Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Предметом позову є стягнення 7975,60 грн., заборгованості за кредитним договором, яка складається із 3935,04 грн., заборгованості за кредитом (основним боргом), 4040,56 грн. - заборгованості за процентами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Позивач, АТ «Укрексімбанк») та [PERSON] (надалі - відповідач, клієнт) було укладено договір про відкриття карткового рахунка №8002639584/165-5-15 від 14.01.2015, який надалі було викладено у новій редакції відповідно до додаткової угоди №1 від 06.01.2016 (надалі разом - кредитний договір). За вказаним договором відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000,00 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, заборгованість не погашає, то позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 13 січня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до органу реєстрації місця проживання осіб, судом було направлено запит з метою з`ясування дійсного зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. До суду надійшла довідка про місце реєстрації відповідача [PERSON] , та підтверджено дійсне зареєстроване місце проживання останнього за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з умовами кредитного договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки (надалі - кредит) з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 000,00 грн. (чотирьох тисяч гривень 00 коп.) на строк до 31.01.2018 (п. п. 2.4., 2.6. кредитного договору). Кредит надається позивачем згідно з п. 2.5. кредитного договору для оплати будь-яких операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.10., пп. 7.2.15. кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 40,00 % річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який клієнт зобов`язався погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв`язку з припиненням дії кредитної лінії. Згідно з підпунктами 5.3-5.4. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця в останній банківський день місяця та в день припинення дії кредитної лінії, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розміру процентної ставки, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Проценти нараховуються з першого календарного дня, наступного за днем видачі Кредиту, по день повного погашення Кредиту. В порушення умов кредитного договору (п.п. 2.6., 7.2.15.) та ст. 526 ЦК України станом на 26.12.2019 зобов`язання відповідача в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із долученого до справи розрахунку заборгованості за Договором про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] /165-5-15 від 14.01.2015 року станом на 24.12.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем залишається непогашеною та становить 7 975,60 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок з яких: 3935,04 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 4040,56 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з умовами п.2.6. кредитного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 31.01.2018 року. У разі, якщо день припинення дії основної картки (у тому числі при достроковому припинення основної картки) у клієнта буде інша картка (або декілька чинних карток) строк кредитної лінії вважається автоматично продовженим (без укладення сторонами будь-яких договорів, угод тощо про це) на період, що триватиме до останнього дня строку дії нової картки включно. У разі , якщо станом на день припинення дії основної картки (у тому числі при достроковому припиненні основної картки) у клієнта не буде інших чинних карток, дія кредитної лінії припиняється. При цьому відновлення дії кредитної лінії щоразу відбувається автоматично (без укладення сторонами будь-яких договорів, угод тощо про це) одночасно з наданням клієнту нової картки, яка згідно з положенням цього договору вважається основною карткою. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила статей 12, 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи правомірність нарахування відсотків суд у своїх висновках керується тим, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов. Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Всупереч вказаних вимог позивачем не доведено факту продовження строку кредитної лінії. У той же час матеріалами справи підтверджено відкриття кредитної лінії на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 31.01.2018 року. За відсутності доказів про наявність у відповідача інших чинних карток, суд дійшов висновку, що після 31.01.2018 року дія кредитної лінії припинена відповідно до умов п.2.6 кредитного договору. Крім цього, суд бере до уваги надану позивачем поточну виписку за рахунком № [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 24.12.2019 рік. Як вбачається із кредитного договору, рахунок за вказаним номером був відкритий відповідачу згідно умов п. 2.1. Однак при цьому з вказаної виписки вбачається відсутність руху коштів у період після 31.01.2018 року, що також не вказує на відновлення кредитної лінії після 31.01.2018 року. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання названого принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Враховуючи, що між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] /165-5-15 від 14.01.2015, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому з урахуванням висновків суду, з [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Укрексімбанк» 4991,44 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із 3935,04 грн., заборгованості за кредитом (основним боргом) та 1056,40 грн. заборгованості за процентами, нарахованими станом на 31.01.2018 рік. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення №301027 від 11.11.2019 року, позивачем за подання позову сплачено 1921,00 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 4991,44 грн., що становить 62,58% (4991,44 х 100 % : 7975,60). А тому судовий збір у пропорційному розмірі - 1202,16 грн. потрібно покласти на відповідача (1921 х 62,58%). На підставі викладеного та

Outcome: partial