Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивачі просять суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до судового розгляду. Справу розглянуто за відсутності сторін. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, якими просять задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у їх відсутність, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачам на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 1979 року, посвідченого Старшим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Пилипенко Т.Г., реєстровий номер 1-3867. В будинку окрім власників у 23 лютого 1996 року позивачі зареєстрували свою доньку - [PERSON] та її доньку [PERSON]. Як вбачається з акту депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 23.05.2018 р. у домоволодіння зі адресою: [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не мешкає за місцем реєстрації з квітня 2000 року. При обстеженні домогосподарства ніяких особистих речей [PERSON] та її дітей виявлено не було, що підтверджують свідки-сусіди. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачі вважають, що факт реєстрації відповідачів порушує їх права, оскільки вони змушені сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, не мають можливості оформити субсидію на житловий будинок. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім'ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов'язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS], їх реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права співвласників будинку. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають тривалий час, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у будинку позивачів наразі немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved