Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-24 00:00:00

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідача, після уточнення вимог (а.с. 36) просила суд надати дозвіл виїжджати доньці [PERSON], [INFO] на термін до 31.12.2015 року, без згоди її батька - [PERSON] за межі державного кордону України, а саме в Республіку Крим та Російської Федерації разом з позивачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 20.09.2006 року по 30.10.2013 року, в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано за рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2013 року. З 2012 року відповідач участі у вихованні дитини не бере, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.05.2014 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Донька позивачки має проблеми зі здоров'ям, а саме встановлений діагноз: алергічний дерматит, клінічний дісбіоз. Лікарі надають рекомендації проведення оздоровчого відпочинку в умовах Кримського півострова, біля Чорного моря. Відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України без його присутності в Республіці Крим, а коштів на оздоровлення дитини в іншому місці не надає з 2012 року. Така позиція відповідача шкодить інтересам дитини, та в цьому році дитини не пройшла рекомендованого лікування. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги та обґрунтування позову підтримав, просив позов задовольнити, при цьому зазначив, що у позивачки в Республіці Крим у її власності є майно, в якому позивачка з донькою можуть зупинятись для проведення оздоровлення дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений про розгляд справи, ніяких клопотань, заяв суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.09.2006 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 30.10.2013 року розірвано. ( а.с. 6-7). У шлюбі у позивачки та відповідача народилась донька [PERSON], [INFO]. ( а.с.6). 12.05.2014 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з відповідача на користь позтвачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2014 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 9-10) 25.06.2014 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/4919/14 від 10.06.2014 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва. [PERSON] має проблеми зі здоров'ям, діагноз: алергічний дерматит, клінічний дісбіоз та потребує оздоровлення в умовах санаторіїв Республіки Крим, що підтверджено довідкою Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 5. (а.с. 11) Як зазначила у позовній заяві позивачка та підтвердив представник позивачки [PERSON] в суді, вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд дитини за кордон, однак останній безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, можливий у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки на відпочинок та оздоровлення, в зв'язку з чим позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного

Outcome: approved