Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про захист прав споживача, в якій вона просила суд зобов`язати Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» (адреса: вул. Тищика, 12а, м. Умань, Черкаська область, 20300, код ЄДРПОУ 0208267) виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири, яка була утворена до 09.12.2019. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що згідно з листом № 19-10/712, що виданий 05.11.2019, видавник ТВБВ № 10023/0349 АТ «ОЩАДБАНК»; повідомлення про намір задоволення Іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, серія та номер: б/н, виданий 10.09.2019, видавник: [PERSON] ; договір поруки, серія та номер: 8/13, виданий 20.12.2013, видавник: Сторони правочину; іпотечний договір № 8/13, серія та номер: 2362, виданий 20.12.2013, видавник: Приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М., [PERSON] з 09.12.2019 є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192835386 від 12.12.2019. Їй відомо, що у період до 07.11.2013 (задовго до набуття нею права власності на квартиру) за попереднім власником був наявний борг за теплопостачання у сумі 9750,57 грн. Відповідач КП «Уманьтеплокомуненерго» вважає, що вона має оплатити борг попередніх власників квартири за теплопостачання, продовжує обліковувати цей борг по особовому рахунку та виставляє їй рахунок зі сплати послуг теплопостачання на 9750,57 грн. Однак будь-яких зобов`язань зі сплати чужих боргів вона на себе не брала, не покладено таких обов`язків на неї і законодавством України. 17.12.2020 вона звернулась до відповідача із заявою про виключення суми боргу з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] . Проте її заява була залишена без реагування. На даний час вона має намір продати належну їй квартиру, однак працівники відповідача надають потенційним покупцям неправдиву інформацію про наявність боргу за теплопостачання, погрожують їм, що цей борг нікуди не дінеться, і сплатити його будуть вимушені нові власники, що ніхто заборгованість перераховувати не буде, і все одно заборгованість буде покладена на власників квартири. Такі дії відповідача є вочевидь незаконними. Договір є єдиною підставою для виникнення зобов`язання у сфері надання житлово-комунальних послуг. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, після розірвання договір зі споживачем, який звільняє приміщення. Тобто, зобов`язання з розірвання договору з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору і новий власник, який виявив бажання стати споживачем, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами. Давність формування заборгованості, відсутність юридично значимих дій та бездіяльність відповідача щодо стягнення цієї заборгованості в позасудовому чи судовому порядку або її списання порушує принцип правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, оскільки така бездіяльність обмежує права позивача, гарантовані Конституцією та Законами України. 24.03.2021 директор Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Зазначив, що аргументування, викладені позивачем у позовній заяві як підставі для задоволення позовних вимог позивача, є передчасними, невірно трактованими, не відповідають обставинам та матеріалам справи та жодним доказом не підтверджені. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 27.02.2020 було відмовлено в задоволенні позовної заяви [PERSON] про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] , яка була утворена до 07.11.2013. Постановою Черкаського апеляційного суду від 26.05.2020 зазначене рішення залишено без змін. У лютому 2021 позивач повторно звертається з позовом з вимогою виключити з обліку заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] . Відповідач звернув увагу суду, що періоди, за які виникла дана заборгованість, є такими, що співпадають, а саме: заборгованість, що утворилася станом на 07.11.2013. Даний період є встановленим рішенням у вищевказаній справі та зазначається в обох позовних заявах позивача. Просили взяти до уваги той факт, що позивач обізнаний із сумою заборгованості, яку просить виключити з обліку по особовому рахунку. Дана заборгованість співпадає в первісних позовних вимогах та в наступній позовній заяві, яка є предметом розгляду даної справи. За таких обставин відповідач вважає, що провадження у справі має бути закрито на підставі ст. 255 ЦПК України. Крім того, позивач неодноразово зазначає, що вона є власником квартири за вказаною адресою та не знала про наявність заборгованості по особовому рахунку. Але жодних дій з переоформлення особового рахунку та укладення договору на теплопостачання зі сторони позивача здійснено не було За таких обставин вважають, що даний позивач ще є неналежним позивачем у даній справі. У своїх позовних вимогах позивач просить скасувати заборгованість та виключити з обліку заборгованість. Вважають, що дані вимоги позивача не можуть бути задоволені з огляду на таке: зобов`язання відповідача здійснити виключення суми заборгованості попереднього власника без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за спожиті комунальні послуги не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. Також відповідач наголошує на тому, що заявлений позивачем спосіб захисту своїх прав не передбачений законом. Вимога про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язати відповідача здійснити виключення з обліку заборгованості не є можливим, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а у даній справі - такого порушення немає. Зобов`язання відповідача здійснити виключення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги попереднього власника є різновидом претензії, яка не передбачена чинним законодавством як спосіб захисту. Щодо зазначеного в позовній заяві посилання про нібито давність такої заборгованості та бездіяльності відповідача в частині стягнення в судовому чи позасудовому порядку відповідач вказує, що стягнення такої заборгованості є правом суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, що охоплюється загальними засадами цивільного законодавства щодо свободи підприємницької діяльності. Отже, фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги є предметом доказування при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2020 відмовлено у позові [PERSON] доУманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», третя особа: [PERSON] , про оскарження заборгованості за комунальні послуги. При цьому, суд вважає, що позивачем [PERSON] було подано позов до того ж відповідача з інших підстав. За таких обставин суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192835386 від 12.12.2019 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: лист серія та номер: 19-10/712, виданий 05.11.2019, видавник ТВБВ № 10023/0349 АТ «ОЩАДБАНК»; повідомлення про намір задоволення Іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, серія та номер: б/н, виданий 10.09.2019, видавник: [PERSON] ; договір поруки, серія та номер: 8/13, виданий 20.12.2013, видавник: Сторони правочину; іпотечний договір № 8/13, серія та номер: 2362, виданий 20.12.2013, видавник: Приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, Марченко Н.М. Зазначена копія Витягу засвідчена на відповідність оригіналу особисто позивачем. За особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] рахується борг за послуги теплопостачання в сумі 9750,57 грн. 17.12.2020 позивач [PERSON] звернулася до Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» із заявою, в якій вона просила виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири, яка була утворена до 09.12.2019. Зазначене підтверджується копією заяви, засвідченої на відповідність оригіналу особисто позивачем. Згідно з копією листа Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» за вих. № 2504 від 30.12.2020 [PERSON] повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований інший власник. На момент укладання договору купівлі-продажу квартири, а саме на 07.11.2013, борг за опалення за даною квартирою складав 9750,57 грн. Враховуючи викладене вище, суддя робить висновок про те, що позивач [PERSON] до відповідача Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» з вимогою щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг не зверталась. Правовідносини стосовно сплати житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов`язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст. 527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, при розгляді справи суд повинен з`ясувати, чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб, обраний особою. Позивачем [PERSON] суду не надано договору чи договорів про надання послуг, укладених між нею як новим власником нерухомого майна та, відповідно, Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго». Не надано доказів переоформлення особових рахунків по квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» зазначено про те, що по квартирі [ADDRESS] відкрито особовий рахунок на попереднього власника [PERSON] . [PERSON] як новий власник нерухомого майна для укладення договору та переоформлення особового рахунку не зверталась, відповідно, відповідач не відмовляв в оформленні відносин з новим власником та у вирішенні питання щодо заборгованості попереднього власника майна. Суду не надано доказів пред`явлення відповідачем вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги (водопостачання та каналізацію, теплопостачання, газопостачання тощо). У даному випадку позивач не надала жодного доказу наявності з боку відповідача дій, які б порушували права [PERSON] як власника квартири або споживача житлово-комунальних послуг. Відсутність встановленого факту порушення або невизнання права позивача з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що позивач, вільний у способі доказування своїх позовних вимог та наданні доказів, таким правом скористався, при цьому не надав суду доказів наявності з боку відповідача дій, які б порушували права позивача як власника квартири або споживача житлово-комунальних послуг, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed