Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

До Тульчинського районного суду 13.11.2015 звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 12.01.2009 померла його двоюрідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина. Дітей та чоловіка у неї не було, її рідна сестра померла раніше, а тому єдиним спадкоємцем є заявник. Батько заявника [PERSON] і батько [PERSON] [PERSON] були рідними братами. Реалізувати свої спадкові права [PERSON] не може, оскільки у нього відсутнє документальне підтвердження факту родинних відносин з [PERSON], а при зверненні до Торківської сільської ради, Тульчинського районного архіву, Державного архіву Вінницької області актові записи про народження їхніх батьків знайти не вдалося. У звязку з цим, заявник звернувся до суду і просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померла 12.01.2009, була його двоюрідною сестрою. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у його заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак від Торківської сільської ради, на адресу суду надійшла заява у якій зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що батько заявника і батько [PERSON] були рідними братами, а також те, що [PERSON] була двоюрідною сестрою заявника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідків, суд встановив, що згідно копії паспорта серії АА № 850885 від 11.09.1998, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 128276 від 12.01.2009, виданого виконавчим комітетом Торківської сільської ради, [PERSON], померла 12.01.2009 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-УР № 663866 від 02.09.1960, [PERSON], народилася 01.10.1936, її батьком записаний [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯУ № 336053 від 14.10.1949, батьком заявника записаний [PERSON] (а.с. 8). Також, згідно довідок № 573/7 і 574/7 від 07.04.2011, виданих Державним архівом Вінницької області, у книгах актових записів за 1924 1928, 1916 1918 відсутні актові записи про народження [PERSON] і [PERSON] (а.с. 10). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд, розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved