Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

З 05 липня 1999 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 26 серпня 2005 року було розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу, сторони в подальшому проживали однією сім'єю, внаслідок чого [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Після народження сина позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 05 листопада 2014 року, з відповідача на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частини усіх заробітків (доходів), починаючи з 22.10.2014 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, джерела доходу, окрім соціальних виплат, не має, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, з якою проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку(доходу), починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання на розгляд справи позивачка не з`явилася, до суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, оскільки знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, доходів у вигляді постійної заробітної плати не має, відсутні і інші доходи, діти знаходяться на її утриманні, а до того ж син постійно хворіє. Відповідач в судове засідання на розгляд справи також не з'явився, до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає частково та просить справу розглянути у його відсутності. В своїх запереченнях наданих до суду, пояснив, що за рішеннями суду від 30.08.2001 року та від 05.11.2014 року з нього призначено стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/6 частини від заробітку на дочку та 1/5 частини від заробітку на сина. Таким чином, загальна сума аліментів призначена до стягнення складає 11/30 частин. При задоволенні позовних вимог позивачки щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини, загальний розмір аліментів буде складати: 1/6 +1/5 +1/6 =16/30 частин, а це більше 50% його доходу (пенсії), що є порушенням чинного законодавства. Разом з тим, не відмовляється від сплати аліментів на дружину, але щоб їх розмір складав 4/30 частин від заробітку. Крім того, на теперішній час він є пенсіонером МВС, однак пенсія йому ще не призначена, у зв'язку із чим виконавчий лист про стягнення аліментів не виконується. У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано (а.с.4), та від якого мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Після розірвання шлюбу позивачка отримала прізвище «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до довідки, виданої Комишуватською сільською радою від 04.04.2016 року, діти [PERSON] та [PERSON], проживають разом з матір'ю в [ADDRESS](а.с.5). Відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30.08.2001 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітної плати (доходів),починаючи з 22.08.2001 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на місяць, а також аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частинийого заробітної плати (доходів) починаючи з 22.08.2001 року і до досягнення дитиною трьох років (а.с.15). Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 05.11.2014 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/5 частини усіх заробітків (доходів), починаючи з 22.10.2014 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, як підтверджується трудовою книжкою позивачки(а.с.30) та наказом ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД»(а.с.29). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON](а.с.16) та довідки Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області від 18.04.2016 року (а.с.17), він був звільнений із органів внутрішніх справ МВС України 05.11.2015 року, з правом призначення пенсії по лінії МВС. В статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. При призначенні 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховує, як матеріальне становище позивачки, з якою проживають неповнолітні діти, син [PERSON] знаходиться на обліку у лікарні, що вона не працює, додаткового доходу не має, а також матеріальне становище відповідача, що він працездатний і йому буде призначена пенсія. Отже, на думку суду, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років і саме у розмірі по 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу). Відповідачу надавався час для надання до суду доказів, які б підтверджували його твердження, про неможливість ним сплачувати аліменти на утримання дружини, у розмірах зазначених позивачкою,однак він таких доказів до суду не надав. Доводи відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів більш як 50 % від доходу, не ґрунтуються на законі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved