Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачеві на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться, за адресою: вул. Леніна, 145/6, м. Тульчин Вінницька область, яку вона успадкувала після смерті своєї тітки. В цій квартирі ніхто не проживає, з 09.11.2007 в ній прописаний відповідач, який є сином тітки і який у даній квартирі фактично не проживав. Позивач зверталася до [PERSON] з проханням знятися з реєстрації у належній їй квартирі, однак він добровільно робити це не бажає, хоча не проживає у квартирі. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду з даним позовом, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися квартирою, що знаходиться, за адресою: вул. Леніна, 145/6, м. Тульчин Вінницька область, та зобов'язати Тульчинський районний сектор УДМС у Вінницькій області, зняти останнього з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій вказала, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАС № 714795 від 26.11.2015 (а.с. 9), витягу серії ЕКМ № 810976 від 26.11.2015 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10), позивачеві на праві власності належить квартира, що знаходиться, за адресою: вул. Леніна, 145/6, м. Тульчин Вінницька область. Згідно копії домової книги до згаданої квартири, [PERSON] з 09.11.2007, прописаний, за адресою: вул. Леніна, 145/6, м. Тульчин Вінницька область (а.с. 6 8), однак відповідно до довідки від 27.11.2015, виданої головою будинкового комітету, останній за вказаною адресою не проживає з моменту прописки (а.с. 11). В ст. 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Відповідач починаючи з 2007 року проживає в іншому місці, але зареєстрований у квартирі позивача. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved