Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В позові зазначає, що вона є інвалідом 1-ої групи загального захворювання, проживає одиноко, потребую догляду та матеріальної допомоги. Розмір моєї її пенсії незначний, становить 1326.31 гри. Більша частина пенсії витрачається на ліки, на які підвипщлись ціни. Вона потребє матеріальної допомоги, яку їй зобов'язаний надавати повнолітній і працездатний син. Відповідач єїї рідним сином. Він працездатний, має постійне місце роботи, постійний заробіток, але ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змушує звернутися до суду за захистом свого права. Відповідач немає непрацездатних утриманців. Він має двох синів, які досягли повноліття і не потребують батьківської допомоги . Всі ці обставини підтверджують, що вона потребую матеріальної допомоги, а відаовідач спроможний таку допомогу надавати. Просить стягнути з [PERSON], [INFO] жителя [INFO] на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно і довічно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що її держава забезпечує усім необхідним, однак вона хоче щоб син сплачував на її користь аліменти . Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що у них із матір'ю були окремі квартири № 13 та 14. Більше 10 років тому, коли померла його дружина і він залишився із двома неповнолітніми синами, вони з матір'ю прийняли рішення з'єднати квартири в одну. З тих пір проживають однією сім'єю. Один син одружився та проживає окремо, а вони з мамою та іншим сином проживають разом. Він із свого заробітку сплачує квартирну плату, комунальні послуги, за світло, газ та телефон. Крім того купує продукти харчування , ліки, готує їжу, пере та прибирає. Позивачка повністю перебуває на його утриманні, в той самий час вона отримує пенсію і використовує її на власний розсуд. Вислухавши сторін, вивчивши документи, які є у справі , суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , даний факт підтверджено копією актового запису про народження (а.с.4) . Копія посвідчення (а.с.6) свідчить, що [PERSON] [INFO] є пенсіонером. Довідка ПФУ (а.с.7) свідчить, що вона отримує пенсію як інвалід 1 групи загального захворювання в розмірі 1326,31 грн. Довідки Літинської селищної ради (а.с.5,13) свідчать, що [PERSON] проживає разом із [PERSON] та [PERSON] Генадієвичем. Згідно ст 202СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Стаття 205СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до практики ВСУ відображеної в Ухвалах від 09.10.2013року, від 19.12.2012року та 21.05.2014року зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Вирішуючи спір, суди не звернули уваги, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Відповідно до довідки від 06.08.2014року (а.с.7) виданої управлінням Пенсійного фонду України розмір пенсії позивача становить 1326,31 грн. тобто вона отримує дохід більший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» суми прожиткового мінімуму. Відповідно до Ухвали ВСУ від 21 травня 2014 року зазначено , що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно чинного законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. В судовому засіданні позивачка підтвердила, що її держава забезпечує усім необхідним, вона отримує дохід більший за прожитковий мінімум . Крім того визнала факт, що відповідач сплочує комунальні та інші платежі, купує ліки та продукти харчування, тобто крім отримання пенсії вона ще перебуває на утриманні сина. Таким чином позивачка довела свій стан непрацездатності , однак не довела що її стан супроводжується необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed