Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, за яким просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] (бабуся), [INFO] , опікуном онуків [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та передати дітей позивачу на виховання. В обґрунтування позову зазначила, що вона, [PERSON] є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідача по справі [PERSON] є донькою позивача, яка зовсім не доглядає своїх дітей, має погану характеристику з дитинства, мала проблеми із здоров`ям, деякий час стояла на обліку у психоневрологічному диспансері, та була знята із обліку не через те, що вона вилікувалась, а через те, що більше не зверталась до диспансеру. У 2013 році відповідачка познайомилась із хлопцем [PERSON], який був сиротою та почала проживати з ним у цивільному шлюбі, за час їх сумісного проживання народились діти в інтересах яких пред`явлений позов, батьком у дітей в свідоцтві про народження записаний зі слів матері, згодом спільне життя у відповідачки з хлопцем не склалося та вони розійшлись, батько в утриманні дітей ухиляється. Відповідачка у березні 2018 року познайомилась із новим хлопцем, який напередодні звільнився із Південної виправної колонії (№51), та поїхала з ним проживати до села Павлівка Арцизького району Одеської області та з того часу дітьми не цікавиться, не приймала участі у виховані, не підтримує матеріально. Враховуючи, що позивачка займається вихованням дітей та забезпечує всім необхідним для розвитку дітей, а відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, звернулась до суду із зазначеним позовом. До суду 06.09.2018 року повернулась відповідь щодо місця реєстрації відповідача. З 10.09.2018 року по 14.09.2018 року суддя перебувала у відрядженні на навчанні. З 24.09.2018 року по 05.10.2018 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито провадження по справі та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. В підготовче судове засідання 03.12.2018 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 03.12.2018 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті на 05 лютого 2019 року. В судове засідання 05.02.2019р. з`явились позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , представник третьої особи до суду не з`явився, у зв`язку з належним повідомленням, суд ухвалив розглядати справу на підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України без участі представника, також суд ухвалив залучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 08.01.2019 року. Позивачка підтримала позовну заяву, додатково пояснила, що зараз у відповідачки є знову новий чоловік який знаходиться у колонії, та був засуджений неодноразово, з яким вона збирається поїхати жити до Російської Федерації та до якого постійно купує та передає продукти, проте у неї не має коштів щоб хоч щось купити своїм дітям, вона навіть не турбується що будуть діти їсти, на що їх лікувати,у що їх одягти, чи вони взагалі їли, тому вона сама займається та піклується своїми онуками, купую їм речі, водить до дитячого садка, купую їжу та готує , проводить їх медичний огляд у лікарів, бо її донька навіть не питає що їли діти. У відповідачка ніколи не має на дітей коштів, проте на дітей у неї коштів не має, навіть спить у іншій кімнаті. У позивачки окрім онуків є також старенька мати, яка також допомагає їй доглядати онуків и живуть вони на свої пенсії. До грудня 2018о у відповідачки були інші два чоловіка, також х виправної колонії №51, до яких вона також їздила на зустрічі, кидаючи дітей. Коли діти хворіли, то відповідачка навіть до запитала про їх стан здоров`я. В березні 2018р. вона разом з таким чоловіком на ім`я [PERSON] поїхала до с. Павлівка Арцизського району Одеської області, при цьому потайки забрала обох діточок та зникла. Вона разом з справжнім батьком дітей шукали її та дітей 2 доби, та знайшли дітей в селі , де діти були брудні, голодні, не миті, спали на голій кроватці, та були накриті якимись ганчірками, а в будинку тому не була ні опалення, ні води, на електропостачання. Позивачка разом з представником опіки та піклування забрали діточок додому, а відповідачка там залишилась. Онук, якому було тоді 3 місяці, схуд на 800 грамів. З грудня 2018р. вона повернулась додому та живе разом з позивачкою в квартирі, але при цьому вона також не піклується про дітей, не надає матеріальну допомогу, не займається віхо ваннім дітей, не готую та навіть не вкладає їх спати, бо все це робить позивачка та її мама, тобто прабабуся. На теперішній час проживає разом з нею та дітьми, однак в вихованні дітей та в матеріальному забезпеченні участі не приймає, всі кошти, що заробляє витрачає на свого хлопця який знаходиться в СІЗО та на постійні телефонні з ним розмови. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що на теперішній час працює оператором в службі доставки кулінарії «Бабушка», у зв`язку з тим, що її позбавили соціальних виплат на виховання дітей та не вистачає достатнього часу на виховання дітей. При цьому вона визнала що повністю матеріально не допомагає,та дітьми піклується її мати, тобто позивачка. Відповідачка повідомила, що отримує 400 грн. на день та купляє дітям дитяче харчування «Малютка» десь 2-3 рази на місяць та одяг, однак у зв`язку з тим, що не вистачає коштів, в утриманні дітей допомагає мама та бабуся. На теперішній час не має чоловіка та не надає допомоги в СІЗО, також пояснила, що у вільний від роботи час займається вихованням дітей, а коли працює то допомагає мати, оскільки вона не може уділяти достатньо уваги дітям. Крім того визнала що в травні 2018р вона забрала дітей і поїхала з ними та чоловіком [PERSON] (раніше засуджений) до його батьків в с. Павлівка. позивачка почала її розшукувати та 23.05.2018р. Батько її дітей разом з позивачкою та комісією опіки приїхали , обстежили умови житла, де дійсно не було ні світла, води, тепла, бо намагалися робити в хаті ремонт та забрали у неї дітей. . В грудні 2018р вона повернулась жити до мами, бо до цього діти жили з мамою, а вона жила разом з іншим чоловіком, знімали житло. Свою поведінку вона обіцяє виправити. На питання головуючого судді відповідачка пояснила, що вона не водить доньку в садочок, бо це робить її мати, до лікарів дітей на обстеження також водить позивач, так у її сина [INFO]. було день народження , але вона йому не подарувала подарунка, бо на її думку важлива увага. Вона працює дві доби через дві доби, і коли вона спить, то діти сплять разом з бабусею в кімнаті. На роботу вона нещодавно працевлаштувалась. При цьому позивач зазначила що відповідачка дає неправдиві пояснення, оскільки ніяких коштів на дітей вона не надає та нічого їм не купує, одяг також вона не купляла їм. Відповідачка не було три місяці, і її не цікавило що з дітьми. Овна іноді працевлаштовується, проте не надовго, бо її звільняють. Повернулась вона додому лише на прикінці жовтня 2018р. , але 26.09.2018р. вона знову ходила на побачення і СІЗО вже до іншого чоловіка , іноді з квартири зникали деякі речі та кошти. Суд оголосив перерву у судовому засіданні до 17.04.2019 року. 12.04.2019 року до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи Характеристики з місця роботи та оригіналів чеків з магазинів про купівлю дитячого харчування та інших продуктів для дітей. В судове засідання 17.04.2019 року з`явились позивач та представник третьої особи [PERSON] , відповідачка не повідомила суд про причини неявки. Суд ухвалив розглядати справу відповідно ч. 3 ст. 223 ЦПК без участі відповідача, яка сповіщена належним чином. Позивачка додатково пояснила, що з 01.04.2019 відповідачка знову покинула дітей та пішла з дому і десь знімає кімнату окремо, а діти знову проживають разом з позивачем. Також зазначила, що піклується за дітей та їм необхідний догляд, лікування та забезпечення освітою. В судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила наступне. З відповідачкою знайома та дружить з 14 років, навчалися разом в школі. Після закінчення школи відповідач почала фактичні шлюбні відносини з [PERSON] , за час яких народились двоє дітей. З 16-17 років відповідач веде аморальний образ життя, свідку також відомо, що мати відповідачки водила її до психолога. Коли відповідачка забрала дітей до с. Павлівка Арцизького району Одеської області позивачка, свідок та [PERSON] направились до с. Павлівка та знайшли дітей в поганому стані, були брудні, повідомили, що за 2 дні їли лише одну сосиску, в домі де проживали не було світла, розбиті вікна. Також зазначила, що відповідачка участі у вихованні дітей не приймає матеріально не забезпечує. Вона постійно навідується до позивача та дітей і спілкується з відповідачкою, яка не займається вихованням та піклуванням своїх дітей, не допомагає ніяким чином, її тільки цікавлять чоловіки. Їй також відомо, що з квітня 2019р. відповідач знову покинула квартиру та своїх дітей, які і так весь час на піклування у її матері. Свідок просила не віддавати дітей відповідачу, бо вона їх може відвезти у невідому напрямку і діти залишаться без належного піклування, та любові, Свідок [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. пояснив, що є справжнім батьком дітей в інтересах яких пред`явлений позов їх бабусею. Вони з відповідачкою проживали разом з 2014 року, згодом сімейні стосунки не склалися у зв`язку з її постійними перебуванням в стосунках з іншими чоловіками. Він постійно навідується до дітей і бачить що дітьми піклується тільки їх бабуся, тобто позивачка. В березні 2018 року відповідачка забрала дітей та поїхала проживати з співмешканцем до с. Павлівка, де потім він разом з позивачкою, свідком та представником органу опіки та піклування забрали дітей, бо там повна антисанітарія. після чого почав розшукувати дітей та знайшовши їх місце мешкання, яке було дуже в поганому стані, в будинку світла не було, вікна розбиті, було дуже брудно, за дітьми не доглядали. Діти схудли Свідок просив повернути дітей тільки позивачу, оскільки саме бабуся доглядає за ними. Через деякий час відповідачка почала стосунки з іншим хлопцем на ім`я [PERSON] , який знаходиться в СІЗО. [PERSON] телефонував свідку та погрожував для того щоб я не чіпав дітей, оскільки після його звільнення планують забрати дітей та переїхати до Російської Федерації. Пояснив, що відповідач не буває постійно вдома та взагалі не надає дітям ту допомогу, що повинна надавати як мати. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовну заяву та наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківськи прав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився онука позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2018 року. Батьками записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.10). [INFO] народився онук позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2018 року. Звертаючись в суд з позовом, позивачка стверджує, що є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] , постійно опікуються за ними, доглядає їх, оскільки відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх дітей, не піклується ними та не надає матеріальної допомоги. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] , є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] , по лінії матері, які проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання віл 05.09.2018 року. Мати дитини, відповідачка по справі, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та на час подачі позову не проживала з дітьми, повернулась лише в грудні 2018р. до квартири позивача м. [ADDRESS] , та з 01.04.2019р. знову залишила місце проживання , діти залишились проживати разом з позивачкою. Як встановлено судом, [PERSON] вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує, відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.05.2019 року, діти проживали біля 4 діб за адресою: [ADDRESS], умови в яких мешкали діти були в незадовільному стані. В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування від 18.01.2019 року, відповідно якого доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуна над дітьми [PERSON] (а.с.52-55). Відповідно характеристики на вихованку середньої групи №1 [PERSON] №02-07/107 від 11.04.2019 року, дитина має позитивну характеристику, бабуся [PERSON] займається вихованням онуки, оплачує харчування в дитячому садку, забезпечує всім на потреби дитини. Мати дитини в дошкільному закладі на час перебування дівчинки в середній групі протягом 2018-2019 навчального року жодного разу не з`являлась. Допитані свідки у судовому засіданні підтвердили обставини викладенні в позовній заяви та зазначили що відповідачка не піклується дітьми, не надає матеріальну допомогу, не займається їх вихованням та розвитком. Крім того підтвердили, що дітьми повністю займається та піклується саме позивачка. На підставі вищенаведеного судом встановлено, що мати неповнолітніх дітей, [PERSON] , матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Усім цим займається їх бабуся, позивачка по справі, [PERSON] яка їх утримує, піклується за ними, доглядає за ними і за їх розвитком, водить онуку у садочок, проводить всі медичні обстеження дітям, купує їм все необхідне для повноцінного розвитку. З 01.04.2019р. відповідачка добровільно залишила дітей без батьківського догляду. Таким чином відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться життям дитини, не відвідує свою доньку в дитячому садку, не займається духовним та моральним розвитком дітей, не проявляє щодо них батьківської-материнської турботи та уваги, не цікавиться їх життям. Позивачка по справі, [PERSON] , здійснює повний догляд за дітьми-онуками, утримує їх матеріально, займається їх вихованням, що підтверджується характеристикою з дитячого садку, показаннями свідків, актом обстеження умов житла, та висновком опіки та піклування. Згідно медичної документації [PERSON] пройшла медичне обстеження, та може бути опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки з Департаменту інформаційних технологій МВС України, позивачка до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Вважають, що зазначені факти можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дитини та свідомого нехтування матір`ю своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням своїх дітей не займається, життям та здоров`ям неповнолітніх не цікавиться, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та не створює їм належні умови для їх розвитку. Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дітей. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] у відношенні її дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та неодноразово залишала дітей на тривалий час без материнської турботи. У зв`язку з викладеним, суд вважає за доцільне, задовольнити позов [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] Відповідно до правил ст.167 СК України, якою встановлено порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, брати та сестри, інші родичі. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за вих. №01-11/2577/1 від 18.01.2019 року, визначено доцільним призначення [PERSON] опікуном над дітьми Судом встановлено, що матеріальним утриманням, вихованням та розвитком дітей, займається виключно позивачка, оскільки відповідачка добровільно не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дітей та надала суду довідки про те що вона може бути їх опікуном, протипоказань не має. Суду надано достатньо доказів того, що діти позбавлені батьківського піклування з боку матері, а батьком записана особа в свідоцтвах про народження зі слів матері. Позивачка [PERSON] здійснює догляд та займаються вихованням дітей. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо призначення опікуном [PERSON] Відповідно до ст.1 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved