Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилась неприйнятою спадщина у вигляді: земельної частки (паю) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку спадкодавець отримала у 2002 році у спадщину від своєї матері; земельної частки (паю) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку спадкодавець отримала у 1996 році як член КСП ім. Леніна. Заповіту складено не було. Спадкоємців першої черги за законом двоє - позивач та відповідач. При виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки у 2004 році оригінали сертифікатів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на земельні частки (паї) було вилучено, що позбавило її можливості прийняти земельні паї у спадщину. 04 травня 2012 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В. позивачу видане свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого вона отримала у спадщину після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 6,11 га ріллі, виділену з земельного паю. 04 травня 212 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В. відповідачу видане свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого вона отримала у спадщину після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 8,92 га ріллі, виділену з земельного паю. В зв'язку з відсутністю на даний час оригіналів правовстановлюючих документів вони не мають можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Крім того у них виник спір щодо розподілу спадкового майна. На підставі викладеного, просять поділити спадкове майно та визнати за ними право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №7 від 18.07.2011 року (а.с. 4). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та її померлою матір'ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.05.1993, позивач уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 13). Факт родинних відносин між відповідачем [PERSON] та її померлою матір'ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 21). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.2008, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 29.07.2008 розірвано (а.с. 22). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина у вигляді: земельної частки (паю) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку спадкодавець отримала у 2002 році у спадщину від своєї матері (а.с. 5); земельної частки (паю) у землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Тарасівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку спадкодавець отримала у 1996 році як член КСП ім. Леніна (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2012, [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області розміром 6,11 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2012, [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тарасівської сільської ради Троїцького району Луганської області розміром 8,92 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] (а.с. 17). Позивач зазначає, що при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки у 2004 році оригінали сертифікатів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на земельні частки (паї) було вилучено, що позбавило позивача та відповідача можливості прийняти земельні паї у спадщину. В зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів вони не мають можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Крім того у них виник спір щодо розподілу спадкового майна. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Згідно із ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. На підставі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1278 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише заповітом. Вона не дозволяє спадкоємцям поділити спадщину на свій розсуд, одержавши при поділі частку меншу від встановленої законом або заповітом, а вимагає проведення поділу у суворій відповідності із спадковими частками. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку сторони не мають можливості, їх права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі п.п.1, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1274 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved