Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог у позові зазначено про те, що по [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому до своєї смерті мешкав чоловік позивача [PERSON] , котрий помер [INFO] . Також в даному будинку проживала та проживає на даний час позивач. 14 лютого 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 21 від 30.01.1989 чоловікові позивача було видане свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] на той час). Чернігівська область, яке було зареєстроване Новгород-Сіверським бюро технічної інвентаризації 20 лютого 1989 року за реєстровим № 51. Відповідно до вказаного свідоцтва вказане вище домоволодіння належить голові колгоспного двору [PERSON] . В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Семенівської міської ради Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, чоловік позивача маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на вказане домоволодіння. Про те, що чоловік позивача мав право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлене на колгоспний двір, а не на померлого чоловіка, який вважається тільки головою колгоспного двору. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є власністю його родини, яка володіла ним багато років, та розташований по [ADDRESS] , Семенівської міської об`єднаної територіальної громади Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Голик Євген Валерійович, не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але надіслав електронною поштою до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду зі зазначенням даних, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів (а. с. 7-15). Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність відповідної реєстрації права власності на житловий будинок зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Позов відповідачем визнається повністю, а тому у суду за присутньої достатньо ґрунтовної аргументації, викладеної у позові, немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved