Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 21.12.1993 року була визнана судом недієздатною, 04.03.2016 року поступила на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни». Рішеннями Роменського міськрайонного суду від 02.09.2016 року та від 09.03.2017 року було продовжено госпіталізацію [PERSON] до шести місяців. З метою визначення психічного стану [PERSON] була оглянута комісією лікарів психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок якого невзмозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Її стан обумовлює небезпеку для себе і оточуючих та може завдати шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявилася. Згідно довідки КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» від 31.08.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає їй знаходитися в судовому засіданні (а.с.1). Заінтересована особа [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, проти заяви не заперечував. Особа, що надає правову допомогу не заперечувала проти задоволення даної заяви. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського районного суду Сумської області від 21 грудня 1993 року [PERSON] визнана недієздатною (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Перекопівської сільської ради від 05 січня 1994 року опікуном над [PERSON] призначено [PERSON] (а.с. 9). Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2016 року та від 09 березня 2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців (а.с.7,8). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 30.08.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді д-з «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом» (F 20.00 за МКХ-10). По своєму стану не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе і оточуючих. Лікування можливе в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» від 31.08.2017 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1965 року. Багато разів, тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Являється інвалідом ІІ групи безтерміново. Остання госпіталізація з 04.03.2016 року по теперішній час (а.с.6). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, які являють собою небезпеку для себе і оточуючих.

Outcome: approved