Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області, вул. Сонячна, б. № 12, у рівних долях, по ? частині кожному. 27 жовтня 2003 року [PERSON] помер. 07 березня 2012 року помер [PERSON]. Позивачем було досягнуто домовленості з відповідачами щодо купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з чим, позивачем було передано відповідачам домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 20 квітня 2015 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим з незалежних від позивача обставин, оскілки відповідачі після смерті [PERSON] та [PERSON] не оформили спадщину у встановленому законом порядку на відповідні частки вказаного домоволодіння, які за життя належали померлим, крім того відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного домоволодіння не приватизована. Позивач просять суд визнати за ними право власності на вказане домоволодіння. Позивач до суду не зявився, надав заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області, вул. Сонячна, б. № 12, у рівних долях, по ? частині кожному. 27 жовтня 2003 року [PERSON] помер. 07 березня 2012 року помер [PERSON]. Позивачем було досягнуто домовленості з відповідачами щодо купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з чим, позивачем було передано відповідачам домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 20 квітня 2015 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим з незалежних від позивача обставин, оскілки відповідачі після смерті [PERSON] та [PERSON] не оформили спадщину у встановленому законом порядку на відповідні частки вказаного домоволодіння, які за життя належали померлим, крім того відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного домоволодіння не приватизована (а.с.11-20). З огляду на вищезазначене, позивач з відповідачами домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved