Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь місцевого бюджету Порошківської сільської ради суму шкоди, заподіяної лісу в розмірі 3 891,24 грн., зарахувавши таку на р/р UA968999980333119331000007202, МФО 899998, ЄДРПОУ 37916557, отримувач УК у Перечинському р/с. Порошково/24062100 Казначейство України (ЕАП), для подальшого перерозподілу згідно вимог бюджетного законодавства; стягнути з відповідача на користь прокуратури Закарпатської області сплачений останньою судовий збір у розмірі 2 102 грн. на р/р 228201720343130001000018475, отримувач: прокуратура Закарпатської області, код 02909967, банк одержувача: Державна казначейська служба України, код банку 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: відшкодування (повернення) судового збору по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 січня 2019 року о 08.00 год. [PERSON] у кварталі 34, виділі 14 урочища «Бахаряк» Порошківського лісництва ДП «Перечинське лісове господарство» здійснив самовільну рубку одного дерева породи «Бук» діаметром на пні 30 см, внаслідок чого інтересам держави\~ заподіяно шкоду на суму 3 891,24 грн. Оскільки відповідач [PERSON] на момент звернення до суду заподіяну шкоду не відшкодував, тому просять позов задовольнити. У судове засідання представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та прокурор не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди прокурора ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. У судове засідання представник Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» як третьої особи не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 09 січня 2019 року в урочищі «Бахаряк» Порошківського лісництва ДП «Перечинське лісове господарство» у кварталі 34, виділі № [NUMBER] майстром лісу було виявлено здійснену громадянином [PERSON] незаконну вирубку одного сироростучого дерева породи «Бук» діаметром на пні 30 см, загальною кубомасою 0,53 м куб., що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 1 від 09 січня 2019 року, постановою про накладення адміністративного стягнення № 1 від 30 січня 2019 року, точково-переліковою відомістю незаконно зрубаного дерева та актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 09 січня 2019 року (а. с. 11-18, 20). Також встановлено, що [PERSON] вказаними діями заподіяв шкоду лісовому господарству на загальну суму 3 891 грн. 24 коп., про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок шкоди (а. с. 19). Згідно ст. 105 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Згідно п. 7 ч. 3 цієї ж статті джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що заподіяна відповідачем шкода у розмірі 3 891 грн. 24 коп. у добровільному порядку не відшкодована, тому суд вважає, що така підлягає стягненню із [PERSON] на користь Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved