Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивачем було передано [PERSON] домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу та розписку від 10 березня 2016 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності на вказане домоволодіння. Позивач до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що складається: А;а;ПГ;ґ - житловий будинок; Е - літня кухня; Б - сарай; В - сарай; Є - гараж; Д - убиральня; Г - літній душ; 2-6 - огорожа. Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивачем було передано [PERSON] домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 22 000 гривень, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу та розписку від 10 березня 2016 року. Згідно п. 10 Договору [PERSON] була зобов'язана з'явитися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] для посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу 24 березня 2016 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса [PERSON] зазначеної дати та в зазначений час не з'явився, у наслідок чого їй було направлено повідомлення, в якому було запропоновано з'явитися до нотаріуса 15 квітня 2016 року. Вказане повідомлення [PERSON] отримала 01 квітня 2016 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову не з'явилася. Відповідачці було запропоновано повторно з'явитися до нотаріуса 29 квітня 2016 року, однак зазначеної дати [PERSON] до нотаріуса повторно не з'явилася. Таким чином, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка фактично ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачкою щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного останній вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, набуваючи право власності на вищезазначене домоволодіння, позивач також набуває право власності на земельну ділянку, на якій воно розташоване, а саме на земельну ділянку розміром 0,2049 га, що розташована в [ADDRESS] наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER] На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved