Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2013 року у справі №594/1356/13-ц був забезпечений поданий ним позов до [PERSON] про стягнення заборгованості та накладено арешт на належне відповідачу майно: транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2013 року зазначений позов був задоволений та стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 89361,25 гривень та судові витрати у сумі 1008,31 гривень. На підставі ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.09.2013 року про забезпечення позову, державним виконавцем відділу ДВС Борщівського РУЮ 17.09.2013 року було винесено про арешт майна (транспортного засобу) та оголошено заборону на його відчуження. Вказане обтяження було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 29.09.2013 року з терміном дії до 24.09.2018 року. Разом з цим, 08.09.2014 року, під час дії вказаної заборони, [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER], про що між вказаними сторонами був укладений відповідний договір №440 від 08.09.2014 року, який засвідчений ТОВ «Захід-Авто-Ленд». На підставі вказаного договору ТОВ «Захід-Авто-Ленд» було видано [PERSON] довідку-рахунок серія ВІА № 602862 від 08.09.2014 року, на підставі якої останній здійснив перереєстрацію цього транспортного засобу на себе. За таких обставин, посилаючись на положення ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, вважав, що [PERSON] не мав права відчужувати спірний транспортний засіб, оскільки на це майно зареєстроване відповідне обтяження у виді арешту та заборони на його відчуження, а отже укладені останнім договори є недійсними. На підставі викладеного, просив суд визнати недійсними договір купівлі-продажу транспортного засобу №440 від 08 вересня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], засвідчений ТОВ «Захід-Авто-Ленд» за яким було відчужено транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER], довідку-рахунок серія ВІА №602862 від 08.09.2014 року, оформленої ТОВ «Захід-Авто-Ленд» на імя [PERSON] про продаж йому транспортного засобу: автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER] та зобовязати [PERSON] сервісний центр МВС в Хмельницькій області здійснити перереєстрацію транспортного засобу автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER] за [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2013 року на користь позивача з [PERSON] була стягнута заборгованість за договором позики у сумі 89361,25 гривень. На сьогоднішній день вказане рішення не виконане та боржником борг не повернутий. В рамках вищевказаної цивільної справи, для забезпечення реального виконання можливого рішення у даній справі місцевим судом був накладений арешт на спірний транспортний засіб. Оскільки вказана заборона судом не скасовувалася та діяла на час відчуження [PERSON]. транспортного засобу, укладені ним договори купівлі-продажу автобусу є недійсними. Представники відповідача [PERSON] сервісного центру МВС в Хмельницькій області в частині визнання спірних договорів з відчуження майна (транспортного засобу) недійсними покладалися на розсуд суду. Також зазначили, що на час здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу на нового власника [PERSON], сервісний центр діяв у межах діючого на той час законодавства (були здійсненні всі необхідні перевірки в тому числі й на наявність заборони на цей транспортний засіб) й підстав для відмови у вчиненні таких дій не було. Також пояснили, що про наявність ухвали суду стосовно накладеного арешту й заборони на відчуження цього транспортного засобу, сервісному центру відомо не було, а перевірка наявності такої заборони у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, діючим на той час законодавством не передбачалася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду письмові заперечення проти позову та просив розглянути справу за його відсутності. В своїх запереченнях зазначив, що дійсно рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2013 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики у сумі 89\~361,25 гривень та судові витрати у сумі 1008,31 гривень. На підставі вказаного рішення та виданого виконавчого листа 22.01.2014 року відділом ДВС Борщівського РУЮ було відкрито виконавче провадження. 30.01.2014 року постановою державного виконавця був оголошений розшук належного йому транспортного засобу автобуса марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER]. Оскільки 21.02.2014 року він повернув [PERSON] частину боргу у сумі 5000 доларів США, останній в цей же день звернувся до ДВС з заявою про завершення вказаного виконавчого провадження та повернення йому виконавчого листа. На підставі вказаної заяви державним виконавцем було винесено постанову про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачу. Також державним виконавцем було винесено постанову про припинення розшуку транспортного засобу та скасовано накладений арешту на це майно. Таким чином станом на 08.09.2014 року, чинність накладеного арешту на спірний транспортний засіб було скасовано, а отже він законно продав його [PERSON], уклавши з останнім відповідний договір купівлі-продажу. Також зазначив, що під час оформлення цього договору, МРЕВ Камянець-Подільського району Хмельницької області здійснювалася перевірка на наявність обмежень на цей транспортний засіб, та згідно отриманих відповідей таких обмежень (розшук, арешт автомобіля) не було. Крім того просив врахувати, що позивач неодноразово звертався до суду з відповідними позовами про оскарження дій управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області стосовно неправомірності перереєстрації спірного автомобіля, на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, у задоволенні яких було відмовлено. Вказаними судовими рішеннями було встановлено, що зняття з реєстрації спірного автомобіля та реєстрація його на іншого власника [PERSON] відбулася згідно чинного законодавства, без будь-яких порушень. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні вказаного позову посилаючись на його безпідставність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, просив справу розглянути за його відсутності. Підтримав подані відповідачем [PERSON] заперечення. Представник відповідача ТОВ «Захід-Авто-Центр» в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.09.2013 року (справа №594/1356/13-ц) була задоволена заява [PERSON] та в якості забезпечення поданого ним позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики накладено арешт на транспортний засіб, автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Борщівського РУЮ [PERSON] від 17.09.2013 року було відкрито виконавче провадження (ВП №39827464) на підставі вказаної ухвали суду та накладено арешт на автомобіль марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50442915 від 03.10.2016 року 24 вересня 2013 року був зареєстрований арешт рухомого майна (підстав: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2013 року ВДВС Борщівського РУЮ); обєкт обтяження автобус марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER]; боржник [PERSON], термін дії обтяження до 24.09.2018 року. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики позовні вимоги були задоволені: вирішено стягнути з [PERSON]. на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 89\~361,25 гривень та судові витрати у сумі 1008,31 гривень. На виконання вказаного рішення Борщівським районним судом Тернопільської області був виданий виконавчий лист на підставі якого постановою державного виконавця відділу ДВС Борщівського РУЮ від 22.01.2014 року було відкрито виконавче провадження (ВП № 41708135). В рамках даного виконавчого провадження 30.01.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про оголошення розшуку автобуса марки Mersedes-Benz 313, державний номер [NUMBER]. 21.02.2014 року [PERSON] звернувся до Відділу ДВС Борщівського РУЮ з заявою про завершення виконавчого провадження, в якій вказав, що претензій щодо виконання рішення суду на цей день не має, оскільки він домовився із боржником про погашення заборгованості. На підставі вказаної заяви стягувача постановою заступника начальника відділу ДВС Борщівського РУЮ від 21.02.2014 року вищевказане виконавче провадження було завершено, виконавчий лист №594/1356/13-ц, виданий 11.12.2013 року Борщівським районним судом Тернопільської області повернуто стягувачу; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші захоли примусового виконання рішення суду. Також встановлено, що 08 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №440 за яким останній продав належний йому транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz 313, білого кольору, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER] за 35\~000 гривень, про що комісійним автомагазином ТОВ «Захід-Авто-Ленд» була оформлена довідка-рахунок серії ВІА №602862. 10.09.2014 року [PERSON] подав заяву №48055829 до ВРЕР м. Камянець-Подільськ про перереєстрацію вказаного транспортного засобу на своє імя, як нового власника. За результатами розгляду вказаної заяви та поданих [PERSON] документів (довідки-рахунку серія ВІА 602862) транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz 313, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER] був перереєстрований на нового власника [PERSON] При цьому під час такої перереєстрації проводилася перевірка з підсистем НАІС ДДАІ МВС України, згідно якої встановлено про відсутність інформації про обмеження щодо транспортного засобу. Статтею 124 Конституції України визначений принцип обовязковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (частини 3, 5 та 6 ст.154 ЦПК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Отже матеріалами справи встановлено, що на виконання ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.09.2013 року про забезпечення позову та накладення арешту, 24.09.2013 року було зареєстровано обтяження на спірний транспортний засіб у виді арешту та заборони відчужувати це майно. Вказане обтяження було зареєстровано у відповідності до чинного законодавства, у встановленому законом порядку не скасовувалося та є чинним на час розгляду справи, що підтверджено витягом з Державної реєстрації обтяжень рухомого майна від 03.10.2016 року. Під час дії цього обтяження відповідач [PERSON] здійснив розпорядження належним йому транспортним засобом та продав його [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу транспортного засобу №440 від 08.09.2014 року та виданою на його підставі ТОВ «Захід-Авто-Ленд» довідкою-рахунком від 08.09.2014 року серія ВІА № 602862. Таким чином, станом на 08.09.2014 рік [PERSON] не мав права здійснювати відчуження належного йому на праві власності транспортного засобу автобусу марки Mersedes-Benz 313 н.з. ВО8472АР, [PERSON], оскільки на той час діяла заборона на вчинення таких дій останнім, що була накладена відповідно до судового рішення. З огляду на викладене, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу №440 від 08.09.2014 року, а також довідка-рахунок серія ВІА №602862 від 08.09.2014 року, яка видана ТОВ «Захід-Авто-Ленд» на підставі вказаного договору, слід визнати недійсними. Стосовно вимог позивача про зобовязання регіональний сервісний центр МВС в Хмельницькій області здійснити перереєстрацію спірного транспортного засобу за попереднім власником [PERSON] суд зазначає, що відповідно до п.35 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджених Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 підставою для перереєстрації транспортного засобу є зокрема рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. Таким чином, рішення суду про визнання договору-купівлі продажу транспортного засобу є підставою для здійснення його перереєстрації на попереднього власника. За таких обставин, в цій частині позову слід відмовити. Стосовно доводів відповідача [PERSON] на те, що відчуження спірного автомобіля та відповідно перереєстрація його на нового власника була здійснена у відповідності до вимог діючого законодавства, що встановлено відповідними судовим рішеннями суд зазначає наступне. Так, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації транспортного засобу. Відмовляючи у задоволенні вказаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент вчинення оспорюваних дій (перереєстрації транспортного засобу автомобіль марки Mersedes-Benz 313, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER]) на нового власника, [PERSON], орган ДВС скасував накладений арешт на цей автомобіль, а за проведеною перевіркою за наявними базами даних підсистеми НАІС ДДАІ МВС України та «Автомобіль», «Арешт», «Кредит», «Угон» не було встановлено наявність будь-яких обмежень стосовно цього автомобіля. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що вказаним рішенням перевірялася правомірність дій Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області під час проведення перереєстрації спірного автомобіля 10.09.2014 року та не здійснювалася перевірка й оцінка укладеного між сторонами правочину стосовно відчуження транспортного засобу. Крім того сам по собі факт відсутності в системі НАІС ДДАІ МВС України відомостей про накладений арешт на виконання вищезазначеної ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.09.2013 року про забезпечення позову, не свідчить про те, що такий арешт станом на час укладення спірного договору купівлі-продажу не був чинний, чи був скасований. Також суд звертає свою увагу на те, що під час виконання ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.09.2013 року про забезпечення позову, державним виконавцем 17.03.20013 року була винесена постанова про накладення арешту на автомобіль [NUMBER], яка була направлена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. До органу за місцем реєстрації вказаного автомобіля ця постанова не направлялася у звязку з відсутністю таких відомостей. Вказані обставини були встановлені ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22.04.2015 року за результатами розгляду скарги [PERSON] на бездіяльність державного виконавця (справа №594/384/15-ц), яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15.06.2015 року. Стосовно посилань відповідача [PERSON] про те, що борг [PERSON] ним був повернутий, у звязку з чим останній й подав заяву про повернення йому виконавчого листа за рішенням Борщівського районного суду Теренопільської області від 11.12.2013 року суд зазначає. Як зазначалося вище, дійсно 21.02.2014 року [PERSON] звернувся до Відділу ДВС Борщівського РУЮ з заявою про завершення виконавчого провадження, в якій вказав, що претензій щодо виконання рішення суду на цей день не має, оскільки він домовився із боржником про погашення заборгованості. На підставі вказаної заяви стягувача постановою заступника начальника відділу ДВС Борщівського РУЮ від 21.02.2014 року вищевказане виконавче провадження на підставі п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» було завершено, виконавчий лист №594/1356/13-ц, виданий 11.12.2013 року Борщівським районним судом Тернопільської області повернуто стягувачу; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші захоли примусового виконання рішення суду. Таким чином виконавче провадження було закінчено не у звязку з фактичним виконанням рішення суду, а лише на підставі заяви стягувача про повернення йому виконавчого листа. Жодних належних і допустимих доказів повного погашення стягнутого за рішенням суду боргу на користь [PERSON] відповідачем [PERSON] суду не надано та в матеріалах справи не міститься. До того ж суд звертає свою увагу на те, що 25.09.2014 року [PERSON] повторно предявив до примусового виконання виконавчий лист, виданий за рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2013 року. Постановою державного виконавця від 01.10.2014 року було відкрито виконавче провадження. 13 березня 2015 року вказаний виконавчий лист був повернутий на адресу стягувача, а виконавче провадження закінчено у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Вказані обставини встановлені ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22.04.2015 року. Отже вказаний факт свідчить про те, що вищевказане рішення суду про стягнення боргу відповідачем не виконано. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Захід-Авто-Ленд» на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору відповідно до пропорційно задоволених вимог. При цьому суд зазначає, що з урахування поданої заяви про залишення без розгляду в частині позовних вимог позивач заявлено три немайнові вимоги, за які підлягає сплата судового збору у загальній сумі 1033,5 гривень. Отже пропорційно до задоволених вимог з [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Захід-Авто-Ленд» на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору по 229,66 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial