Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.04.2012 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис № 369. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Асафат» на прізвище чоловіка «Западинська». Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та після розірвання шлюбу залишиться з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у сторін виявились різні погляди на поведінку та роль кожного з подружжя в сімї. Внаслідок частих непорозумінь настало охолодження в стосунках, і сторони прийшли до висновку, що подальше спільне проживання стало недоречним і понад рік тому подружжя почало проживати окремо. У звязку з чим 22.06.2016 року позивач зверталась до суду з цього питання, після вмовлянь чоловіка, позивач забрала позов до початку розгляду справи по суті. Однак, після написання позивачем відповідної заяви, відповідач не вчиняв дій щодо подальшого збереження сімї, постійно створював конфліктні ситуації та сварки, протягав руки до позивача та постійно погрожував останній. Змінювати свою поведінку відповідач не бажав, і позивач прийшла до рішення припинити спільне життя подружжя, та звернутись до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 19). Судом встановлено, що 03.04.2012 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 369, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ №114987, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 03.04.2012 року ( а.с.8) Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 250339, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, 24 березня 2013 року народилась [PERSON], батьком якої значиться [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 7). Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного та виявились різні погляди на життя. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судові витрати які складаються з 640 грн. - судового збору, відповідно до квитанції про сплату судового збору (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved