Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначала, що вона та її донька, [PERSON] проживають у [ADDRESS] та є її власниками, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №8753 та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.12.2012 року. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, проте з травня 2003 року за вказаною адресою він не проживає. Де він фактично мешкає їй невідомо, зв'язку з нею не підтримує. Факт не проживання [PERSON] з травня 2003 року по теперішній час підтверджується актом ОСББ №52 від 11.11.2014 року. Просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] разом з донькою, [PERSON] проживають у [ADDRESS] та є її власниками, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №8753 та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.12.2012 року. У вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON], [INFO], проте з травня 2003 року за вказаною адресою він не проживає. Де він фактично мешкає позивачу невідомо, зв'язку з нею не підтримує. Факт не проживання [PERSON] з травня 2003 року по теперішній час підтверджується актом ОСББ №52 від 11.11.2014 року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно д ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється остаточно за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved