Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Маркіна О.А., звернувся до суду із про встановлення факту смерті особи в певний час, встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій зазначив, що його мати [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала у м. Макіївка Донецької області. [INFO] у м. Макіївка Донецької області за місцем проживання вона померла та була похована у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Йому було видано лікарське свідоцтво про смерть з довідкою про причину смерті [PERSON] , а також свідоцтво про смерть останньої, при цьому у зв`язку з тим, що вищевказані документи видані закладом охорони здоров`я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійсними та не створюють юридичних наслідків. У проведенні державної реєстрації факту смерті Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за таких обставин відмовлено, тому підтвердити смерть своєї матері у встановленому законом порядку він позбавлений можливості. Крім того, у паспорті його прізвище зазначено українською мовою як « [PERSON] », що не збігається із зазначенням прізвища його померлої матері згідно паспорту як « [PERSON] »,тому він позбавлений можливості оформити спадкові права через відсутність підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Враховуючи, що встановлення даних фактів має для нього юридичне значеннята вирішити це питання іншим шляхом неможливо, заявник просить: - встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, громадянки України, визнавши датою її смерті [INFO] та місцем смерті Україна, Донецька область, м.Макіївка, Гірницький район; - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Макіївка Донецької області, є мамою [PERSON] , [INFO] . У судове засідання заявник, його представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, дану заяву підтримують (а.с. 34-35). Представник заінтересованої особи - Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де мешкав до початку антитерористичної операції, у даний час є внутрішньо переміщеною особою. Свідок знайомий із заявником у справі, з яким вони разом працювали, до роботи у м. Донецьк та додому часто їздили разом. Свідок бачив матір заявника біля під`їзду будинку останнього. Від [PERSON] нещодавно він дізнався, що [PERSON] померла. Йому також відомо, що у написанні прізвищ заявника та його померлої матері виявилися відмінності у літерах «і» та «и», тому [PERSON] звернувся до суду. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року розгляд справ, підсудних Центрально-Міському районному суду м. Макіївки Донецької області, здійснюється Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заявник [PERSON] (а.с. 6-8), [INFO] , є громадянином України, згідно паспортних даних зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , складеного російською мовою (а.с. 9), батьком заявника є « [PERSON] », а матір`ю - « [PERSON] ». [PERSON] (а.с. 10) померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 22 із довідкою про причину смерті, що зазначена як «ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією» (а.с. 11), видані закладом охорони здоров`я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, а також свідоцтво про смерть останньої (а.с. 12, 36), видане реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, які є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Судом досліджено надані заявником на підтвердження своїх вимог копію свідоцтва про захоронення [PERSON] (а.с.13), а також фотознімки з місця захоронення [PERSON] (а.с. 14). Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за вих. № 20.19-65-380 від 23 квітня 2021 року (а.с. 15) представнику заявника за наявними документами було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON] , оскільки пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON] , [INFO] , що мало місце [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника та іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявника документами Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Ситняно Краснояружського району Курської області, - [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна. Крім того, в силу ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення тощо. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстрований згідно копії паспорту за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8).Як вбачається з копії паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП (а.с. 8) вірним є зазначення прізвища заявника українською мовою як « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , складеного російською мовою (а.с. 9), батьком заявника є « [PERSON] », а матір`ю - « [PERSON] », які зареєстрували шлюб 22 лютого 1956 року, що вбачається з копії свідоцтва про одруження [NUMBER] , у якому прізвище дружини російською мовою вказано як « [PERSON] » (а.с. 28). Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] , [PERSON] , інші члени родини заявника, тощо, мали місце реєстрації у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян (а.с. 16-27), у якій їх прізвища російською мовою вказані як « [PERSON] ». Згідно копії паспорту [NUMBER] (а.с. 7) прізвище матері заявника зазначено українською мовою - « [PERSON] ». Судом досліджено надані на підтвердження своїх вимог заяви фотознімки із зображенням заявника, його матері та інших членів сім`ї у родинному колі (а.с. 29). Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що у судовому засіданні встановлені достатні дані, які свідчать про наявність родинних відносин між матір`ю - [PERSON] , [INFO] , та сином - заявником [PERSON] , [INFO] , що вбачається з досліджених судом доказів, в тому числі, свідоцтва про народження заявника, про одруження батьків заявника, відомостей домової книги, підтверджується показаннями свідка. Тому, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки даний факт родинних відносин між ним та [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення має для заявника юридичне значення та необхідне для отримання можливості реалізувати свої спадкові права. Таким чином, дана заява про встановлення факту смерті особи в певний час, встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved