Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Лантратівка Троїцького району Луганської області, вулиця Центральна, б. № 2, що складається: А-1ж, а, а1, ґ житловий будинок; Б, - літня кухня; В, Г, Д, Е, Ж сараї; ПГ погріб; З убиральня; 1 - 3 огорожа; 4 - водопровід. Між позивачкою з однієї сторони, та відповідачкою, з іншої була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Лантратівка Троїцького району Луганської області, вулиця Центральна, б. № 2. Позивачкою було передано відповідачці домовлену суму у розмірі 48\~000 гривень за придбання вказаного домоволодіння, про що було вчинено розписку від 18 травня 2016 року. На даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин, а саме через те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не приватизована. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. Позивачка та її представник до суду не зявилися, просили справу розглянути без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Лантратівська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно відповідачка є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Лантратівка Троїцького району Луганської області, вулиця Центральна, б. № 2, що складається: А-1ж, а, а1, ґ житловий будинок; Б, - літня кухня; В, Г, Д, Е, Ж сараї; ПГ погріб; З убиральня; 1 - 3 огорожа; 4 водопровід (а.с.13-15, 17-18, 20). Між позивачкою з однієї сторони, та відповідачкою, з іншої була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Лантратівка Троїцького району Луганської області, вулиця Центральна, б. № 2. Позивачкою було передано відповідачці домовлену суму у розмірі 48\~000 гривень за придбання вказаного домоволодіння, про що було вчинено розписку від 18 травня 2016 року (а.с.16). На даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин, а саме через те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не приватизована (а.с.19). З огляду на вищезазначене, позивачка домовилася з відповідачкою щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивачки обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved