Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( прибутку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (прибутку) відповідача, що місячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 05.08.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 14. В період шлюбу у них народилася дитина: донька [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства через те, що мають різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки. Неповнолітня донька сторін проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання дитини та дружини з 30.11.2017. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Єгорова. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Проти стягнення аліментів не заперечує. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 05.08.2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, Актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства через те, що мають різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки. Неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, що й стало причиною звернення до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наведених вище обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе, відповідно до прохання позивачки відновити їй дошлюбне прізвище - Єгорова. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати на даний час неповнолітня дитина, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Так як обидві сторони є винними у розірвання шлюбу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 320.00 грн., на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що в період шлюбу у сторін народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, що позивачем не заперечується. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою. Будь-яких заперечень про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в частці від прибутку суду не надав. За даних обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в частці від отримуваного прибутку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: відповідач є особою працездатного віку, доказів отримуваного доходу відповідача суду не було надано. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На утриманні обох сторін інших неповнолітніх дітей не має. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 30.11.2017 і до повноліття дитини. Стягнення аліментів в такому розмірі на думку суду буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. З пояснень позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки в добровільну порядку не надає. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує той факт, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (прибутку). Проте враховуючи той факт, що сторони інших дітей не мають та незначний період часу, який залишився до досягнення дитиною три річного віку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача з 30.11.2017 року і до досягнення донькою 3-річного віку. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~280,00 грн. На основі ст. 110, 112, 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved