Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Жмеринська місцева прокуратура звернулася до суду в інтересах держави Вінницької обасної ради Вінницької області в особі Комунальної установи «Жмеринська центральна районна лікарня» до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи його тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.12.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Як встановлено під час розгляду справи 20.10.2013 р. у вечірній час доби неповнолітній обвинувачений [PERSON] перебував у домоволодінні за адресою с. Жуківці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 50, в якому проживає [PERSON] у компанії інших осіб, де вживали алкогольні напої. Під час конфлікту, який виник у неповнолітнього [PERSON] із [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння та через неприязні стосунки з [PERSON], умисно, за допомогою кухонного ножа, наніс удар в область живота зліва [PERSON] Згідно висновку судово-медичної експертизи №195 від 14.11.2013 р. у [PERSON] проникаюче колото-різане поранення грудей з переходом на черевну порожнину наслідок дії плоского колюче-ріжучого предмету типу ножа та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Жмеринська ЦРЛ» з 21.10.2013 р. по 01.11.2013 р. Згідно листа КУ «Жмеринська ЦРЛ» хворий перебував на лікуванні 12 ліжко-днів. Вартість ліжко-дня за вказаний період становила 148,36 грн. Тобто загальна вартість перебування в лікарні [PERSON] складає 1780,32 грн. Отже неповернення вказаних коштів, витрачених Жмеринською ЦРЛ на лікування потерпілого від злочину, свідчить про порушення державних інтересів. Відповідно до статуту Жмеринська ЦРЛ є комунальною установою, яка є спільною власністю територіальних громад Вінницької області, управління яким здійснює Вінницька обласна рада. Оскільки фінансування Жмеринської ЦРЛ здійснюється за рахунок бюджетних коштів, відсутність відшкодування коштів витрачених лікарнею є порушенням прав територіальних громад області, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Відповідач не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення до суду із даним позовом. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат КУ «Жмеринська ЦРЛ» на лікування потерпілого від кримінального правопорушення грошові кошти в сумі 1780,32 грн. В судовому засіданні прокурор Петлик І.В. позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить позов задовольнити. Додатково пояснив, що на час розгляду цивільної справи відповідає є повнолітнім, а тому відповідно до ст. 1179 ЦК України обов»язки його батьків (піклувальників) щодо відшкодування шкоди припинились та він несе повну та самостійну відповідальність за вказані дії. Жмеринською місцевою прокуратурою підтримувалось обвинувачення у кримінальному провадженні відносно [PERSON]»якова В.В. та вивченням матеріалів встановлено, що КУ «Жмеринська ЦРЛ» протягом двох років не зверталась із позовом про відшкодування витрат на лікування [PERSON], що може призвести до закінчення строків звернення до суду та ненадходження витрачених коштів до бюджету. Це стало підставою звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави. Представник Вінницької обласної ради, в інтересах якої подано позов, в судове засідання не зявився, на адресу суду, за підписом голови обласної ради [PERSON], надіслано клопотання про розгляд справи у відсутність представника Вінницької обласної раді, позов підтримує в повному обсязі. (а.с. 31) Представник КУ «Жмеринська ЦРЛ», в інтересах якої подано позов, в судове засідання не зявився, на адресу суду, за підписом головного лікаря [PERSON], надіслано заяву про розгляд справи у відсутність представника Вінницької обласної раді, позов підтримує в повному обсязі. (а.с. 33, 40) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних представників відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі у Піщанській ВК №59, що в с. Трудове Піщанського району Вінницької області по вул. Центральна, 1. Будучи допитаним Піщанським районним судом Вінницької області за дорученням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області на підставі ухвали суду від 11.04.2016 р. (а.с. 37), позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення. Крім того, надав письмову заяву, в якій позов визнав (а.с. 52) Вислухавши пояснення прокурора, оглянувши заяви представників та відповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши диск допиту відповідача [PERSON]»якова В.В., що здійснений за дорученням Жмериського міськрайонного суду Вінницької області Піщанським районним судом Вінницької області, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.12.2013 р. у справі № 130/3658/13-к неповнолітнього [PERSON], [INFO], визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2013 р. та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. (а.с. 17-18) Вирок суду набув законної сили 24.04.2014 р. За даним вироком суду [PERSON] обвинувачувався в тому, що він 20.10.2013 р. у вечірній час доби, неповнолітній обвинувачений [PERSON], перебуваючи в домоволодінні в с. Жуківці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченко, 50, в якому проживає [PERSON] в компанії інших осіб, окрім [PERSON], вживали алкогольні напої. Під час конфлікту, що виник між [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння та через неприязні відносини з [PERSON], умисно, за допомогою кухонного ножа, наніс удар в область живота зліва [PERSON] Згідно висновку судово-медичної експертизи №195 від 14.11.2013 р. у [PERSON] проникаюче колото-різане поранення грудей з переходом на черевну порожнину наслідок дії плоского колюче ріжучого предмету типу ножа, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження [PERSON]»яков В.В. визнавав винуватість повністю, щиро розкаявся. Згідно довідки КУ «Жмеринська ЦРЛ» №565/01-07 від 17.03.2016 р. (а.с. 35) потерпілий [PERSON], мешканець с. Жуківці проходив курс лікування протягом періоду з 21.10.2013 р. по 01.11.2013 р. Вартість лікування склала 1780,32 грн. (12 л.д.*148,36 грн./1л.д.) із розрахунку вартості лікування хворого в день 148,36 грн. Станом на 17.03.2016 р. кошти за лікування не відшкодовано. Комунальна установа «Жмеринська центральна районна лікарня» є юридичною особою (а.с. 15), діяльність якої регламентується Статутом затвердженим рішенням 12 сесії Вінницької обласної ради від 17.07.2012 р. №391 (а.с. 9-14). КУ «Жмеринська ЦРЛ» є спільною комунальною власністю територіальних громад Вінницької області, управління якою здійснює Вінницька обласна рада. Відповідач [PERSON]»яков В.В. 20.12.2014 року досяг повноліття. Згідно звукозапису судового засідання на виконання доручення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, що здійснений Піщанським районним судом Вінницької області 10.05.2016 року (а.с. 50), який прослухано у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]»яков В.В. отримав копію позовної заяви, йому зрозумілий зміст позовних вимог, він заявлені позовні вимоги Жмериської місцевої прокуратури визнає, не працевлаштований в установі відбування покананя за станом здоров»я, на доставці його у судове засідання для розгляду справи не наполягає. Встановлені обставини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст. 1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я (п.п. 3, 4 Порядку). Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд оцінивши та перевіривши розрахунок вартості витрат на лікування хворого [PERSON], приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] 1780,32 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий в сумі 551,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнений від його сплати на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.ст. 1166 ч.1, 1206 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України N 545 від 16.07.1993 р.,

Outcome: approved