Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 5,97 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому сільськогосподарському підприємству «імені Леніна» села Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, що належало померлому 29 травня 1996 року [PERSON], члену колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» села Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, на підставі виданого на його імя сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 061422 Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 01 серпня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 01 серпня 1996 року за № 360. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що батькові позивача [PERSON] на підставі рішення № 188 від 24 травня 1996 року Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області надане право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» села Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області розміром 5,97 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі. Так як [PERSON] на момент прийняття рішення про надання йому права на земельну частку (пай) був живий, а помер він 29 травня 1996 року, то вказаний сертифікат вже отримали члени його родини 01 серпня 1996 року. 03 січня 2017 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з проханням отримати після померлих батьків спадщину, і в тому числі вказаний сертифікат. В нотаріальній конторі їй відмовлено в отримані спадщини, а саме вказаного сертифікату, з посиланням на те, що на момент отримання сертифікату родиною [PERSON] сам [PERSON], на імя якого був виписаний сертифікат, вже був мертвий. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги від своїх батьків і фактично успадкувала все майно батьків, в тому числі і вказаний сертифікат, але отримати свідоцтво про право на спадщину із-за вказаної причини не змогла. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, направила до суду свого повноважного представника, адвоката [PERSON]. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його погляд, існують усі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]. Представник відповідача, Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області, в особі міського голови [PERSON], у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, за дорученням головний спеціаліст відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління [PERSON], у судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, надіслала поштою письмові відомості про розгляд справи за її відсутності із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, в особі в. о. голови районної державної адміністрації [PERSON], у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлого 29 травня 1996 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, при наявних даних та доказів вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 29 травня 1996 року помер член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» колишньої Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області [PERSON]. Претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків померлого є позивач [PERSON]. За життя [PERSON], поряд з іншим, мав право на земельну частку (пай) розміром 5,97 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по згаданому колишньому колективному сільськогосподарському підприємству, і це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Указані обставини підтверджуються даними письмових доказів, зокрема: копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 11); копії довідки про визначення з технічної документації нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) з відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 12). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Outcome: approved