Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл майна подружжя набутого ними в шлюбі. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року. У зв»язку з тим, що сімейне життя між ними не склалося, вона звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було нажито і набуто у власність рухоме майно, яке зареєстроване на відповідача, мирним шляхом поділити його не виявилось можливим, тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд поділити майно подружжя наступним чином: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «NISSAN» модель «NAVARA 2,5 D», 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER] та автомобіль марки «HONDA» модель «STREAM», 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER]; визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки «NISSAN» модель «NAVARA 2,5 D», 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER]; виділити в порядку поділу спільного майна подружжя і залишити у власності відповідача автомобіль марки «HONDA» модель «STREAM», 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову в повному обсязі та просили суд про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач в повному обсязі визнав вимоги позову, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача,дослідивши наявні в матеріалах справи докази,судом було встановлено наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року. Від шлюбу подружжя має дитину дівчинку [PERSON], [INFO] Судом також було встановлено та не оспорювалося сторонами по справі, що під час знаходження їх в зареєстрованому шлюбі було придбано наступне майно: автомобіль марки «NISSAN» модель «NAVARA 2,5 D», 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER] та автомобіль марки «HONDA» модель «STREAM», 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний знак [NUMBER]. Сторонами по справі в судовому засіданні визнавалося, що вказане майно було придбано в період знаходження їх у шлюбі і за сумісні кошти подружжя та зареєстроване на Відповідача. Суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Вартість спірного автомобіля марки «NISSAN» модель «NAVARA 2,5 D», 2010 року випуску складає приблизно 482 665.00 грн., вартість спірного автомобіля «HONDA» модель «STREAM», 2002 року випуску складає приблизно 168 281.00 грн. Отже, вартість набутого подружжям майна відповідно до загальних ринкових цін на подібне майно з оголошень про продаж в мережі Інтернет становить 650 946.00 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. № 2947-III майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між нами в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, вказане майно належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Частиною 3 цієї статті передбачено, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач в судовому засіданні зазначила, що при винесенні рішення, суд повинен врахувати інтереси їх дитини, яка проживає із нею, той факт, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, у зв'язку із чим просила суд про відступлення від принципу рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину із спільного майна подружжя. Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України Пунктом 23 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р. встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно Пленуму ВСУ, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідачем визнавалися в судовому засіданні вимоги позову, позовні вимоги про поділ майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved