Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно на своє утримання. В обґрунтування позову вказує, що відповідач по справі є її сином та проживає разом з нею в іншій частині будинку, який належить їй на праві власності. Позивач хворіє та перебуває на обліку в закладі охорони здоровя, що підтверджується довідкою. Наразі позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки часто хворіє, не працює, отримує мінімальну пенсію, а відповідач зобовязаний утримувати її, так як позивач не позбавлена батьківських прав, потребує допомоги. Позивач вказує, що відповідає працює, інвалідом не є, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, його доходи носять регулярний характер, а тому просить стягувати з нього на її користь 600 гривень щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/. Відповідно до довідки №1063 від 02.06.2017, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Коростишівського району», [PERSON], [INFO], відвідала лікаря ЗПСМ КЗ «Центра ПМСД Коростишівського району» з приводу ІХС, стенокардія напруги ІІ ф.клас., атеросклероз аорти і вінцевих артерій, кардіосклероз алеро-склеротичний, минуча екстра систолічна аритмія, симптоматична артеріальна гіпертензія, багато вузловий зоб /а.с.5/. За правилами частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог статті 204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені від судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків. За змістом статті 202 Сімейного кодексу України право батьків на утримання від своїх дітей виникає за таких умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявності у батьків майна, що може приносити дохід. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю надання матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК (2947-14) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року 1312 гривень. Відповідно до довідки за вих. №4397/03 від 26.05.2017 у травні 2017 року розмір пенсії за віком [PERSON] становить 1529 гривень 25 копійок /а.с.6/. Також позивач вказує, що відповідач утримує трьох неповнолітніх дітей. Матеріали справи свідчать, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму, який встановлений для непрацездатних осіб на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи судом. У матеріалах справи відсутні докази понесення значних матеріальних витрат на лікування. Сам по собі факт непрацездатності позивача [PERSON] не зумовлює обовязку відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed