Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні за вищезазначеною адресою за місцем проживання зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] , з яким у [PERSON] було розірвано шлюб 18 грудня 2013 року. Вказаний житловий будинок не був об`єктом спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, оскільки він дістався позивачу у спадщину після смерті її батька [PERSON] . Після розірвання шлюбу колишній чоловік позивача [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, однак до теперішнього часу не зняв себе з реєстрації за місцем проживання у належному позивачу житловому будинку. Вказане перешкоджає позивачу у користуванні її власністю, так як вона не має змоги оформити субсидію без зняття з реєстрації за місцем проживання її колишнього чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання її колишнього чоловіка таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмове клопотання, згідно якого просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, також надав до суду письмове клопотання, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Центр надання адміністративних послуг Троїцької селищної ради Луганської області свого представника у судове засідання не направив, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає, що між сторонами має місце спір, пов`язаний з житловими правовідносинами, при цьому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] набула у власність у спадок від свого батька [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Вказане підтверджується рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 2-833/10 від 11 жовтня 2010 року та Витягом про державну реєстрацію прав № 28233488 від 03 грудня 2010 року. З вищезазначеного вбачається, що нерухоме майно згідно норм чинного законодавства не може бути визначено як об`єкт спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу. На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання залишився зареєстрованим [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] в [ADDRESS] з 2013 року не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, так як поданим до суду клопотанням відповідач визнав позовні вимоги, тобто останній не оспорює вищезазначені обставини. Тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, а тому відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить [PERSON] . Таким чином, виходячи з фактичних правовідносин, так як позивач на даний час є законною власницею даного житлового будинку, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаному домоволодінні, не є членом сім`ї позивача, не укладав з позивачем договору найму житла, однак своєю відмовою знятися з реєстрації за місцем проживання порушує право власності позивача на житловий будинок, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, прийняте рішення суду про відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved