Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

ДП «Завод ім.. [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою № 1 до Договору позики № 938/99-4/8 від 25.10.1999 року, за період з 01.10.2012 року по 31.03.2017 року , включно у розмірі 22822,56 грн. ; інфляційні збитки у розмірі 13417,34 грн. ; 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1510,4 грн. ; суму позики , що підлягає достроковму поверненю за період з 01.04.2017 року по 31.10.2024 року включно у розмірі 38460,24 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.12.1999 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору позики № 938/99-4/8 від 25.10.1999 року , відповідно до якого відповідачу надано додаткову позику у розмірі 76498,41 грн. Згідно п. 4 Додаткової угоди позичальник зобовязаний повернути розмір позики, зазначений в п. 1 Додаткової угоди, наступним чином: щомісячно шляхом утримання адміністрацією позикодавця грошових коштів із заробітної плати позичальника або шляхом внесення позичальником готівкових грошових коштів до каси. Позикодавця, відповідно до графіку погашення позики що є невід'ємною частиною додаткової угоди. Згідно додатку №1 сума щомісячного платежу складає 422,64 грн. .В порушення умов додаткової угоди позичальник не здійснив жодного з вищевказаних платежів відповідно до умов додаткової угоди . ДП «Завод імені [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору за період з жовтня 2009р. по жовтень 2012р., у зв'язку з невиконанням відповідачем зобовязань щодо щомісячного погашення боргу у строки та розмірах визначених графіком погашення позики (Додаток №1 до додаткової угоди №1 від 01.12.1999р. до договору позики №938/99-4/8 від 25.10.1999р.). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №2020/12644/2012 , позовні вимоги ДП «Завод імені [PERSON]» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь ДП «Завод імені [PERSON]» , суму боргу по договору позики №938/99-4/8 від 25.10.1999р. в розмірі 15215 грн. 04 коп., а також 899 грн. 15 коп.- індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобовязання та 1370 грн. 60 коп. -3% річних від простроченої суми (за період з жовтня 2009р. по жовтень 2012р.). В ході розгляду справи №2020/12644/2012 судом встановлено, що: «між ДП «Завод імені [PERSON]» та [PERSON] укладено договір позики №938/99-4/8, відповідно до якого [PERSON] надано цільову позику на загальну суму 70 650 грн. (сімдесят тисяч шістсот пятдесят грн.) та визначено порядок її повернення. Також, 01.12.1999р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, за якою [PERSON] додатково надано цільову позику на загальну суму 76 498,41 грн. та визначено порядок її повернення. На підставі заяви [PERSON] від 01.12.1999р. ДП «Завод імені [PERSON]» перераховано на поточний рахунок ЖБК «ЖБК-98» 76 498,41грн. (сімдесят шість тисяч чотириста девяносто вісім грн. 41 коп.) для здійснення капітального будівництва житлового будинку. Станом на 01.04.2017 року заборгованість відповідача по додатковій угоді за період з 01.10.2012 року по 31.03.2017 року включно складає 22822,56 грн. Інфляційне збільшення за весь час прострочення виконання зобовязання щодо повернення позики складає 13417,34 грн. , 3% річних від простроченої суми складає 1510,40 грн. Враховуючи , що додатковою угодою встановлений обов,язок відповідача повернути позику частинами (з розстроченням) , а також те , що відповідачем допущено грубе порушення умов додаткової угоди , щодо повернення чергової частини позики , позивач має право вимагати достроково повернення , що залишилося. Таким чином, сума позики, що підлягає достроковому поверненню за період з 01.04.2017р. по 31.10.2024р. складає 38460,24 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючи на те, що дійсно між сторонами укладена додаткова угода до договору позики №938/99-4/8 від 25.10.1999 року , відповідно до якої йому надано додаткову позику у загальній сумі 76498,41 грн. 17.09.2003 року на виконання умов додаткової угоди відповідачем сплачено 67132,20 грн. , таким чином , його зобов,язання по додатковій угоді , щодо сплати суми позики відповідно до графіку погашення позики виконано в повному обсязі до листопада 2022 року включно. У зв,язку з ттм, що станом на 13.06.2017 року у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем по додатковій угоді , позику погашено по листопад 2022 року включно, відповідач вважає , що жодного порушення умов додаткової угоди з його боку не було, а вимоги позивача , щодо стягнення інфляційних збитків ,3% річних та частини позики є безпідставними , необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню. Суд,вислухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи , пришов до висновку , що позов задоволенню не підлягає . Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.1999 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору позики №938/99-4/8 від 25.10.1999 року, відповідно до якої відповідачу додатково надано цільову позику на загальну суму 76498,41 грн. та визначено порядок її повернення. Відповідно до розрахунку погашення суми боргу, який був підписаний сторонами у справі, відповідач зобовязався щомісяця в період часу з жовтня 2009 року по жовтень 2024 року включно, здійснювати оплату суми боргу в розмірі 422,64 грн., щомісяця. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ДП «Завод ім.. [PERSON]» просить стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою № 1 до Договору позики № 938/99-4/8 від 25.10.1999 року, що виникла за період з 01.10.2012 року по 31.03.2017 року в розмірі 22822,56 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера серії 02БД № 522758 від 17.09.2003 року, від [PERSON], в рахунок оплати житла по Московському пр-ту, касиром -Дворниковою , було прийнято 67132, 20 грн. Відповідно до архівної довідки № 1001 від 12.06.2017 року, [PERSON] працювала старшим касиром на Харківському державному підприємстві « Завод імені [PERSON]» в період часу з 01.07.2002 року по 27.04.2007 року. Таким чином, відповідачем в рахунок погашення суми заборгованості за додатковою угодою №1 позивачу було сплачено 67132, 20 грн. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2013 року з [PERSON] на користь ДП «Завод ім.. [PERSON]» стягнуто суму боргу за договором позики №№ 938/99-4/8 від 25.10.1999 року , з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 17484,79 грн. . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 липня 2017 року заочне рішення від 21 січня 2013 року скасовано. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за договором позики за період з 01.10.2009 року по 01.10.2012 року ДП «Завод ім.. [PERSON]» відмовлено. Враховуючи те , що ДП «Завод ім.. [PERSON]» просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2012 року по 31.03.2017 року у розмірі 22822,56 грн. , відповідачем 17.09.2003 року сплачено 67132,20 грн., тобто відповідачем здійснена сплата суми боргу в більшому розмірі , ніж встановлено розрахунком погашення (додаток №1 до додаткової угоди №1 до договору №938/99-4/8 від 29.10.1999 року) , в рахунок погашення суми заборгованості наперед, тому суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними , у звязку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed