Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява вмотивована тим, що у зв`язку з підготовкою документів для оформлення пенсії за віком, ним було виявлено помилку у написанні його прізвища в трудовій книжці, а саме: його прізвище в трудовій книжці записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Ця помилка виникла давно, причини її виникнення заявнику не відомі. Як вбачається з усіх документів, що йому видані до 1997 року, - трудової книжки, військового квитка, наказів про приймання його на роботу та звільнення з роботи, призвище заявника написано як « [PERSON] ». Лише 1997 року у звязку з оформленням закордонного паспорта громадянина України було виявлено, що у всіх особистих документах заявника прізвище було написано з помилкою і не відповідало прізвищу в актовому запису про народження, у зв`язку з чим він був змушений відновлювати правильне написання свого прізвища у своїх особистих документах - у свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб та у паспорті, і приводити написання свого прізвища у відповідність з актовим записом про народження.Трудова книжка тоді залишилась поза увагою. При зверненні до Пенсійного фонду заявнику було запропоновано звернутися до суду за встановлення факту належності йому трудової книжки, де його прізвище написано з помилкою - так, як колись було написано у вперше виданому йому паспорті громадянина СРСР на підставі свідоцтва про народження, де його прізвище було написано з помилкою - замість « [PERSON] » написано « [PERSON] ». Із трудової книжки вбачається, що вона видана [PERSON] , 1958 року народження, освіта середня, професія шофер. Дата народження заявника згідно зі свідоцтвом про народження - [INFO] , місце народження - с. Драгово Хустського району Закарпатської області. У військовому квитку заявника [NUMBER] , виданому Хустським районним військовим комісаріатом Закарпатської області 24 квітня 1976 року на ім`я [PERSON] , зазначена дата народження власника квитка - [INFO] , місце народження с. Драгово Хустського району Закарпатської області, освіта - середня, основна цивільна спеціальність - шофер. У військовому квитку вказано, що власник військового квитка був призваний на строкову військову службу до лав Радянської Армії 21.05.1976 року і демобілізований 16 червня 1978 року. Як вбачається з першого запису у трудовій книжці, її власник служив в Радянській Армії з 21.05.1976 року до 16.06.1978 року, і запис про це внесена до трудової книжки на підставі військового квитка № [NUMBER] . З наявних у трудовій книжці відомостях про приймання на роботу, звільненні (9 записів) вбачається, що власник трудової книжки робив на всіх місцях роботи шофером. Зазначені збігання відомостей про власників цих документів означають, що трудова книжка і військовий квиток належали одній особі. У трудовій книжці наявний підпис власника трудової книжки, і цей підпис належить заявнику - [PERSON] . Встановлення факту належності трудової книжки потрібно заявнику для призначення пенсії за віком. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, в поданій заяві просив розглянути справу у його відсутності. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в,судове засідання не з`явився. До суду надійшло пояснення від начальника ГУ ПФУ в Закарпатській області Пентек А.Ю. з проханням проводити розгляд справи без участі представника управління, в якому зазначено, що питання відповідності та належності правовстановлюючих документів наданих заявником для оформлення пенсії потребують вирішення питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У зв`язку з підготовкою документів для оформлення пенсії за віком, заявником було виявлено помилку у написанні його прізвища в трудовій книжці, а саме: його прізвище в трудовій книжці записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Як вбачається з усіх документів, що йому видані до 1997 року, - трудової книжки, військового квитка, наказів про приймання його на роботу та звільнення з роботи, призвище заявника написано як « [PERSON] ». Лише 1997 року у зв`язку з оформленням закордонного паспорта громадянина України було виявлено, що у всіх особистих документах заявника прізвище було написано з помилкою і не відповідало прізвищу в актовому запису про народження, у зв`язку з чим він був змушений відновлювати правильне написання свого прізвища у своїх особистих документах - у свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб та у паспорті, і приводити написання свого прізвища у відповідність з актовим записом про народження. Трудова книжка тоді залишилась поза увагою. У зв`язку з неправильним записом в трудовій книжці на ім`я заявника, управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не може провести нарахування та оформлення йому пенсії. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними і в порядку, передбаченому ст.ст.315,319 ЦПК України вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved