Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого зазначається, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2013 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 /п'ять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 /один/ рік, звільнено від покарання, призначеного вироком на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року. Стягнуто з засудженого на користь потерпілого [PERSON] 40 230, 95 коп. матеріальних збитків і 75 000 моральної шкоди, а всього 115 230, 95 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 75 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2013 року вищевказаний вирок щодо [PERSON] скасовано та звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році». Провадження у справі закрито. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2014 року вищезазначені судові рішення щодо [PERSON] залишені без змін. Згідно вищевказаних судових рішень, [PERSON] керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть особи - [PERSON] Внаслідок таких дій, позивачі понесли витрати матеріального характеру, які складаються з наступного: витрати на лікування сина з 20.02. по 10.03.2011р. підтверджуються фіскальними чеками, медичною документацією (історія хвороби), листом головного лікаря і становлять 6 474 грн. 84 коп.; витрати на поховання, до яких належать: труна, хрест, покривало волан, рушник, яма, ритуальний автобус, носові хусточки, та шовкові хустини, загальною вартістю 3073 грн. 18 коп.; витрати на проведення поминальних обідів: в день поховання - 20 658 грн. 00 коп., витрати на сороковини з дня смерті - 8 066 грн. 19 коп., витрати на річницю - 8152 грн. 79 коп.; витрати на виготовлення пам'ятника та облаштування місця поховання становить - 71 434 грн. 03 коп. Загальна сума, матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить: 205 488 грн. 66 коп., яку позивачі просили стягнути на користь [PERSON] Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача позивачам завдано значної моральної шкоди внаслідок загибелі їхнього сина. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 500 000 грн. та [PERSON] - в розмірі 200 000 грн., просили стягнути цю шкоду із відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] доводи позову підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що його довіритель позовні вимоги визнає в частині понесених витрат на поховання, витрат на проведення поминальних заходів, витрат на лікування в розмірі 289, 39 грн. та витрат на встановлення пам'ятника у розмірі 3 000 грн. Крім того, згоден відшкодувати моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. В іншій частині позовні вимоги вважає безпідставними, в задоволенні яких необхідно відмовити. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2013 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 /п'ять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 /один/ рік, звільнено від покарання, призначеного вироком на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року. Стягнуто з засудженого на користь потерпілого [PERSON] 40 230, 95 коп. матеріальних збитків і 75 000 моральної шкоди, а всього 115 230,95 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 75 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2013 року вищевказаний вирок щодо [PERSON] скасовано та звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році». Провадження у справі закрито. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 квітня 2014 року вищезазначені судові рішення щодо [PERSON] залишені без змін. Згідно вироку, [PERSON] керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть особи. Так, 20 лютого 2011 року водій [PERSON], керуючи за усною згодою [PERSON] технічно справним автомобілем марки «БМВ 520», реєстраційний номер [NUMBER], рухався зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Короленка по проїзній частині вул. Дімітрова в м. Бровари Київської області. Проїжджаючи близько 19 год. неподалік буд. № 35 по вул. Дімітрова в м. Бровари, [PERSON] в порушення вимог п.п.1.5, 2.3 (б), 12.1 ПДР України проявив злочинну недбалість, допустив неуважність і безтурботність до дорожньої обстановки, яка склалась, не відреагував на її зміну та не забезпечив контролю курсової стійкості, втратив керованість транспортним засобом і курсову стійкість, внаслідок чого відбувся увід автомобіля марки «БМВ 520» д.н.з. [NUMBER] від прямолінійного напрямку руху, виїхав на узбіччя смуги руху в напрямку вул.. Короленка в м. Броварах, де сталося його зіткнення із деревом. Результатом необережних злочинних дій [PERSON] стало отримання пасажиром [PERSON], [INFO], тілесних ушкоджень в результаті чого, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 28/88 від 15 квітня 2011 року смерть [PERSON] настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки і в речовину головного мозку з розвитком набряку-набухання головного мозку і двохсторонньої пневмонії; ЗЧМТ відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв'язку з настанням смерті [PERSON] Згідно матеріалів кримінальної справи № 11/780/886/13, провадження 1007/6131/2012, батьки загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] визнані потерпілими від вищевказаного злочину. Згідно із ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Суд вважає обґрунтованими та доведеними понесені витрати на лікування сина [PERSON] та його поховання, які понесли його батьки - подружжя [PERSON] та [PERSON]. До них належать: витрати на лікування з 20.02. по 10.03.2011р., що підтверджуються фіскальними чеками, медичною документацією (історія хвороби), листом головного лікаря і становлять 6 474 грн. 84 коп.; витрати на поховання, до яких належать: труна, хрест, покривало волан, рушник, яма, ритуальний автобус, носові хусточки, та шовкові хустини, загальною вартістю 3073 грн. 18 коп. Загальна вартість таких витрат 9 548, 02 грн. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надаються роз'яснення про те, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Намагання суду з'ясувати граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості виявились безрезультатними, тому відшкодуванню підлягають витрати, які фактично понесені позивачами та підтверджені належними доказами. Зокрема, стороною позивачів надано документи, які підтверджують вартість деталей надмогильного пам'ятника в розмірі 35 176 грн. 03 коп., художніх робіт з оформлення на суму 13 245 грн., завантаження, доставки, розвантаження, складання та підгонки деталей комплекту пам'ятника на суму 9 755 грн., підготовчих робот, установки надмогильного комплекту та пам'ятника в розмірі 13 000 грн., витрат на його оцінку МФУ Державного гемологічного центру України в сумі 258 грн., а всього понесені витрати з облаштування місця поховання [PERSON] на суму 71 434 грн. 03 коп. Доводи представника відповідача про застосування до спірних правовідносин щодо визначення вартості встановлення пам'ятника Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» №45 від 03.10.2008 року є безпідставним, оскільки дана постанова стосується інших правовідносин. Разом з тим, не підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачами на проведення поминальних обідів на загальну суму 36 876, 96 грн. виходячи з наступного. Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які винний не зобов'язаний згідно ст. 1201 ЦК України. Крім того, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь 87 629 грн. 65 коп. вартості автомобіля марки «BMW 520», д/н [NUMBER], 1998 року випуску, оскільки родина фактично придбала його, оформивши правочин з купівлі-продажу довіреністю, однак внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON], вказаний транспортний засіб відновлювальному ремонту та подальшій експлуатації не підлягає. Судом встановлено, що 26.09.2010 року нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON], який за довіреністю діяв від імені [PERSON], уповноважив бути представниками [PERSON] з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження автомобілем марки «BMW 520», 1998 року випуску, [PERSON], [PERSON], [PERSON] На відміну від договору купівлі-продажу, згідно з яким, за змістом ст. 655 ЦК України, продавець передає майно у власність покупцеві, а покупець сплачує за нього певну грошову суму, при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається. За даними ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, тобто одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю. Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до «Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 11.11.2009 року, який був чинним на момент видачі [PERSON] довіреності від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, видачу генеральної довіреності не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб, виходячи з чого, [PERSON] не є власником автомобіля марки «ВМW 520», д/н [NUMBER], 1998 року випуску, відтак не має права на відшкодування на свою користь його вартості в сумі 87 629 грн. 65 коп. і грошової оцінки в розмірі 1 000 грн., а власник транспортного засобу [PERSON] на звернення з таким позовом останнього не уповноважував. З огляду на викладені обставини, обґрунтованими та доведеними є витрати позивачів на лікування, поховання та спорудження пам'ятника у розмірі 80 982, 05 грн. Однак, з матеріалів кримінальної справи № 11/780/886/13, провадження 1007/6131/2012 ( Т.1, а.р. 242 ) вбачається, що [PERSON] в добровільному порядку відшкодував [PERSON] 80 000 грн., що підтверджується розпискою останнього. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила отримання таких коштів та пояснила, що ці кошти були витрачені на консультації лікарів, однак жодних доказів на підтвердження зазначеного не надала. Таким чином, з урахуванням часткового відшкодування відповідачем завданої шкоди, з нього на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 982, 05 грн. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: ... у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно із п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь 200 000 грн. та 500 000 грн. відповідно моральної шкоди, суд задовольняє частково, в розмірі 75 000 грн. та 80 000 грн., виходячи з того, що злочин був вчинений через необережність, його наслідком стала втрата найріднішої людини, загибель сина внесла непоправні й вимушені зміни в життя батьків, що вимагає докладання суттєвих зусиль для його організації, різко погіршилось здоров'я матері [PERSON], а також враховує матеріальне становища [PERSON], який працює майстром з ремонту взуття, внаслідок ДТП став інвалідом III групи. При визначенні розміру грошових коштів, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 559 грн. 82 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial