Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. У позовній заяві позивач вказує, що 25 вересня 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від спільного шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання з відповідачем вона зрозуміла, що їхні погляди на життя суттєво відрізняються, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей. Це призвело до того, що вони стали чужими людьми. Сімейні відносини між ними припинились і сім`я розпалась. Так, як відповідач не надавав матеріальної допомоги дітям, вона зверталась до Гадяцького районного суду Полтавської області про стягнення аліментів. Рішенням від 16 травня 2013 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Малолітні діти проживають разом з нею і вона вважає, що дітям краще буде жити з нею і в подальшому. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , визначити місце проживання дітей разом з нею. Позивач [PERSON] надала заяву про проведення підготовчого засідання та розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі визнання позову відповідачем, прочить ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] надав заяву про проведення підготовчого засідання та розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи виконавчого комітету Гадяцької міської ради у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25 вересня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 126. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження. Зі змісту довідок про реєстрацію місця проживання вбачається, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на житло від 03.09.2001, позивач [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05 вересня 2019 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з двома неповнолітніми доньками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім`я розпалась через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про місце проживання неповнолітніх дітей відсутній, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору в розмірі 1536,80 грн, який позивачем сплачено за подання до суду позовної заяви з двома позовними вимогами немайнового характеру. Враховуючи, що [PERSON] визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 768,40 грн та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved