Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] В своїй позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] року померла рідна сестра позивача [PERSON]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є мати позивача [PERSON], котра у встановлений законом строк відмовилася від спадщини. Батько [PERSON] помер [INFO] року. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом. Він прийняв спадщину у відповідності до ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі заяви від 17.02.2014 року до Токмацької районної державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає. Після смерті сестри спадкове майно складається з ? частини жилого будинку за адресою [ADDRESS] Право власності на жилий будинок зареєстровано на колишнього чоловіка сестри [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 13 травня 1992 року. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 21 вересня 1991 року по 14 серпня 1997 року. Вказаний договір купівлі-продажу жилого будинку одним із подружжя був укладений в інтересах сім'ї, а тому цивільні права та обов'язки з цього договору виникають в обох із подружжя. Постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори від 20 березня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої з причини відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. За своє життя [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя на будинок набула 1/2 частку. Правовідносини між подружжям [PERSON] по набуттю права спільної сумісної власності на будинок виникли 13.05.1992 року. Незважаючи на розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] 14.08.1997 року, [PERSON] продовжувала проживати в будинку за адресою [ADDRESS] до часу своєї смерті. Після розірвання шлюбу право власності померлої у спільній власності на жилий будинок відповідачем [PERSON] за час її життя не порушувалося. Після смерті [PERSON] на її частку в об'єкті спільного майна подружжя відкрилася спадщина, на котру позивач претендує як спадкоємець другої черги за законом. Після розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], відповідач [PERSON] в жилому будинку за адресою [ADDRESS] фактично не проживав. В будинку весь час мешкала тільки [PERSON] та дитина [PERSON], [INFO], влаштований у прийомну сім'ю, що підтверджується довідкою сільської ради від 20.03.2014 року №255. Таким чином, будинок повністю утримувався [PERSON] Так, в 2006 році [PERSON] за власні кошти встановила в будинку стаціонарний телефон, в 2008 році вона за особисті кошти провела в будинок газопостачання, а в 2010 році нею також за власний рахунок були замінені в будинку старі вікна на металопластикові. Після смерті [PERSON], відповідач [PERSON] став приймати заходи для продажу будинку. [PERSON] дав оголошення в місцеву газету про втрату правовстановлюючих документів на жилий будинок. Вартість житлового будинку визначена оцінювачем і становить 33295 грн. Таким чином, позивач [PERSON] просить визначити, що частка [PERSON] в праві на об'єкт спільної сумісної власності - жилий будинок за адресою [ADDRESS], набутий за час шлюбу з [PERSON] становила -1/2 та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на зазначену частку житлового будинку, що належала [PERSON] Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., а також половину витрат на проведення оцінки будинку в сумі 576 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити за підставами, викладеними в позовній заяві. Крім того, пояснив, що за життя документи на будинок сестра передала йому. Вона вважала спірний будинок своїм, робила там ремонт, провела газ. Зараз за будинком доглядає він. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, суду пояснив, що договір купівлі-продажу він укладав в інтересах сім'ї, будинок придбаний за час шлюбу, однак оформлений на нього, тому належить йому. Він не заперечує проти визнання за позивачем права власності на ? частину спірного будинку. Після розлучення він з колишньою дружиною був у добрих стосунках, він переїхав жити до іншого будинку, а вона залишилась жити в будинку по [ADDRESS] Вона опікувалась будинком, провела газ та поводилась в будинку як власниця. [PERSON] до суду з позовом про поділ майна не зверталась, вона за життя пропустила строк позовної давності щодо поділу майна. Представник відповідача адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечила частково та суду пояснила, що позивач за життя не зверталась з позовом до суду про поділ майна подружжя, тому строк позовної давності вже сплив. Крім того, вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? частину спірного житлового будинку, оскільки укладений відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку від 13 травня 1992 року є не зовсім типовим. Він був проданий [PERSON] за 50 % його балансової вартості, крім того умовою договору було те, що відповідач повинен був пропрацювати в колгоспі, який був продавцем за договором, 15 років, і не міг звільнитися з колгоспу без поважної причини, інакше був би зобов'язаний здати господарству будинок або відшкодувати витрати на будівництво. Тому, частка [PERSON] становить ?. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача та свідок [PERSON], який знає сторони, як жителів села, пояснили, що після розлучення в будинку залишилась проживати [PERSON], вона доглядала за будинком, вкладала в нього багато грошей, робила ремонт, поставила металопластикові вікна, провела телефон, газ. Відповідач гроші в будинок зовсім не вкладав. Сварок з відповідачем щодо права власності на будинок вони ніколи не чули. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, які з'явились у судове засідання, та дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 248. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER], актовий запис за № 33 та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], актовий запис за № 14, вони є братом та сестрою, їх батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] 21 вересня 1991 року змінила прізвище на [PERSON]. 14 серпня 1997 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] актовий запис № 48. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її мати [PERSON], однак вона відмовилася від прийнятті спадщини відповідно до заяви поданої 17 лютого 2014 року до Токмацької районної державної нотаріальної контори. Батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 37. У відповідності до ст. 1262 ЦК України позивач є спадкоємцем другої черги за законом. Він прийняв спадщину у відповідності і до ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі заяви від 17.02.2014 року до Токмацької районної державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а саме 13 травня 1992 року між Токмацьким колгоспом ім.ХХІ з'їзду КПРС та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] посвідчений секретарем Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що зареєстровано в реєстрі №44, стягнуто державне мито, а також зареєстровано Пологовським МП «Імпульс» та записаний в реєстрову книгу №2 за реєстром №320 від 25 серпня 1992 року. Інвентаризаційна справа на жилий будинок передавалася з ГІологівського БТІ в Токмацьке ПП «Малі» (районне БТІ). Згідно вказаного договору працівник виплачує 50 % балансової вартості житлового будинку, що складає 16766,41 руб. при підписанні договору. В разі, якщо робітник залишить роботу в господарстві без поважної причини до спливу 15 років з дня продажу йому житлового будинку, він зобов'язаний або здати господарству придбаний будинок, при цьому господарство повертає колишньому працівнику грошові кошти, сплачені ним в погашення боргу за зобов'язанням, зміст вартості зносу в розмірі не меншому амортизаційних відрахувань, або відшкодувати господарству виробничі витрати з будівництва житлового будинку. Право власності на житловий будинок зареєстровано на [PERSON]. Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку одним із подружжя був укладений в інтересах сім'ї, про що зазначав і сам відповідач у своїх поясненнях, а тому цивільні права та обов'язки з цього договору виникають в обох із подружжя. Дійсно зазначений договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем, як з працівником колгоспу, однак померла [PERSON] також працювала в цьому колгоспі і будинок продавався в інтересах сім'ї. В договорі зазначено, що відповідачу було роз'яснено зміст ст. ст.101,226 ЦК УРСР. Згідно ч.2 ст.101 УРСР у подружжя, яке проживає спільно, може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Тобто, [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] не могла набути права власності на інший жилий будинок. Статтею 23 КпШС встановлено що майно, одержане за договором, укладеним в інтересах сім'ї одним із подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, хто з них уклав договір чи на кого з них зареєстроване майно. Право на майно в такому разі виникає в обох із подружжя одночасно. Надана відповідачем довідка від 26 травня 2014 року за підписом директора ТОВ «СВП «Агрофірма «Дружба» та виписка з протоколу № 3 засідання правління колгоспу ім. ХХІ з'їзду КПРС Токмацького району Запорізької області від 05 травня 1992 року, згідно якого було прийняте рішення продати [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], хоча спірним є будинок [ADDRESS] не заперечує того факту, що зазначений договір купівлі-продажу було укладено в інтересах сім'ї. Таким чином, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 22 КпШС УРСР передбачалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст.24 КпШС УРСР, лише майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Спірний будинок не є таким майном, тому воно є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 16 Закону України «Про власність», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах. Відповідно до ст.28 КпШС УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно пояснень відповідача та його представника, вони вважають за можливе визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку, оскільки спірний житловий будинок був проданий за 50 % балансової вартості, до того ж [PERSON] необхідно було відпрацювати в колгоспі 15 років. Однак суд вважає таке відступлення від начала рівності часток подружжя необґрунтованим, оскільки договір купівлі-продажу був укладений в інтересах сім'ї, за кошти, що належали подружжю, до того ж відповідач не відпрацював у колгоспі 15 років, відповідно до трудової книжки [PERSON], у 2000 році він був звільнений з роботи в колгоспі за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно довідки від 27 травня 2014 року за №123, наданої директором ТОВ «СВП Агрофірма «Дружба», колгосп ім. 21 з'їзду КПРС Токмацького району перейменовано в КСП «Дружба» з 20 листопада 1993 року, яке в свою чергу з 15 березня 2000 року перейменовано в СВК «Агрофірма «Дружба» та є правонаступником КСП «Дружба». СВК «Агрофірма «Дружба» з 07 квітня 2006 року реорганізовано в ТОВ «СВП Агрофірма «Дружба» та є правонаступником ТОВ «СВП «Агрофірма «Дружба». Що ж стосується [PERSON], то після розлучення з відповідачем, вона залишилась проживати в спірному будинку і за рахунок її трудових та грошових затрат будинок істотно збільшився у своїй цінності. Всі витрати на утримання будинку несла [PERSON] У 2010 року [PERSON] встановила в будинку мелатопластикові конструкції та комплектуючі вартістю 4760 грн. В 2006 році вона за особисті кошти встановила в будинку стаціонарний телефон, в 2008 році провела в будинок газопостачання. Викладені обставини підтверджується поясненнями свідків, сторін та відповідними договорами про надання послуг, в яких вона особисто виступала в якості замовника, а також свідчать про те, що [PERSON] дбала про своє майно та несла особисті витрати без участі свого колишнього чоловіка [PERSON] Вартість житлового будинку становить 33295 грн., що підтверджується звітом оцінювача, суб'єкта оціночної діяльності, приватного підприємця [PERSON] про проведення оцінки нерухомого майна та висновками станом на 12 березня 2014 року. Таким чином, вартість 1/2 частини жилого будинку становить 16647,50 грн. Суд вважає необхідним визначити, що частка померлої [PERSON] в об'єкті спільної сумісної власності житловому будинку [ADDRESS] становить - 1/2 . Постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори від 20 березня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] року сестри [PERSON] з причини відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, про що зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. За своє життя [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя набула 1/2 частку на будинок. Правовідносини між подружжям [PERSON] по набуттю права спільної сумісної власності на будинок виникли 13.05.1992 року, що регламентується діючими на той час нормами матеріального права ст. 22 КпШС Української РСР (1970р.), статтею 16 Закону України «Про власність» (1991р.). Відповідно до ч.3 ст.29 КпШС УРСР для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст.78 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. І на даний час позиція законодавця незмінна, так згідно з ч.ч.2,3 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Незважаючи на розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] 14.08.1997 року, [PERSON] безперешкодно продовжувала проживати в будинку за адресою: [ADDRESS] до часу своєї смерті, що підтверджується довідкою Новомиколаївської сільської ради від 20.03.2014 року. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно. Доказів того, що після розірвання шлюбу право [PERSON] у спільній власності на жилий будинок відповідачем [PERSON] за час її життя порушувалося суду не надано. Доказом того є той факт, що [PERSON] проживала у спірному будинку з 1992 року по день своєї смерті [INFO] року, після розлучення [PERSON] безперешкодно міняла вікна, проводила газ, встановила стаціонарний телефон. Самостійно на власний розсуд укладала угоди щодо надання послуг щодо спірного будинку. Відповідач не заперечував проти зроблених колишньою дружиною змін у будинку, крім того, незважаючи на те, що право власності на будинок було зареєстроване за [PERSON], він не заперечував проти проживання [PERSON] у будинку. Таким чином, право власності [PERSON] порушено не було, тому строк позовної давності не пропущено. Лише після смерті колишньої дружини [PERSON] почав заявляти свої права на будинок. Норми матеріального права, які діяли на час виникнення правовідносин між подружжям [PERSON], не суперечать діючому законодавству на цей час про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, про що зазначено в ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 2 ст. 60 СК України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її частку в об'єкті спільного майна подружжя, на яку претендує як спадкоємець другої черги за законом позивач. Після розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], відповідач [PERSON] в жилому будинку за адресою [ADDRESS] фактично не проживав. В будинку весь час мешкала тільки [PERSON] та дитина [PERSON],[INFO], влаштований у прийомну сім'ю, що підтверджується довідкою сільської ради від 20.03.2014 року №255. [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON], мати померлої відмовилась від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті сестри, інших спадкоємців немає. Тому, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частку в праві на об'єкт спільної сумісної власності належну [PERSON], що становить 1/2 частину жилого будинку за адресою: [ADDRESS] Жилий будинок за адресою [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці розміром 0,25 га згідно рішення Новомиколаївської сільської ради №05 від 07.05.2001 року, дана земельна ділянка не приватизована, що підтверджується довідкою Новомиколаївської сільської ради від 31.03.2014 року за №274. Оскільки позов [PERSON] задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими ст.88 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 243,6 грн. та половину витрат на проведення оцінки будинку в розмірі 576 грн. суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved