Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

ЖКП №7 звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ЖКП № 7 є підприємством, яке надає послуги населенню повязані з утриманням будинку та прибудинкових територій. Такі послуги надаються в межах та згідно тарифу, затвердженого рішеннями Луцької міської ради. Вказує, що відповідачі проживають в [INFO] і є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які надає ЖКП №7. Однак, свої зобовязання по сплаті коштів за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не виконують, у звязку з чим станом на 01.05.2016 року у них утворилась заборгованість в розмірі 3895,72 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 272,49 грн., а також інфляційні втрати за весь час прострочення 1344,49 грн., а всього 5512,70 грн. Крім того, підприємство неодноразово пропонувало відповідачам укласти договір про реструктуризацію заборгованості, однак останні від даної пропозиції відмовились, договір з ЖКП №7 не уклали. У звязку з цим, просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму, а також понесені судові витрати по справі. Відповідач [PERSON]М звернувся до суду із зустрічним позовом до житлово-комунального підприємства №7 про визнання безпідставними нарахувань заборгованості та плати за утримання будинку та прибудинкової території, визнання відсутності договірних відносин, зобовязати ЖКП №7 укласти типовий договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також зобовязати ЖКП №7 сформувати тариф на утримання будинку по вул. Загородня, 4 в м. Луцьку відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529 і подати його на погодження органу місцевого самоврядування. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. При цьому, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Інші відповідачі в судове засідання не зявились, проте подали суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутності, відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та як слідує з матеріалів справи відповідачі проживають в [INFO] і користуються послугами по утриманню будинку та прибудинкової території, які надаються позивачем (а.с. 4). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України жильці зобовязані своєчасно проводити оплату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог ст. ст. 64, 66, 68, 460, 162 ЖК України та п.п. 7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власники (квартиронаймачі) зобовязані вносити квартирну плату та плату за обслуговування і ремонт будинків щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування житлом обчислюються виходячи із загальної площі квартири та розраховується, виходячи із розміру затверджених цін/тарифів за нормами затвердженими в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з представленого розрахунку нарахувань і оплати у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 3895,72 грн., у звязку з чим їм нараховано 3% річних від простроченої суми в розмірі 272,49 грн., а також інфляційні втрати за весь час прострочення 1344,49 грн., а всього 5512,70 грн. (а.с. 4). Разом з тим, у стягнення інфляційних втрат та 3% річних слід відмовити, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачами вживались заходи щодо врегулювання та укладення письмового договору з позивача, однак з певних причин їм це не вдалось, атому за таких обставин суд приходить до висновку про можливість не стягнення з відповідачів вказаних нарахувань. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за надані послуги з утриманням будинку та прибудинкових територій. При цьому, не заслуговують на увагу та судом не приймаються заперечення відповідача стосовно неналежного надання позивачем зазначених послуг, оскільки вони жодними належними доказами не підтверджуються. Крім цього, зазначені посилання відповідача спростовуються письмовими доказами у справі переліком виконаних робіт, актами та рахунками за їх виконання, нарядами та відмітками їх виконання (а.с. ), представленими представником виконавця, які суд приймає до уваги та враховує при ухваленні рішення. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування судових витрат також підлягає до задоволення. Водночас, ч. 2 ст. 99 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. На підставі наведеного та

Outcome: partial