Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором купівлі-продажу житлового будинку за довіреністю у розмірі 74 780 грн.. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він та відповідач є колишніми чоловіком та жінкою. З 2011 року шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду 26 червня 2015 року. Для реалізації спільного будинку 14 листопада 2012 року ним була надана довіреність відповідачу на продаж житлового будинку [ADDRESS], який перебуває у спільній сумісній власності. На теперішній час, зазначене майно відповідач продала, про що не повідомила, і половину грошей від продажу йому не повернула. Також позивач зазначив, що оскільки житловий будинок [ADDRESS] належав йому з відповідачем на праві спільної сумісної власності, то він має право на половину грошової суми, яку [PERSON] отримала внаслідок його продажу. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Згідно з нормою ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий номер 1784, посвідченого 20.04.2004 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А., [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. 14.11.2012 року було посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] підготувати документи для продажу та продати, на умовах їй відомих, належний на праві спільної сумісної власності житловий будинок [ADDRESS]. Для чого надано їй право, крім іншого, одержувати від продажу належні йому гроші. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 06.11.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області А.В. Прокопенко, [PERSON], яка діє від імені [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS]. Продаж зазначеного садового будинку за домовленістю сторін вчиняється за ціною 149 560 грн, які покупець передав продавцям повністю ще до підписання цього договору. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015року, по справі № 635/8497/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з ч.3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст. 1000 ЦК України , за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. В ст. 1006 ЦК України вказано, що повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], належав позивачу і відповідачу на праві сумісної власності. Оскільки [PERSON] за довіреністю продала зазначений будинок, то [PERSON] має право отримати половину коштів за його продаж. Відповідачем не було надано жодних доказів, що підтверджували б передачу нею [PERSON] коштів за продаж житлового будинку [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved