Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

До суду із позовом звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] , третя особа Туріянська сільська рада Новомиргородського району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживала у домоволодінніпозивача за адресою: [ADDRESS] , проте з 2005 року залишила місце проживання.Відповідно до акту обстеження, засвідченого Туріянською сільською радою, у даному будинку зареєстровано: [PERSON] , [PERSON] у та [PERSON] у [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] , хоч і прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, та фактично, з 2005 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає. В свою чергу відповідач, яка не проживає за адресою: [ADDRESS] , втратила право на користування даним житловим будинком, внаслідок її відсутності без поважних причин понад шість місяців. Оскiльки, позивач є власником житлового будинку за адресою по [ADDRESS] , на даний час зареєстрований та проживає у цьому будинку, він не бажає щоб вiдповiдач була зареєстрована в належному йому будинку. Вiдповiдач не проживає у вищезгаданому будинку, починаючи з 2005 року без припинення реєстрації, у зв`язку з чим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача та перешкоджається йому право у реалiзацiї вiльно розпоряджатися будинком, тому позивач змушений звернутися суду за для захисту свого порушеного права власності. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив суд задовольнити їх. Відповідач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи Туріянської сільської ради Новомиргородського району повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань та письмових заперечень проти позову не надіслав. Дослідивши матеріали справи та вивчивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно ст.71 ЖК України є відсутність наймача або члена його сім`ї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. Одночасно з вказаними вище нормами ЦК України, суд повинен також враховувати положення ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України. Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, мають право користуватися таким будинком. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє члена сім`ї права користування займаним приміщенням. В порядку ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного необхідно виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У даній справі правовідносини виникли між власником житла і особою, яка є членом його сім`ї, тому до вказаних правовідносин застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, який є підставою для втрати його права користування житлом. Член сім`ї власника житла може бути позбавлений права користування житловим приміщення на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України у випадку безперервного не проживання в даному житлі понад один рік, лише при умові відсутності поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування вiд 11.03.1994 року, який посвiдчений державним нотарiусом Новомиргородської державної нотарiальної контори Бордюжою [PERSON] , зареєстрованого у реєстрі за № 421. З липня 2015 року, [PERSON] , зареєстрував (прописав) у належному йому на правi власностi житловому будинку по [ADDRESS] , вiдповiдача, [PERSON] , [INFO] , яка на той час приходилася йому дружиною. Однак, рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2015 року шлюб між ними було розірвано. У відповідності до довідки Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 170 від 05 лютого 2020 року відповідач [PERSON] , [INFO] з липня 2015 року і по даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживає за адресою: [ADDRESS] та сплачує ком послуги. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 21.02.2020 року підтверджено факт не проживання [PERSON] у вищевказаному домоволодінні. Вищенаведені доводи не спростовані відповідачем, позивач як власник свого житлового будинку, позбавляється права в повній мірі користуватися та розпоряджатися майном, реєстрація відповідача у будинку є перешкодою для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з чим у спірних правовідносинах правильним способом захисту цивільного права позивача, який відповідає вимогам ст.16 Цивільного кодексу України, є визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право власності позивача щодо користування своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачеві 50 відсотків судового збору сплаченого ним під час звернення з позовом до суду відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1637352609.1 від 03.03.2020 року, що становить 420 грн. 40 коп. Крім того, судом задоволено заяву позивача в проханні не стягувати з відповідача на його користь судових витрат по справі.

Outcome: approved