Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Заступник головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що страждає хронічним психічним розладом з 2008 року. Двічі знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР та Новозлатопольскій психіатричній лікарні у зв'язку із загостренням захворювання. Є інвалідом II групи по психічному захворюванню. У клінічній картині переважає афективно-маячна симптоматика з агресивними тенденціями. У періоди загострення хвороби йде з дому, проживає у посадках, їсть суху крупу та неякісні продукти. Остання виписка 15.09. 2017 року. Після виписки підтримуючу терапію не приймає із-за відсутності критики до хвороби. Із заяви матері [PERSON], психічний стан погіршився: «не спить, бродяжить, відмовляється від їжі, їсть крупу в сирому вигляді, ходить неохайний, кидається з кулаками на мене, погрожує фізичною розправою, не дає спокою ні в день, ні в ночі ні мені ні іншим». 04.06.2018 року о 21.30 годині у супроводі матері та співробітника поліції доставлений в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР по направленню лікаря Більмацької центральної районної лікарні. Оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними тенденціями. Категорично відмовляється від госпіталізації. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих 05.06.2018 року о 9.00 годині оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями. Враховуючи агресивну поведінку по відношенню до матері (кидається з кулаками), неспроможність контролювати свою поведінку та нездатність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. Законний представник у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації [PERSON] Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі\~ст.14\~Закону\~України\~«Про психіатричну\~допомогу»\~особа,\~який\~ страждає\~на\~психічний\~розлад,\~може\~бути\~госпіталізована до\~психіатричного\~закладу\~без її\~усвідомленої\~згоди\~або без\~згоди\~її\~законного представника,\~якщо\~її\~обстеження або\~лікування\~можливі\~лише в\~стаціонарних\~умовах,\~та\~при\~встановленні в\~особи\~тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок\~чого\~вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.06.2018 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Афективно-маячний синдром з агресивними тенденціями. Враховуючи агресивну поведінку по відношенню до матері (кидається з кулаками), неспроможність контролювати свою поведінку та нездатність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже двічі проходив курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved