Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 19.11.2019 відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду міста від 11.11.2019 для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] є її батьком. У даний час вона навчається за державним замовленням на 3-му курсі денного відділення у Криворізькому технічному коледжі Національної Металургійної академії України. Строк навчання по 30.06.2020. Стипендію вона не отримує. Її мати працює, і щомісячно надає їй приблизно 4000грн. на місяць, але в неї немає можливості повністю забезпечити її потреби, пов`язані з навчанням. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою від 25.11.2019 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 20.12.2019. 20.12.2019 справа не розглядалась у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Наступне судове засідання призначено на 11.02.2020. Позивач та її представник у судове засідання 11.02.2020 не з`явились. Представник позивача адвокат Севостьянова І.Г. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її та позивача відсутністю, на позові наполягала. (вх. №23111 від 12.12.2019) (а.с. 64). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, проти позову не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком позивача - [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про її народження (а.с. 43). Згідно з довідкою №04-43/146 від 09 квітня 2019 року позивач є студенткою 3 курсу денного відділення ВНЗ Криворізького технічного коледжу Національної Металургійної академії України. Термін закінчення навчання 30 червня 2020 року (а.с.45). Відповідно до\~довідки про\~доходи від\~02.07.2019\~№62,\~ [PERSON] ,\~за період\~з 01.01.2019\~по 30.06.2019 за місцем навчання стипендію не отримує, не проходить по рейтингу успішності. (а.с. 47). Мати позивача [PERSON] , працює машиністом крана в ТОВ «Кривбасремонт», її дохід за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 становив 58735,94 грн. (а.с.49). Відповідач у своїй заяві зазначив, що працює та проти позову не заперечував, таким чином визнав, що може надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання, визнавши позовні вимоги. За нормами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що повнолітня дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання, оскільки заперечень з цього приводу не надав, натомість позовні вимоги визнав в повному обсязі. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. ст. 182, 200 СК України бере до уваги матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з дати подання позовної заяви до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020, що не перевищує досягнення двадцяти трьох років позивачем. Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду наявні законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з квитанцією від 13.12.2019 адвокат Севостьянова І.Г. отримала від [PERSON] 1500 грн. за договором від 24.05.2019 (а.с. 69). На підставі\~імперативних приписів\~пункту 1\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивача понесені\~судові витрати\~1500\~грн.\~-\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу.\~Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову.

Outcome: approved