Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 1 листопада 20І5 року помер його брат [PERSON], спадщину за законом після смерті якого прийняв він, подавши заяву про прийняття спадщини до [PERSON] районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний термін. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку до спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 3,2176 га, розташована на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286000:03:002:0006, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю, виданого 13 жовтня 2005 року на бланку серії ЯА№ 591006, виданого на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 302 від 28 липня 2005 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901383. Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА № 591006 був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 03 червня 2016 року. 7 червня 2016 року державний нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Видача дубліката державного акта на земельну ділянку на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельну кадастрі. Вважає, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 591006, виданий [PERSON] райдержадміністрацією на ім'я [PERSON], втрачено, видача дубліката державного акта на земельну ділянку на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена, розпорядження, на підставі якого видано державний акт, є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, їй присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель (АС ДЗК), тобто, земельна ділянка згідно статті 79-1 ЗК України є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав. Вартість вищевказаної земельної ділянки становить 32176 гривень. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 1 листопада 2015 року брата [PERSON], на земельну ділянку площею 3,2176 га, розташовану на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286000:03:002:0006, яка належала [PERSON] згідно втраченого державного акта на право власності на землю на бланку серії ЯА№ 591006, виданого на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 302 від 28 липня 2005 року та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010534901383. Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не прибув. [PERSON] районна державна адміністрація направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі їх представника. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі в судове засідання не прибув, направили до суду заяву, в якій не заперечили проти задоволення позову, просять справу розглядати без участі їх представника. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 1 листопада 2015 року помер брат позивача - [PERSON], спадщину за законом після смерті якого прийняв позивач, подавши заяву про прийняття спадщини до [PERSON] районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний термін. До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 3,2176 га, розташована на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286000:03:002:0006, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю, виданого 13 жовтня 2005 року на бланку серії ЯА№ 591006, виданого на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 302 від 28 липня 2005 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901383. Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА № 591006 був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті „Сільські обрії від 3 червня 2016 року. 7 червня 2016 року державний нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельну кадастрі. Видача дубліката державного акта на земельну ділянку на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вартість вищевказаної земельної ділянки становить 32176 гривень. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1223 частини 3 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1297 ЦК України на спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, покладається обовязок звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно \~ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтями 181, 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до статей 3, 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації, яке є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого 1 листопада 2015 року [PERSON], позивач набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті останнього на дану земельну ділянку, і оскільки відповідачами [PERSON] районною державною адміністрацією позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки, [PERSON] районна державна адміністрація до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved