Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Вказана квартира належала на праві спільної власності (по Ѕ частині) бабусі позивача - [PERSON] та батьку позивача - [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] був єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав з останньою, проте за життя не встиг належним чином оформити успадковану Ѕ частку квартири, яка належала [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до нотаріуса, однак оформити спадщину не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та належного документу про смерть [PERSON] . На даний час, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, на підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив (ст.1261 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( ст.1264 ЦК України). Статтею 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 31 травня 2008 року, [PERSON] народилась [INFO] (а.с.5-7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 1998 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Луганська, вбачається, що [PERSON] дійсно є дочкою померлого [PERSON] (а.с 10). Так, враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, позивач має право на спадщину після смерті свого батька як спадкоємець за законом першої черги. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2017 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області підтверджується, що батько позивача - [PERSON] дійсно помер [INFO] (а.с.13). Із копії свідоцтва про право власності на житло № 3703 від 07.10.1998 року вбачається, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с.26). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13 травня 1999 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] помер [INFO] ( а.с.21). Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2004 року підтверджено, що після смерті [PERSON] його спадкоємцями є в рівних частках його дружина [PERSON] та син [PERSON] ( а.с.27). Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року підтверджено оформлення права власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] (а.с.28). Позивачем зазначено, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відсутні, залишилися тільки їх копії, в зв`язку з чим вона позбавлена права оформити спадщину в нотаріальному порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на вказане спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Відповідач заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Позивач наданими суду доказами, довів, що має право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] . Вирішуючи питання про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] , суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині з наступних підстав. Позивачем зазначено, що [PERSON] померла [INFO] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.22) та копію лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] від 31.05.2016 (а.с.23). Вказані документи не мають законної сили, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства, так як видані в порядку не передбаченому законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відомості про смерть фізичної особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Крім того, позивач [PERSON] не є родичем [PERSON] , про що вона і зазначає в позовній заяві. При цьому, Державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк О.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують її родинні стосунки з померлою, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.02.2018 року (а.с.19). Проте, позивач зазначає, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] - пасинок [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом після смерті останньої, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та фактично прийняв спадщину після [PERSON] , але оформити належним чином право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] не встиг. Факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини також не знайшов свого підтвердження в процесі вирішення справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаного факту. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З огляду на вищезазначене, враховуючи недоведеність обставин справи, що мають істотне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку про відмову [PERSON] в задоволені позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . На підставі вищевикладеного, ст.ст. 247, 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1276 ЦК України,

Outcome: partial