Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка обгрунтована тим, що Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг на території м. Миколаївка Донецької області згідно рішень Миколаївської міської ради № 02-ХVI-6 від 14.12.2011 року та № 13-ХХVIII-6 від 23.01.2013 року. 10.02.2016 року між КП «Сервіскомуненерго» та [PERSON] був укладений договір № 47229 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів. Комунальні послуги надавалися у кв. [ADDRESS] , що знаходиться у приватній власності, в якій зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є споживачами житлово-комунальних послуг, наданих КП «Сервіскомуненерго» з 01.01.2009 року (з моменту заснування), особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг, за вказаним особовим рахунком станом на 01.05.2020 року утворилась заборгованість у сумі 67406,60 гривень. Зазначає, що строк позовної давності при зверненні із цим позовом не порушено, оскільки відповідач систематично, але не в повному обсязі сплачував рахунки за отримані житлово-комунальні послуги. На підставі чого позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка станом на 01.05.2020 року становить 67406,60 гривень, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Представник позивача Чертанов В.О. до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.60). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав відзив, в якому вказав, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості особисто з нього не підлягають задоволенню, оскільки він не є споживачем житлово-комунальних послуг, не є стороною укладеного 10.02.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Договору № 47229 про надання комунальних послуг, а тому не зобов`язаний їх сплачувати. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не виділяє окремо членів сім`ї споживача (наймачів тощо) і не покладає на них обов`язок сплачувати комунальні послуги. У Договорі № 47229 від 10.02.2016 року у якості споживача зазначена саме [PERSON] , у якої і виникли зобов`язання за договором. Крім того, посилаючись на ст. 34 ЦК України зазначає, що стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка розрахована позивачем з січня 2009 року по 01.05.2020 року суперечить чинному законодавству у зв`язку із тим, що у період до 15.04.2019 року він не міг бути суб`єктом правовідносин щодо сплати комунальних послуг, оскільки не був повнолітнім. Окрім цього зазначає, що він не мешкав за адресою надання комунальних послуг: [ADDRESS] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2018 року у справі № 243/8786/18 його батька [PERSON] та мати [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно нього. Розпорядженням голови Районної державної адміністрації від 31.01.2019 року № 25 над відповідачем було встановлено піклування та призначено його піклувальниками [PERSON] та [PERSON] , із якими він проживав за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] . З 01.09.2018 року по 17.01.2020 року він навчався на денній формі навчання у Слов`янському БРЦПО ім. П.Ф. Кривоноса. Також вказав, що сума заборгованості не підтверджена належними і допустимими доказами, оскільки у якості доказу суми заборгованості позивач надав розрахунок, проте нічим не підтвердив зазначені в ньому суми, не підтвердив вартість комунальних послуг до укладення Договору (10.02.2016 року), не надав доказів встановлення нових тарифів, затверджених у встановленому законом порядку. Більш того зазначив, що позивачем порушено строки звернення до суду із даним позовом, оскільки оплата у лютому 2016 року комунальних послуг у розмірі 400,00 гривень (як зазначено у розрахунку заборгованості до позовної заяви) не може вказувати про переривання позовної давності. Просив суд застосувати до позовних вимог КП «Сервіскомуненерго» строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити у повному обсязі (а.с.35-38). Представником позивача Чертановим В.О. до суду надано відповідь на відзив, згідно якого вказав, що на адресу КП «Сервіскомуненерго» інформації щодо не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] надано не було. Посилаючись на ст. ст. 68, 156, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка станом на 01.05.2020 року становить 67406,60 гривень, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 2102,00 гривень (а.с.53-55). Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частинами 1, 3 ст. 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Судом, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, приймалися всі можливі заходи щодо повідомлення відповідача [PERSON] за останньою відомою адресою реєстрації про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, проте оскільки відповідач, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 10.02.2016 року [PERSON] звернулася до КП «Сервіскомуненерго» із заявою, в якій просила укласти із нею договір про надання житлово-комунальних послуг (утримання будинків та прибудинкових територій, холодного водопостачання, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів) на об`єкт за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). 10.02.2016 року між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» (виконавець) та [PERSON] (споживач) було укладено Договір № 47229 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-10). Пунктом 1.1 вищевказаного Договору зазначено, що споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та нормативами (нормами) у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.7). Відповідно до довідки КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» № 04/88 від 21.05.2020 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно з копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 26.01.2001 року та листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.07.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - з 05.11.2002 року по теперішній час (дата розгляду справи) (а.с.13, 29). Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг на території м. Миколаївка Донецької області згідно рішень Миколаївської міської ради № 02-ХVI-6 від 14.12.2011 року та № 13-ХХVIII-6 від 23.01.2013 року (а.с.16-17). Відповідно до розрахунку, що доданий до позовної заяви, за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] , що відкрито на ім`я [PERSON] , надавалися житлово-комунальні послуги, при цьому оплату послуг у повному обсязі не проведено. У зв`язку із чим за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року утворилася заборгованість, розмір якої становить 67406,60 гривень (а.с.4-6). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між виконавцем та споживачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово- комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Отже, судом встановлено, що позивачем надавались житлово-комунальні послуги (з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів) за адресою: [ADDRESS] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Між тим, відповідач [PERSON] просить суд застосувати до позовних вимог КП «Сервіскомуненерго» строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог до нього відмовити у повному обсязі. Суд, розглянувши дану заяву зазначає таке. Як зазначено у позовній заяві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги утворилась за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року у сумі 67406,60 гривень. Представник позивача вказує про те, що відповідач систематично, але не в повному обсязі сплачував рахунки за отримані житлово-комунальні послуги, про що свідчить оплата житлово-комунальних послуг у лютому 2016 року на суму 400,00 гривень. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Верховний суд України постановою від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16 виклав правовий висновок щодо застосування позовної давності, а саме без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась та заяву про застосування позовної давності до суду не надала. Отже, суд не знаходить підстав для застосування позовної давності в частині заявлених позовних вимог КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону, договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Матеріалами справи встановлено, що 10.02.2016 року між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» (виконавець) та [PERSON] (споживач) було укладено Договір № 47229 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного Договору позивач КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» надавав, а відповідач [PERSON] отримувала надані житлово-комунальні послуги за вищевказаною адресою, користувалася наданими послугами, із заявами про відмову від отримання даних послуг або претензіями щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг до позивача не зверталася, проте порушувала умови оплати наданих послуг, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року у розмірі 67406,60 гривень. За таких обставин, суд знаходиться підстави для задоволення позовних вимог КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року у розмірі 67406,60 гривень у повному обсязі. Щодо розгляду заявлених позовних вимог КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] суд керується наступним. Відповідно до свідоцтва про народження, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.41). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2018 року у справі № 243/8786/18 [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.42). Розпорядженням голови Слов`янської районної державної адміністрації від 31.01.2019 року № 25 над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , було встановлено піклування та призначено його піклувальниками [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.42-43). Згідно з архівною довідкою № 27 від 11.02.2020 року, [PERSON] навчався у Слов`янському БРЦПО ім. П.Ф. Кривоноса з 01.09.2018 року по 17.01.2020 року за професією «Слюсар з ремонту рухомого складу» на денній формі навчання (а.с.44). Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Заборгованість за надані житлово-комунальні послуги утворилася за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року. Відповідач [PERSON] на момент виникнення заборгованості був неповлолітнім, повноліття набув лише 15.04.2019 року, а отже і повної цивільної дієздатності та саме з цього часу може своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Як зазначалося вище, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду із даним позовом 11.06.2020 року. Отже, позивач має право на захист свого порушеного права та ставити питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 15.04.2019 року по 01.05.2020 року, однак з 15.04.2019 року по 01.05.2020 року строк загальної позовної давності, тобто три роки, не пройшло, тому строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] за даний період позивачем пропущено не було. На підставі вищевикладеного, суд не знаходить підстав для застосування позовної давності в частині заявлених позовних вимог КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідача [PERSON] в неповнолітньому віці було влаштовано до сім`ї піклувальників - [PERSON] та [PERSON] , він мешкав разом із ними за адресою: [ADDRESS] , житлово-комунальні послуги за адресою реєстрації: [ADDRESS] позивачем КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» відповідачу не надавалися та він ними не користувався. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Таким чином, в ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження заявлені позовні вимоги КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилася за період з 01.01.2009 року по 01.05.2020 року з [PERSON] у розмірі 67406,60 гривень. Позовні вимоги КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 2102,00 гривень (а.с.14), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у сумі 2102,00 гривень, оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідача [PERSON] у розмірі 67406,60 гривень задоволено повністю. На підставі викладеного, та

Outcome: partial