Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

до суду надійшла цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі по тексту - ПАТ «Ідея Банк») до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер № [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Позивач мотивує свої вимоги посилаючись на те, що 18 жовтня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.24526, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 138578,67 грн. на купівлю транспортного засобу VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер № [NUMBER]. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 18.10.2017 року. Позивачем було направлено листи [PERSON] щодо підвищення відсоткової ставки в порядку та відповідно до умов кредитного договору. Останній платіж боржником було здійснено 25.11.2014 року. Сума боргу за кредитним договором станом на 08.06.2015 р. становить: основний борг - 87829,50 грн., прострочений борг - 15424,62 грн., прострочені проценти - 13517,83 грн., строкові проценти - 234,72 грн., нарахована комісія - 1926,24 грн., прострочена комісія - 0,00 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період 1 рік (з 08.06.2014 р. по 08.06.2015 р.) становить: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 10100,41 грн., дебіторська заборгованість - 0,00 грн., інші штрафні санкції - 8314,72 грн., віндикаційні витрати - 0,00 грн., загальна заборгованість - 137348,04 грн. Заборгованість відповідача [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 08.06.2015 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер № [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В результаті невиконання відповідачем вимог за договором позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 березня 2016 року було залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] (а.с. 119). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти звернення стягнення на предмет застави. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'являвся, не заперечуючи проти розгляду справи за його відсутності. 12 квітня 2016 року на адресу суду представником позивача через канцелярію суду було надіслано заяву про зміну предмету позову. В своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 910.24526 в сумі 137348,04 грн., з яких: основний борг - 87829,50 грн., прострочений борг - 15424,62 грн., прострочені проценти - 13517,83 грн., строкові проценти - 234,72 грн., нарахована комісія - 1926,24 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань (з 08.06.2014 р. по 08.06.2015 р.) - 10100,41 грн., інші штрафні санкції - 8314,72 грн.; в рахунок погашення кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 910.24526, укладеним між ПАТ ІДЕЯ БАНК» та [PERSON], звернути стягнення на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на предмет застави, який належить [PERSON], а саме на автомобіль VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], новий реєстраційний № [NUMBER] (надалі - транспортний засіб/предмет застави), шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо); вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], новий реєстраційний № [NUMBER], та передати ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» витрати по сплаті судового збору (а.с. 148-152). Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 травня 2016 року (яка занесена до журналу судового засідання) на підставі ст. 31 ЦПК України відмовлено в прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову, оскільки така подана після початку розгляду справи по суті (в зв'язку із залученням до участі в справі відповідача [PERSON] розгляд справи спочатку не починався з причин неподання відповідної заяви залученим відповідачем). Крім того, позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України, відповідно до якої позивачем заявлено ще одну позовну вимогу: вилучити у [PERSON] або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, та передати ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 114). Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 травня 2016 року вказану заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків (а.с. 185-186). Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року вказану заяву було визнано неподаною і повернуто ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 191). Таким чином, розгляд справ проводився в межах первісно заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 18 жовтня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.24526 про надання кредиту в сумі 138578 грн. 67 коп.; за користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 0,0010%; за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує щомісячну комісію згідно тарифів банку, починаючи з 13 місяця кредитування (а.с. 10-15). Станом на день укладення договору, комісія становить 1,39% від початкової суми кредиту. Пунктом 2 § 1 кредитного договору визначено, що кредит надається для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, моделі Transporter, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] у сумі 135 861,44 грн., та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 2 717,23 грн. Відповідно до § 2 кредитного договору за дорученням позичальника кредитні кошти перераховуються банком в сумі 135 861,44 грн. на рахунок [PERSON], а в сумі 2 717,23 грн. - на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредит та проценти в терміни та сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Як вбачається з копії меморіального ордеру № 667_7205 від 18 жовтня 2013 року кредитні кошти були перераховані на рахунок [PERSON] в сумі 135 861,44 грн. (а.с. 15). Відповідно до копії меморіального ордеру № 910.24526 від 18 жовтня 2013 року кошти в сумі 2 717,23 грн. були перераховані на рахунок страхової компанії як страховий платіж (а.с. 33). Отже, банк виконав свої зобов'язання та надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначеному кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] було надано в заставу ПАТ «Ідея Банк» автомобіль марки VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер № [NUMBER], який належав [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 16-17). Вказане рухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25 жовтня 2013 року, як це передбачено ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 21-22). Предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN Transporter, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] перейшов у власність [PERSON], а потім у власність відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу (а.с. 95-100). Відповідно до п. 1 § 5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором; виявлення заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності премету застави; смерті заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 2 § 5 договору застави визначено, що звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Позичальник не здійснює платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих по ньому відсотках, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Судом встановлено, що заборгованість за вищезгаданим кредитним договором за станом на 08.06.2015 року складає: основний борг - 87829,50 грн., прострочений борг - 15424,62 грн., прострочені проценти - 13517,83 грн., строкові проценти - 234,72 грн., нарахована комісія - 1926,24 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період 1 рік (з 08.06.2014 р. по 08.06.2015 р.) становить: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 10100,41 грн., інші штрафні санкції - 8314,72 грн., загальна заборгованість - 137348,04 грн. (а.с. 32). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний автомобіль перебуває в заставі у позивача (про що вказано вище). Отже, відповідач, придбавши автомобіль, який був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна як предмет застави, набув права власності на цей автомобіль з обтяженнями (з урахуванням також того факту, що обтяжувач не надавав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження), а тому на автомобіль може бути звернено стягнення як на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 24 жовтня 2013 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Outcome: approved