Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до Виконавчого комітету Уманської міської ради про відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з Виконавчого комітету Уманської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 60000 грн. В обґрунтування позову посилалась на те, що позивач звернулась до Відповідача із запитом про надання публічної інформації. Запитувалася публічна інформація про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. 12.06.2020 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1520/20 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Уманської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію. Зобов`язано Виконавчий комітет Уманської міської ради надіслати [PERSON] відповідь на запит від 06.04.2020, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. Позивачем подано позов про стягнення моральної шкоди справа № 705/3296/20. 26.06.2020 їй на електронну адресу надійшла відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 № 02-11/3592, в якій було зазначено: «Інформацію про наявність вільних земель (вільних земельних ділянок) комунальної власності, в межах м. Умань Черкаської області, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд доречно буде ставити після затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території». Нею було оскаржено дану відповідь у Черкаської окружному суді, та у задоволенні позову відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі № 580/2304/20 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 скасовано. Прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог [PERSON] . Визнано протиправною відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 № 02-11/3592 щодо не надання повної інформації на запит про доступ до публічної інформації від 06.04.2020. Зобов`язано Виконавчий комітет Уманської міської ради повторно розглянути запит [PERSON] від 06.04.2020. Протиправними діями Виконавчого комітету Уманської міської ради позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивача, сприймалося позивачем як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача був порушений її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити, як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати, чому вона стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Моральні страждання підсилювались також тим, що вона являється інвалідом ІІ групи. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 565 від 18.08.2020, вона за рівнем обмеження життєдіяльності має: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Розрахунок моральної шкоди позивач здійснила наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист вона оцінила у розмірі мінімальної заробітної плати, у січні місяці 2021 року для працездатних осіб 6000 грн (ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). Відповідач повинен був надати інформацію в липні 2020 року. Станом на грудень 2020 року минуло 6 місяців. Відповідач не надав доступ до публічної інформації. Таким чином, з квітня 2020 року по січень 2021 року минуло 10 місяців. 10 місяців * 6000 грн = 60000 грн. 24.02.2021 (згідно із штампом на поштовому конверті) представником відповідача направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що виконавчий комітет Уманської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає заявлений позов безпідставним, необґрунтованим та таким, який не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. [PERSON] , як на підставу задоволення позову, посилається на те, що бездіяльністю відповідача, яка полягає у ненаданні відповідь на її запит про отримання інформації, їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативному для неї явищі, необхідність неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сили на відновлення порушеного права, що негативно відобразилось на її психоемоційному стані. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів наявності перешкоди в реалізації прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і Законами України, які і не конкретизовано із зазначенням доказів, порушення реалізації яких саме прав та законних інтересів спричинено бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Додатково зауважено, що виходячи з практики судів з розгляду даної категорії справи, здійснено відповідний висновок, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування не може бути підставою для задоволення позову, оскільки вказаним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди. Звернуто увагу суду, що позивачем по справі не надано до суду жодного доказу спричинення їй моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою, як і не обґрунтовано сам розмір моральної шкоди, та обрахунки, зазначені позивачем у позовній заяві, вказані без обґрунтувань та документальних підтверджень. Позивач відповідь на відзив до суду не подала. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Виконавчого комітету Уманської міської ради Щербак Н.Л. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних [PERSON] в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Згідно з наданими позивачем доказами судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного суду від 19 січня 2021 року скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 року № 02-11/359 щодо ненадання повної інформації на запит про доступ до інформації від 06 квітня 2020 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Уманської міської ради повторно розглянути запит [PERSON] від 06 квітня 2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Умань вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі \~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У силу ст. 13 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Судом встановлено і дану обставину сторони не спростували, що постановою Шостого апеляційного суду від 19 січня 2021 року визнано протиправною відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 року № 02-11/359 щодо ненадання повної інформації на запит про доступ до інформації від 06 квітня 2020 року. Отже, вказаним рішенням суду встановлено наявність факту вини відповідача, заподіяної позивачу своєю бездіяльністю. Стаття 56 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст. 1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Пунктом 3\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Таким чином, сам по собі факт визнання постановою Шостого апеляційного суду від 19 січня 2021 року протиправною відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 року № 02-11/359 щодо ненадання повної інформації на запит про доступ до інформації від 06 квітня 2020 року свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно\~зі ст.\~25\~ЗУ «Про\~звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно з правовими висновками, викладеними у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18 відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Заподіяння шкоди позивачу діями відповідача встановлено постановою Шостого апеляційного суду від 19 січня 2021 року, тому позивач в порядку цивільного судочинства була наділена правом звернення до суду за захистом своїх прав. Отже, враховуючи вищевикладені норми права, всі обставини даної справи, наявність у матеріалах справи доказів, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість її моральних страждань внаслідок порушення розумних строків розгляду звернення, та враховуючи те, що постановою Шостого апеляційного суду від 19 січня 2021 року визнано протиправною відповідь Виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.04.2020 року № 02-11/359 щодо ненадання повної інформації на запит про доступ до інформації від 06 квітня 2020 року, що призвело до необхідності позивача для звернення до суду, суд з урахуванням засад розумності та справедливості доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 800 гривень. При цьому суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, тривалість моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, суд доходить висновку, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить із засад розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 800 грн є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої їй з боку уповноважених органів держави немайнової шкоди. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. Суд зауважує, що пунктом 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (№ 2) (Заява № 63566/00) визначено, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 12 грн 11 коп. (800 / 60000 ? 908 = 12,11). На підставі викладеного,

Outcome: partial