Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 вересня 2004 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області позивач та відповідач по справі зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за № 1852. При реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище «Бойко» на прізвище чоловіка «Біліченко». Від сумісного проживання у сторін є 2 спільних малолітніх дітей син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] які проживають з сторонами, а після розірвання шлюбу залишаться з позивачем. Спільне життя не склалося, оскільки у сторін виявилися різні погляди на поведінку та роль кожного з подружжя в сімї. Відповідач тривалий час систематично зловживає спиртними напоями. Також він недбало ставиться до виконання обовязків батька та чоловіка в сімї, живе своїм окремим життям, проблемами сімї не цікавиться, не вносить коштів в сімейний бюджет. Така поведінка чоловіка не відповідає уявленням позивача про розподіл сімейних обовязків між подружжям, про поведінку чоловіка в сімї. Внаслідок такої поведінки відповідача позивач втратила повагу та довіру до нього, прийшла висновку, що подальше спільне проживання стало недоречним і сторонам краще розлучитись. Позивач вважає, що шлюб фактично розпався і виникла доцільність його розірвання. Ні підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач під час судового засідання заперечував щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 18 вересня 2004 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області позивач та відповідач по справі зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за № 1852. При реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище «Бойко» на прізвище чоловіка «Біліченко». (а.с. 6). Від сумісного проживання у сторін є 2 спільних малолітніх дітей син [PERSON], [INFO] (а.с.8). та донька [PERSON], 28.08.2010 р.н.(а.с.7). Ухвалою суду від 08.09.2016 року сторонам надавався строк для примирення терміном на один місяць (а.с. 20), однак з пояснень позивача, позитивних результатів строк для примирення не дав. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved