Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що 06 серпня 2017 року помер [PERSON], на майно якого відкрилася спадщина. ПАТ КБ\~ «Приватбанк», як кредитор, подав заяву про включення кредиторських вимог у розмірі 4987.37 гривень в спадкову масу. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини, вони, його діти та спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] та [PERSON]. Батько спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши 01.02.2018 року заяву до [PERSON] районної державної нотаріальної контори. До спадкового майна померлого належить право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224281200:01:002:0116, розташовану на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 1,8303 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯЖ №216152 виданим 16 вересня 2008 року на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 10.07.2007 року №419, а в зв'язку із втратою якого, виданим 02 вересня 2015 року реєстраційною службою [PERSON] РУЮ свідоцтвом про право власності номер 43182100. Враховуючи, що свідоцтво про право власності на земельну ділянку втрачено, 23 лютого 2018 року в газеті «Сільські обрії» опубліковано відповідне оголошення. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі. 19 лютого 2018 року державний нотаріус [PERSON] районної нотаріальної контори [PERSON] за №167/02-31 винесла постанову, якою відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність належного правовстановлюючого документа на земельну ділянку. У відповідності до звіту про експертну оцінку вартість земельної ділянки кадастровий номер 3224281200:01:002:0116 становить 71139,20 гривень. Позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вказаної земельної ділянки кожному після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивачі та їх представник не зявилися, належним чином повідомлені про місце і час судового розгляду по справі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника (а. с. 72). Представник ПАТ КБ „ПриватБанк в судове засідання не прибув, до суду від товариства неодноразово надходили заяви, в яких воно заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відкласти розгляд справи, в зв'язку із неможливість його представника з'явитись в судове засідання (а. с. 92, 109). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати без його участі (а. с. 89). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, лист відповідача [PERSON] районної державної адміністрації про визнання позову та заяви відповідача ПАТ КБ „ПриватБанк про невизнання позову, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що відповідно до копії спадкової справи (а.с. 18-28) 06 серпня 2017 року помер [PERSON] (а. с. 21 зворот), після смерті якої спадщину за законом прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] (позивачі), як спадкоємці першої черги, подавши заяви до [PERSON] районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк (а. с. 19 зв., 21), батько спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши 01.02.2018 року відповідну заяву до вказаної нотаріальної контори (а.с. 20 зв). Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», як кредитор, подало заяву про включення кредиторських вимог у розмірі 4987.37 гривень в спадкову масу (а.с. 18). До спадкового майна померлого належить право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224281200:01:002:0116, розташовану на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 1,8303 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯЖ №216152 виданим 16 вересня 2008 року на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 10.07.2007 року №419, а в зв'язку із втратою якого, виданим 02 вересня 2015 року реєстраційною службою [PERSON] РУЮ свідоцтвом про право власності номер 43182100, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 15, 27 - 28). Свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку втрачено, 23 лютого 2018 року в газеті „Сільські обрії поміщено відповідне оголошення, що підтверджується примірником газети (а.с. 12). Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 23). Постановою від 19 лютого 2018 року державний нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори відмовила\~ позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа на землю (а.с. 13). [PERSON] райдержадміністрацією в листі від 03.03.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку (а. с. 14). Відповідно до висновку експертної грошової оцінки від 14.03.2018 року вартість вищевказаної земельної ділянки становить 71139,20 грн. (а.с. 29-59) . У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як встановлено ч. 1, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи що спадкодавцю [PERSON] за життя належало право власності на вищевказану земельну ділянку, але свідоцтво про право власності на неї втрачено, про що в газеті „Сільські обрії поміщено відповідне оголошення, а після його смерті\~ право на спадщину на дану земельну ділянки набули позивачі, та\~враховуючи, що вказана земельна ділянки внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути обєктом цивільних прав, - позов слід задовольнити. Позивачі просять понесені судові витрати по справі покласти на\~ них.

Outcome: approved