все її майно, де б воно не було та в чому б воно не складалося заповіла їй. 19.12.2016 вона подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . 21.12.2016 відповідач також подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . 30.03.2017 державним нотаріуса винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави ненадання оригіналу правовстановлюючого документу. В зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причина його неявки суду не відома. Третя особа - Привільська сільська рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №256 від 29.06.2016 року (а.с. 6). Факт родинних відносин між позивачем та її померлою матір`ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.1956 (а.с.18). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна частка (пай) без визначення меж цієї частки в натурі площею 14,39 умовних кадастрових га, в тому числі ріллі 10,16 га, пасовища 4,16 га, багаторічних насаджень 0,07 га, розташованої на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, яка належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038075 [PERSON] (а.с. 15). Заповітом від 31.05.2001, посвідченим у Привільській сільській раді, запис у реєстрі № 170, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038075, виданий 29.11.1996, та все майно, де б воно не було та в чому б воно не складалося, [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с. 12). 19 грудня 2016 [PERSON] подала заяву до державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори Луганської області про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 7). 21 грудня 2016 [PERSON] також подав заяву до державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори Луганської області про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с. 8). 30 березня 2017 державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області винесена постанова про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави ненадання оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 9). В газету «Сельская Новь», 03.08.2018 була подана об`ява, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0038075, виданий згідно розпорядження Троїцької РДА від 28.11.1996 № 129 на ім`я [PERSON] , вважати втраченим (а.с. 14). В зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved