Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

До Шаргородського районного суду Вінницької області 08 квітня 2019 року з Управління забезпечення роботи Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Постановою Верхового Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Позов [PERSON] (далі-позивач) обґрунтований тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] (далі-відповідач). Від шлюбу, який в подальшому було розірвано, у позивача [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24 липня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 500 грн щомісячно. З часу присудження аліментів зросла мінімальна заробітна плата, зросли доходи відповідача, значно змінився рівень життя, крім цього відповідно до вимог діючого законодавства, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області із твердої грошової суми на частку від заробітку, встановивши їх в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву посилаючись на обставини викладені в ній. Також повідомила, що рівень життя відповідача останнім часом зріс, а розмір аліментів, встановлений за рішенням Шаргородського районного суду в твердій грошовій сумі 500 грн, щомісячно, не відповідає вимогам часу та не забезпечує належний розвиток їх спільного сина [PERSON] . Поряд з цим, повідомила що в іншому шлюбі вона народила сина - [PERSON] , [INFO] , який перебуває також на її утриманні. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в судовому засіданні не визнав позов з таких підстав. Він повідомив, що від іншого шлюбу [INFO] в нього народився син [PERSON] . На утримання зазначеного малолітнього сина та його матері відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. Крім цього, вказав, що не має постійної роботи, на життя заробляє тимчасовими заробітками. Хворіє захворюванням, яке не дає йому змоги працювати. На лікування витрачає значні кошти. Змушений утримувати свого батька-інваліда 3 групи. Крім цього, відповідач повідомив, що приблизно в 2015 році, точного періоду часу він не пам`ятає, однак, як зазначив, це було після постановлення рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 24 липня 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , придбав в кредит автомобіль, кошти за який змушений сплачувати щомісячно. За таких обставин відповідач вважає, що підстав для зміни способу стягнення аліментів, а відповідно і їх розміру немає. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. 7 серпня 2013 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] відповідно до повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 09 липня 2014 року (а.с. 4). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24 липня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки виконавчого комітету Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1204 від 13 грудня 2017 року на повному утриманні в [PERSON] перебуває дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). \~ \~ \~ \~16 серпня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 серпня 2017 року (а.с. 24). Від зазначеного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 02 січня 2018 року (а.с. 25). \~ \~ \~ \~З пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що батько відповідача [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання (а.с. 27). \~ \~ \~ \~У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 грудня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 203). Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 14 вересня 2017 року (а.с. 204). \~ \~ \~ \~Судом досліджено результати звернення [PERSON] в лабораторію «Сінево» в частині їх вартості (а.с. 228-234). Відповідно до товарного чеку №А3-Рз-0019626 від 12 грудня 2018 року, виходячи з пояснень відповідача, ним придбано ліки на суму 5576 грн. Однак, відповідачем не підтверджено належним чином, що саме він придбав вказані ліки, зокрема, не надано для огляду в судовому засіданні оригінал товарного чеку, призначення лікаря, тощо. З виписки №22717 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, вбачається, що відповідач із 26 листопада 2018 року по 07 грудня 2018 року перебував на лікуванні у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова із діагнозом: виразкова хвороба 12-ти палої кишки, активна фаза, з локалізацією велетенської виразки та передній стінці цибулини, рецидивуючий перебіг. Рекомендований нагляд сімейного лікаря та гастроентеролога (а.с. 225). \~ \~ \~ \~При дослідженні зазначеної вище виписки лікарів, судом не виявлено відомостей щодо наявності обмежень до роботи відповідача. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач є працездатною особою та може працювати, забезпечуючи свого сина [PERSON] коштами для гармонічного розвитку. Поряд з цим, на переконання суду матеріальний стан відповідача покращився з часу стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , на що, зокрема, вказують пояснення відповідача надані під час вступного слова, в частині придбання ним автомобіля. \~ \~ \~ \~Належних та допустимих доказів утримання відповідачем батька [PERSON] , який є інвалідом 3 групи, до суду також не надано. Відповідач обмежився долученням до судової справи лише копії пенсійного посвідчення [PERSON] . Зважаючи на вказане, факт утримання відповідачем в судовому засіданні не підтверджений доказами, суд позбавлений можливості врахувати зазначену обставину при постановленні рішення. Даному факту\~відповідають сімейні\~правовідносини,\~які регулюються\~ст.ст.\~182,\~184,\~192\~СК України, відповідно до\~яких розмір\~аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них.\~Якщо платник\~аліментів має\~нерегулярний,\~мінливий дохід,\~частину доходу\~одержує в\~натурі,\~суд може\~за заявою\~платника або\~одержувача визначити\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~за винятком\~випадків,\~передбачених\~ст.\~184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину визначений у одній чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу стягнення. Постанова пленуму Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 вказує на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способі їх присудження. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ч.\~1,\~2\~ст.\~10\~ЦПК України\~суд при\~розгляді справи\~керується принципом\~верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів шляхом зміни способу стягнення, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. В частині вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з дня звернення з цим позовом до суду\~позов задоволенню не підлягає, оскільки\~ст. 191 СК України\~встановлено, що від дня пред`явлення позову присуджуються аліменти на дитину, тоді як аліменти на дитину присуджені рішенням Шаргородського районного суду у справі №152/1242/14-ц, а в цій справі вирішується спір щодо зміни способу стягнення вже присуджених за рішенням суду аліментів. Відтак, у даному випадку зміна способу стягнення аліментів відбудеться після набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

Outcome: partial