Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що 16.07.2016 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦ ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 359. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Позивачем вказано, що впродовж останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися в грудні 2019 року і вони більше не проживають однією сім`єю та спільного господарства не ведуть. Відносини між нею та відповідачем уже тривалий час носять негативний характер і між ними відсутнє нормальне людське спілкування, шлюб є формальним та суперечить її інтересам. Позивачем зазначено, що вони з відповідачем дійшли згоди, що син [PERSON] , після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Повне матеріальне утримання дитини забезпечуватимуть спільно. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки збереження сім`ї є неможливим. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким: -розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16 липня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦ ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 359; -визначити місце проживання дитини - [PERSON] [INFO] з позивачкою, [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторонами подано до суду заяви про слухання справи без їх участі. Позивачем позовні вимоги підтримано, а відповідачем визнано позов. Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 16.07.2016 року уклали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] видане Кременчуцьким міським відділом ДРАЦ ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис 359. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Кременчуцьким міським відділом ДРАЦ ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 1305. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2019 року, вони більше не проживають однією сім`єю та спільного господарства не ведуть. Сторони досягли згоди, що син [PERSON] , після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Оскільки шлюб є формальним, позивач вважає, збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, тому наполягала на його розірванні Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно дост. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, також враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved