Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Одеська міська рада в якому просила: встановити факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] з 1999 року по 2004 рік; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська, 229. У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх. Представник відповідча позов визнав, не заперечував проти задоволення позоних вимог. Від [PERSON] надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Від представника ОМР надійшла заява в якій просив справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2004 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-ЖД №400997 від 03.11.2004 року. У власності [PERSON] була 1/2 частиа будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська, 229, на підставі договору дарування від 26.06.1999 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №753. З дня укладання даного договору, [PERSON] прожив там до своєї смерті. У приватній власності [PERSON] знаходиться інша 1/2 частина будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська, 229, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна №4162 від 12.08.1994 року та копією рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2004 року, справа № 2-7595/2004. [PERSON] підтримував з позивачкою та її родиною приятельські теплі відносини, позивачка піклувалась про померлого. Після смерті [PERSON] позивач взяла на себе всі збитки, повязані з похованням [PERSON], що підтверджується копією рахунку-замовлення на ритуальні послуги №126105 від 04 листопада 2004 року, копією квитанції №195 від 03 листопада 2004 року, копією накладної від 04 листопада 2004 року. Після смерті [PERSON], позивач вступила у фактичне володіння та управління його частини будинку та до сьогоднішнього дня користується ним та присадибною земельною ділянкою. [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори з метою оформлення частини будинку, яка належала [PERSON] проте, в прийнятті заяви про вступ у спадщину їй було відмовлено з підстав недоведеності родинних та близьких сімейних відносин між заявником та померлим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та померлого, знайома з [PERSON] понад 5 років, підтвердила, що позивачка разом доглядала за [PERSON] Згідно листа Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 22.08.2017р. вих.№3806/01-16 спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 8 розділу другого Сімейного кодексу України, розділом 4 главою 16 книги першої, розділом третім главою 84 книги шостої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, за таких умов: має спільне проживання чоловіка та жінки однією сімєю, термін спільного проживання (не менше пяти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази та показання свідка, підтверджують той факт, що позивач дійсно проживала разом із померлим однією сімєю, починаючи з 1999 року. З цим юридичним фактом повязане виникнення певного цивільного права, зокрема, за правилом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З роз'яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно положенню ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відтак, враховуючи зазначені обставини, позивач має законні підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська, 229. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] з 1999 року по 2004 рік, та, як наслідок, визнання за позивачем права на спадкування як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON].

Outcome: approved