Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] в обґрунтування якої вказано, що 31 липня 2018 року о 07:00 годині на автомобільній дорозі Осикове-Коростишів, [PERSON] керував автомобілем «Форд-Ескорт», державний номерний знак [NUMBER] , та не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, допустив занос автомобіля, чим скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , яким на відповідній правовій підставі керував [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.08.2018 [PERSON] визнано винним у порушенні п.12.1 Правил дорожнього руху при скоєнні ДТП 31.07.2018 та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП України і накладено стягнення 340 гривень. Станом на день ДТП, 31.07.2018, цивільно-правова відповідальність перед третіми особами відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» водія автомобіля «Форд-Ескорт», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в страховій компанії АТ «СГ «ТАС» поліс № АМ 5984071. Після звернення до страховика, за погодженням з позивачем, ним було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 10 000 гривень. В вересні 2018 [PERSON] було сплачено 31 181 грн. спеціалізованому СТО - ФОП « [PERSON] » за виконання основних ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача. Враховуючи вказане, [PERSON] , просив стягнути з [PERSON] як шкоду, завдану внаслідок ДТП, різницю між розміром витрат на ремонт автомобіля та фактичним отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 21 181 та моральну шкоду, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 10 000 грн. В ході розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що в результаті ДТП позивач поніс витрати на ремонт автомобіля, він є пенсіонером та особою з інвалідністю, відсутність автомобіля як засобу пересування значно ускладнило його життя. Також, автомобіль був джерелом його підробітку. В подальшому представник позивача Миколайчук П.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких позов підтримав, просив стягнути з АТ «СГ ТАС» розмір майнової шкоди завданої позивачу, визначену висновком експерта та стягнути з [PERSON] моральну шкоду. Також, просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу позивача. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] вказали, що проти позову заперечують, оскільки розмір оціненої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому страховик має відшкодувати її потерпілому, просять відмовити у стягненні моральної шкоди. В подальшому представник відповідача [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача та представника. Також зазначає, що відповідно до висновку судової експертизи, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля ВАЗ - 2106, д/н [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час ДТП, яка мала місце 31.07.2018 року, становить 21084,91 грн., сума сплачених страхових коштів складала 10 000 грн., а тому просить кошти у сумі 11084,91 грн. стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС». У зв`язку з тим, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля ВАЗ -2106, д/н [NUMBER] визначена у розмірі 21084,91 грн., після отримання суми страхового відшкодування позивач може придбати аналогічний автомобіль, а тому в задоволенні стягнення моральної шкоди просить відмовити. Представник відповідача АТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. У наданому відзиві позов не визнав, зазначив, що оскільки розмір страхового відшкодування було погоджено з [PERSON] в розмірі 10 000 гривень, то відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування в більшому розмірі. Вказали, що відсутні підстави стягувати з страховика моральну шкоду в зв`язку з відсутністю шкоди, завданої здоров`ю потерпілого. Також вказали на неналежне підтвердження розміру збитків, надане позивачем. Суд, дослідивши надані докази та в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, 31 липня 2018 року о 07:00 годині на автомобільній дорозі між с. Осикове та м. Коростишів [PERSON] керував автомобілем «Форд-Ескорт», державний номерний знак [NUMBER] , та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , яким під керуванням [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.08.2018. Відповідно полісу АМ 5984071, станом на день ДТП 31.07.2018, цивільно-правова відповідальність перед третіми особами відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» водія автомобіля «Форд-Ескорт», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в страховій компанії АТ «СГ «ТАС» поліс № АМ 5984071. На підставі заяви [PERSON] від 28.08.2018, АТ «СГ «ТАС» сплатило страхове відшкодування в розмірі 10 000 гривень, розмір якого було погоджено з [PERSON] . Відповідно акту надання послуг № 55 від 24.09.2019, за ремонт автомобіля «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] сплатив 31 181 грн ФОП « [PERSON] » Відповідно висновку експерта Костюченка А.П. № 1 від 06.03.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ, д.р.н. [NUMBER] , складає 32 809,02 грн., а ринкова вартість автомобіля ВАЗ, д.р.н. [NUMBER] та вартість матеріального збитку, завданої власнику автомобіля ВАЗ, д.р.н. [NUMBER] , складає 21 084, 91 грн. За правилами статті 15 та частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, що збитки - це втрата, яку особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тлумачення зазначеної правової норми спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судами в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку. Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності. Вказаний висновок застосування норм права підтверджується правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі № справа № 320/9174/15-ц, провадження № 61-19031св18, які суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК враховує при ухваленні рішення. Таким чином, спростовуються доводи відповідача АТ «СГ «ТАС» про неможливість стягнення додаткового розміру страхового відшкодування у разі попереднього погодження його суми з потерпілим. З полісу АМ 5984071 від 11.04.2018 вбачається, що узгоджена страхова сума (ліміт відповідальності) водія автомобіля «Форд-Ескорт», державний номерний знак [NUMBER] на одного потерпілого за майнову шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Розмір збитків які просить стягнути позивач та які визначені експертом за результатом проведення судової експертизи, не перевищують ліміту за полісом АМ 5984071. Отже, вказаний розмір оціненої майнової шкоди, завданої позивачу, не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому саме страховик має відшкодувати її потерпілому. При цьому стягненню підлягає різниця між розміром матеріальної шкоди, завданої позивачу, визначеної висновком експерта в розмірі 21 084, 91 грн. та вже сплаченою сумою відшкодування в розмірі 10 000 та складає : 21 084, 91 - 10 000 = 11 084,91 грн. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вказане, пояснення позивача про завдання йому моральної шкоди в зв`язку з ДТП, так як пошкоджений автомобіль був джерелом підробітку, а у зв`язку з його вимушеним ремонтом позивач зазнав значних хвилювань, був вимушений тривалий час просити про допомогу інших осіб, є інвалідом, має похилий вік, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень. Оскільки у даному випадку відсутня шкода, завдано внаслідок ДТП життю і здоров`ю потерпілого [PERSON] , то моральна шкода не може бути стягнута з страховика на підставі ст. 26-1 Закону № 1961-IV, а тому розмір моральної шкоди підлягає стягненню з винуватця ДТП - [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідачів на користь держави 1409, 60 грн. судового збору, тобто по 704 грн. 80 коп. з кожного. Також в ході розгляду справи представником позивача - адвокатом Миколайчуком П.В. зазначено про витрати на правничу допомогу адвоката, які поніс позивач у даній справі, на підтвердження чого надано акт виконаних робіт від 03.04.2020, дві квитанції до прибутково-касових ордерів, договір про правничу допомогу від 03.10.2018. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Так, у матеріалах даної справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Миколайчуку П.В. 08.10.2012 № 707 та ордер на надання правової допомоги [PERSON] серія [NUMBER] від 03.10.2018 . Також, відповідно договору про правничу допомогу та процесуальне представництво від 03.10.2018 між [PERSON] та адвокатом Миколайчуком П.В. укладено договір про правничу допомогу у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно п. 4.3. Договору від 03.10.2018 при розрахунку вартості однієї години надання послуг (участь в судовому засіданні, складання проектів документів, запитів, консультації тощо) використовується фіксована ставка - 500 гривень/година. Відповідно квитанцій до ПКО від 19.11.2018 та від 19.12.2018 [PERSON] сплачено адвокату Миколайчуку П.В. гонорар у загальному розмірі 4000 грн. 03.04.2020 [PERSON] та адвокатом Миколайчуком П.В. підписано акт виконаних робіт № 1 щодо надання правничих послуг у справі № 280/1783/18, загальною тривалістю 8 годин. Таким чином, [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 4 000 гривень. Відповідно ст. 133 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що розмір витрат позивача [PERSON] на правничу допомогу відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу та факт надання йому правничих послуг підтверджується належним чином, розмір вказаних витрат не перевищує попереднього розрахунку, зазначеного в позові та ґрунтується на умовах договору про правничу допомогу, а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних долях, а саме - по 2000 гривень з кожного.

Outcome: partial