Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Петрищева О.О. про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Ковпаківський ВДВС у м. Суми Північно-Східного МРУМЮ (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що разом із основною вимогою позивачем заявлено до стягнення з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. В самій позовній заяві [PERSON] було зазначено, що докази витрат на правову допомогу будуть надані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме до закінчення судових дебатів у справі. 10.08.2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення №592/7723/21, яким позовні вимоги [PERSON] про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем зареєстрований в реєстрі №9868 від 24.02.2021 року задоволено. Оскільки, участі в судовому засіданні 10.08.2021 року [PERSON] та його представник не приймали (докази понесення витрат на правову допомогу не надавалось), питання стягнення витрат на правову допомогу вирішено не було. Фактично, про задоволення судом заявлених позовних вимог Позивач дізнався після отримання поштою рішення суду, а саме 30.08.2021 року та звернувся до адвоката про надання документів, підтверджуючих понесення правових витрат у заявленому розмірі. На адресу представника Позивача- адвоката, рішення суду не надходило. 03.09.2021 року Позивачем та адвокатом складено акт прийому - передачі адвокатських послуг по договору №16/06 від 16.06.2021 року. Тому просить винести додаткове рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правових послуг у сумі 6000,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Петрищев О.О. надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання правової допомоги № 16/06 від 16.06.2021 року; адвокатським ордером від 16.07.2021 року; Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльностю; Актом приймання - передачі адвокатських послуг від 03.09.20201 року; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.09.2021 року №03/09/2021. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У поданій заяві позивач просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі №9868 від 24.02.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 29078 грн. 30 коп. заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. та стягнути понесені судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн.(908 грн. за подачу позовної заяви та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову). Зазначені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн не підтверджені належними доказами, є завищеними та не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 4500 гривень 00 копійок.

Outcome: partial