Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 30 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаємної поваги. З 2014 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивач та відповідач з 30 квітня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом № 221. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER].. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та відсутність взаємної поваги. З 2014 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивачки слід визначити як [PERSON], так як у даній справі не стоїть питання про зміну прізвища на дошлюбне. .Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у позовній заяві просила судові витрати покласти на неї.

Outcome: approved