Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Заявник 12.12.2018 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на наступні обставини. У січні 2018 року він звернувся до Нікопольського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з метою попередньої перевірки документів, що підтверджують право на пенсію. На підтвердження трудового стажу ним було надано трудову книжку. Листом Нікопольського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 121/06/08 від 31.01.2018 рок йому будо роз'яснено, що трудова книжка оформлена на ім'я [PERSON], що не дає змоги взяти її для розрахунку стажу. Тому йому було рекомендовано звернутися з вказаним питанням до суду. Так, у трудовій книжці його прізвище, ім'я та по батькові вказано російською мовою як «[PERSON]». Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданного Томаківським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 22.02.1996 року його прізвище, ім'я та по батькові вказано «[PERSON]». У всіх інших правовстановчих документах його також вказано як «[PERSON]». Вважає, що такі помилки в написанні його анкетних данних були викликані у зв'язку з неправильним перекладом його прізвища з російської на українську мову. У його трудовій книжці ТОВ «Віват Групп» було внесено запис про виправлення помилки у його прізвищі, зазначено вірно «[PERSON]», згідно п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції україни, міністерства мосоціального захисту населення України № 58 29.07.1993 року. Через наявність зазначеної помилки у трудовій книжці він не може оформити пенсію відповідно до його трудового стажу,тому змушений звернутися з вказаною заявою до суду. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності йому трудової книжки заповненої 13.05.1975 року на ім'я «[PERSON]» [INFO]. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.30). Від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить справу вирішити на розсуд суду та слухати без участі заінтересованої особи (а.с. 28). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно з паспортом серії [NUMBER], виданим Томаківським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 22.02.1996 року, прізвище заявника вказано - [PERSON], ім'я - [PERSON] по-батькові - «[PERSON], на звороті російською мовою зазначено - [PERSON] дата народження - [INFO] року (а.с. 16). Згідно копії картки платника податків, виданої Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією від 29.09.2015 року, заявника вказано «[PERSON]» (а.с. 17). Згідно копії трудової книжки з датою заповнення книжки 13.05.1975 року, заявника російською мовою вказано як «[PERSON]» (а.с. 3-8). У трудовій книжці ТОВ «Віват Групп» внесено запис - «[PERSON]», виправленому вірити, що відповідає п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції україни, міністерства мосоціального захисту населення України № 58 29.07.1993 року. Заявник звернувся до Нікопольського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з метою попередньої перевірки документів, що підтверджують право на пенсію. На підтвердження трудового стажу ним було надано трудову книжку. Листом Нікопольського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 121/06/08 від 31.01.2018 рок заявнику будо роз'яснено, що трудова книжка оформлена на ім'я [PERSON], що не дає змоги взяти її для розрахунку стажу. Тому було рекомендовано звернутися з вказаним питанням до суду. Таким чином, у зв'язку з наявністю зазначених розбіжностей у написанні прізвища заявника, останній позбавлений можливості оформити пенсію відповідно до його трудового стажу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови,суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням,повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України ( в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв'язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім'я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. N 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім'я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документа. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що трудова книжка від 13.05.1975 року, заповнена на ім'я [PERSON] належить саме заявнику [PERSON] Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в зазначенні відомостей в трудовій книжці, не може в повному обсязі реалізувати свої права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved