Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач [PERSON] (далі позивач), в якому просив суд визнати за ним право власності на ? частку квартири № 7 в житловому будинку № 9 по 25 кварталу у м.Луганську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 26 лютого 2015 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26 лютого 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири № 7 в житловому будинку № 9 по 25 кварталу у м.Луганську. Він є власником іншої ? частки зазначеної нерухомості. Станом на 21 січня 2008 року [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй на праві спільної часткової власності частку в розмірі ? зазначеної вище квартири йому. Після смерті [PERSON] він прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Але державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не підтверджено місце відкриття спадщини та коло спадкоємців. Позивач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи\~ без його участі. Відповідач\~ в судове засідання свого представника не направив. Третя особа в судове засідання свого представника не направили, суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії І-КИ №701359, актовий запис №7 від 19.08.2016 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 1370 від 27.05.1994, квартира, розташована за адресою: м. Луганськ, 25-й квартал[ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частці кожному (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину серії ВРД № 260126 від 15.11.2010, спадкоємцем ? частки житлової квартири № 7, що знаходиться в місті Луганську, 25-й квартал, будинок № 9, яка належала [PERSON], померлому 14.06.2008, є [PERSON] (а.с. 17). Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 7, що знаходиться в місті Луганську, 25-й квартал, будинок № 9, власниками зареєстровано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії заповіту, посвідченого 31 січня 2008 року, [PERSON], належну їй частку квартири № 7, що знаходиться в місті Луганську, 25-й квартал, будинок № 9 заповіла [PERSON] (а.с. 14). 15 вересня 2016 року від імені [PERSON] до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] щодо видачі на ім'я [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що їй було відмовлено, в звязку з неможливістю встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем (а.с. 19). Письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON] підтверджено, що [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав разом з [PERSON] за адресою: м. Луганськ, 25-й квартал[ADDRESS] (а.с. 80, 81). З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину\~ у встановленому порядку та строк після померлої 26 лютого 2015 року [PERSON], відсутні, що підтверджується копією Спадкової справи № 383/2014, заведеної 08 червня 2015 року, наданою Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с. 99, 100-115, 116). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~ Відповідно до ст.1220 ЦК України\~ спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов\~ підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved