Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначив, що нотаріусом порушено законодавство України під час його видачі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак в подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Поданим до суду клопотанням позивач просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав (а.с. 51). Відповідач та третя особа не висловили своєї думки щодо заявленого позову. Проаналізував матеріали, надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначив, що нотаріусом порушено законодавство України під час його видачі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак в подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Поданим до суду клопотанням позивач просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав (а.с. 51). Відповідач та третя особа не висловили своєї думки щодо заявленого позову. Проаналізував матеріали, надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Як зазначає позивач, 8.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. винесено виконавчий напис №37612 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 8 788, 27 гривень. 12 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження №63594082 (а.с.8). Ухвалою від 29.03.2021 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів у зв`язку з невиконанням вимог ст. 84 ЦПК України (а.с. 33). В подальшому, ухвалою від 17.08.2021 року клопотання про витребування доказів було задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега матеріали нотаріальної справи, на підставі яких виконано виконавчий напис №37612 від 8.09.2020 року. У відповідь на таку ухвалу вказаним нотаріусом надано відповідь про те, що витребувані документи не можуть бути надані, оскільки 28.07.2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучено документи нотаріального діловодства та архіву. Позивач був ознайомленим зі всіма наявними матеріалами справи доказами (а.с. 58). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивач у порядку та строки, визначені процесуальним законом не довів протиправність вчинених дій щодо видачі виконавчого напису нотаріусом. Так само не було доведено наявність спору щодо нарахованої заборгованості. Проаналізовані та раніше згадувані матеріали, суд вважає, беззаперечно вказують на не доведення заявлених вимог та висловлених тверджень позивачем, оскільки з копії постанови про відкриття виконавчого провадження встановити протиправність дій відповідачем в межах заявлених вимог не представляється можливим. Ні виконавчого напису, ні матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких здійснено виконавчий напис, позивачем суду не надано. Інших доказів суду на дослідження не було. Приймаючи рішення у даному обсязі суд окремо зазначає, що позивач був ознайомлений з матеріалами справи, в тому числі з відповіддю приватного нотаріуса про неможливість надати матеріали нотаріальної справи, на підставі яких здійснено спірний виконавчий напис. Виходячи з викладених фактичних обставин справи, вимог процесуального закону та за відсутності будь-яких інших звернень позивача у даній справі, суд позбавлений можливості витребувати інші матеріали за власною ініціативою, як і вчиняти інші подібні дії. Таким чином, приймаючи до уваги принципи диспозитивності та змагальності, іншого рішення суд не вправі приймати. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позову як безпідставного. Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed