Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю. В позові [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири № 29 будинку №3 на вул. Леніна в М.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Зазначена квартира належить їй на праві особистої приватної власності згідно договору купівлі-продажу № 86 від 26 березня 2015 року. На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який не знявся з реєстрації після продажу їй квартири та виїхав на нове місце проживання. На даний час реєстрація відповідача в належній [PERSON] квартирі не дає можливості продати дану нерухомість або отримати субсидії, використовувати свій будинок за власним розсудом. На підставі викладеного, позивач просила суд усунути їй перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 29 у будинку № 3 на вулиці Леніна у місті Дніпрорудне Василівського району та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житлом; зобовязати головне управління МВС в Запорізькій області через Відділ реєстрації фізичних осіб та громадянства України у Василівському районі Запорізької області зняти [PERSON] з реєстрації у вищевказаній квартирі. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] державної міграційної служби України в Запорізькій області до суду не зявився, проте надав суду клопотання про залучення [PERSON] в якості третьої особи, оскільки жодних прав та законних інтересів позивача ними не порушено. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 29 будинку №3 на вул. Леніна в М.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Зазначена квартира належить їй на праві особистої приватної власності згідно договору купівлі-продажу № 86 від 26 березня 2015 року (а.с. 3-4, 5,6-7). На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (онук позивачки), який не знявся з реєстрації після продажу квартири та виїхав на нове місце проживання, в квартирі не проживає з травня 2013 року, що підтверджено довідкою № 604 від 12.05.2015 про місце реєстрації та склад сімї (а.с. 8), актом перевірки паспортного режиму від 20.05.2015 (а.с. 9). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11 зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача порушуються, а тому підлягають судовому захисту. З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає необхідним визнати [PERSON], 15.02.1978 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом примусового зняття вказаної особи з реєстрації у Василівському районному відділі [PERSON] Державної міграційної служби України в Запорізькій області.

Outcome: approved