Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом заявленим до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 09 серпня 2011 року у Полицькій сільській раді Володимирецького району Рівненської області, актовий запис № 12. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб фактично розпався і сторони більше місяця разом не проживають. Відпоовідач вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторони проживають окремо і не мають спільного бюджету. Позивач в заявленому позові просить залишити дітей проживати з нею і залишити їй прізвище отримане в шлюбі «Кравчук». Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в сумі по 100 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач має мінливий і нерегулярний дохід. Позивачка направила до суду заяву від 14.03.2017р. про залишення позову без розгляду, а 19.04.2017р. направила до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю і на примирення не згідна. В заяві від 19.04.2017р. позивачка просить суд розглянути позов без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув і направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і примирення не потребує. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про розірвання шлюбу. На даний час сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, відмова в розірванні шлюбу суперечитиме інтересам позивача. В матеріалах справи є свідоцтво про шлюб І-ГЮ № 069702 видане Полицькою сільською радою 09 серпня 2011р., ксерокопія свідоцтва про народження дітей, синів [PERSON] -23.12.2011р. серія І-ГЮ № 156621 та [PERSON] 20 квітня 2015р. серія І-ГЮ №227740 в свідоцтвах про народження дітей батьком записаний [PERSON]. В подружжя є малолітні діти котрих слід залишити проживати з матірю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб розпався остаточно і є підстави для його розірвання. Також слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірах визначених чинним законодавством.. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, суд за наявності певних обставин може, а не зобовязаний, визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На дитину у віці від 6 до 18 років розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму. При задоволенні позову про стягнення з відповідача аліментів в сумі по 100 грн. щомісяця, держава повинна буде доплачувати позивачці різницю між аліментами та прожитковим мінімумом, що протирічить вимогам ст. ст. 180, ч.2 ст. 182 СК України. Позивач та відповідач хочуть обовязки по утриманню дітей покласти на державу, щоб держава доплачувала їй кожного місяця різницю між вказаною в позові сумою та мінімальним розміром аліментів на кожну дитину. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі повинен бути не нижче ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При розгляді позовної заяви суд керується тим, що згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і не перекладати свої обовязки на державу. Крім того, як видно з заяви відповідача подану до суду від 19.04.2017р.. він визнає позовні вимоги, а тому між позивачем та відповідачем по сплаті аліментів в сумі по 100 грн. на кожну дитину не існує спору.

Outcome: partial