Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Заступник прокурора м.Кременчука в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON], [PERSON] про накладення заборони на відчуження квартири. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що батьки неповнолітнього [PERSON] померли, - мати [PERSON], [INFO] року, а батько, [PERSON], - [INFO] року. Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука від 23.06.2005 року № 281 опікуном над малолітнім [PERSON] призначено [PERSON] З Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2014 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 1/5 та 1/10 частина квартири [ADDRESS]. Оскільки на даний час питання щодо накладення заборони на відчуження майна не вирішено, позивач просить суд накласти заборону на відчуження 1/5 тв 1/10 частини квартири [ADDRESS], належних на праві власності [PERSON], до досягнення ним повноліття. Представник позивача - старший прокурор прокуратури м.Кременчука - Карабаш Ю.О. в судовому засдіанні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти задволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засіданні повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області - Мазур О.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала, що задоволення позову відповідає інтересам дитини. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука 16.11.1998 року, за актовим записом № 949. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 16.05.2005 року, за актовим записом № 1334. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.10.2005 року позбавлено батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 281 від 23.06.2005 року, встановлено опіку над малолітнім [PERSON], [INFO] та призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] та його житлом. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції [INFO] року, за актовим записом № 293. Неповнолітній [PERSON] є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09.04.2002 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів і рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.09.2007 року та власником 1/10 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВКС № 19954, видане Четвертою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 19.12.2007 року. Вказане підтверджується Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 24953280 від 30.07.2014 року. Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Аналогічну норму містить ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у відповідності до якої за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за дітьми, які передані на виховання в дитячий заклад, до опікуна зберігається право користування житловим приміщенням протягом усього часу їх перебування. Тому право дитини на збереження майна закріплено у Законі і є безспірним. На органи опіки та піклування покладено обов»язок здійснення контролю за розпорядженням майном дітей, оскільки згідно вимог ст. 177 СК України - дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Заступник прокурора м. Кременчука звертаючись до суду з даним позовом посилається на ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», яка передбачає, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Таким чином, дана норма може бути застосована судом одночасно лише при розгляді справи про позбавлення батьківських прав або відібрання дитини, а рішення суду про накладення заборони на відчуження майна унеможливить вирішення питань, які передбачені законом щодо розпорядження майном дитини, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Посилання в позовній заяві на те, що при розгляді справи про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], не було вирішено питання про накладення заборони на відчуження майна та житла малолітнього у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», чим, на думку позивача, порушено право дитини на житло, яке підлягає захисту у судовому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання врегульоване і вирішується у відповідності до положень ст. 177 СК України. За таких обставин, суд не може погодитися з обгрунтованістю такої позиції прокурора, оскільки така вимога не ґрунтується на законі та порушує право на розпорядження майном дитини в її інтересах. Крім того, будь-яких порушень, невизнання або оспорювання прав на житло неповнолітнього [PERSON] судом не встановлено. Позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведено обставин, які б свідчили про порушення прав неповнолітнього [PERSON] щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном - частиною квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог заступника прокурора м. Кременчука.

Outcome: dismissed