Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] звернувся [PERSON] посилаючись на те, що він являючись власником ? частини квартири [ADDRESS] не має можливості користуватися своєю частиною власності, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди, про що свідчать складені акти, поміняла замок на одних із вхідних дверей та всіляко перешкоджає у доступі до спільної квартири. В добровільному порядку вирішити даний спір неможливо, а тому позивач звернувся до суду. Під час судового розгляду представник позивача збільшив позовні вимоги, в зв»язку зі наданням відповідачкою нового технічного паспорту на спірну квартиру, згідно якого збільшилася житлова площа квартири. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд задовольнити позов з урахуванням технічного паспорту на квартиру зареєстрованого 15.05.2012 року та просив залишити без розгляду позовну вимогу про вчинення [PERSON] відповідних дій щодо відновлення стану перепланування квартири до первісного технічного стану. Представник відповідачки уточнений позов не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим, суду пояснила, що [PERSON] жодним чином не заперечує проти користування позивачем його частиною квартири та не перешкоджає йому у здійсненні ним у праві спільної часткової власності. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали, вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох або більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової влачності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідно матеріальної компенсації. Згідно ст..391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до п.33 ПП ВСС України № 5 від 07.02.2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57- 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Судом встановлено, що на ім.»я [PERSON] зареєстровано ? частину квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 16.01.2001 року р.№140. Інша ? частина квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 16.01.2001 року р.№140 зареєстрована на ім.»я [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано 14 березня 2012 року згідно рішення Фастівського міськрайонного суду (а.с.8). Спільне проживання позивача [PERSON] в спільній квартирі з відповідачкою стало неможливим з певних причин, а тому позивач став періодично проживати в іншому орендованому житлі. Разом з відповідачкою в зазначеній квартирі право користування житлом має спільний син сторін-[PERSON]., який набув такого права згідно ст..405 ЦК України. Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, який виготовлений станом на 15.05.2012 року, який був предметом дослідження в якості письмового доказу, квартира має три житлові кімнати: площею 12,7 кв.м та дві кімнати по 17,7 кв.м. Всього житлова площа квартири складає -48,1 кв.м. Позивач просить виділити йому в користування житлову кімнату площею 12,7 кв.м., сину [PERSON] -житлову кімнату площею -17,7 кв.м., відповідачці [PERSON]- житлову кімнату -17,7 кв.м. Інші приміщення квартири залишити в спільному користуванні. Згідно акту від 29.01.2014 року (а.с.24), [PERSON] в присутності сусідів та голови будинкового комітету, не мав можливості увійти до квартири [ADDRESS] в зв»язку з тим, двері йому відчинила колишня дружина, яка повідомила, що не заперечує проти проживання [PERSON] в даній квартирі, хоча у нього дійсно немає ключа від однієї з вхідних дверей. З приводу неправомірних, на думку позивача дій, колишньої дружини він звертався до Фастівського МВ і згідно висновку від 04.10.2014 року була проведена перевірка, в результаті якої встановлено, що відсутні підстави для відкриття кримінального провадження, а всі питання слід вирішувати в порядку цивільного судочинства (а.с.69). Відповідно до акту від 09.09.2014 року по факту перешкоджання в користуванні житловим приміщенням та заміни замка у вхідних дверях квартири, ? частина якої належить [PERSON] було підтверджено, в присутності голови будинкового комітету, що дійсно [PERSON] фактично позбавлений можливості самостійно за допомогою наявних ключів увійти до спірної квартири (а.с.70). Представник відповідачки категорично не погоджувалась з висновками зазначеними у акті, проте, хоча він і складений без присутності [PERSON], проте в ньому міститься інформація, яка підтверджується сусідами та головою будинкового комітету, що дає суду підстави вважати, що дійсно підтверджується факт чинення перешкод відповідачкою позивачу у здійсненні останнім права користування та розпорядження квартирою, а тому надані акти є належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст.58,59 ЦПК України. На думку суду, декларування відповідачкою відсутності заперечень щодо проживання [PERSON] у спільній квартирі спростовуються її діями, що полягають у заміні замка в одній із вхідних дверей до квартири, з метою унеможливити доступ [PERSON] до його частки у спільній власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, з метою вирішення питання про користування спільною квартирою в добровільному порядку, звертався до відповідачки з письмовою пропозицією встановити порядок користування спільною квартирою, проте сторони не досягли позитивного результату. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позивач довів належними доказами, що він є власником ? частини квартири, має право володіти майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом ( договором), і що дійсно, діями відповідачки, які не пов'язані із позбавленням права володіння, порушується його право власності зазначеною квартирою. Відповідно до ст.. 207 ЦПК України позовну вимогу про вчинення [PERSON] відповідних дій щодо відновлення стану перепланування квартири до первісного технічного стану слід залишити без розгляду. З урахуванням положень ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідачки підлягає судовий збір, сплочений позивачем всього в сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved