Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старобільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS], У вказаному будинку з 16.11.2017 зареєстрована відповідач [PERSON]. З моменту реєстрації відповідач фактично не проживала за адресою реєстрації, а мешкала в с. Калмиківка Старобільського району Луганської області. Договорів оренди чи найму будинком позивач з відповідачем не укладали. На підставі викладеного позивач просила суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та нележаним чином, надала заяву, у якій просила провести розгляд вказаної справи без її участі та участі її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старобільської міської ради Літвінова Я.М. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила провести розгляд справи без участі їх представника. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 08.09.2001 [PERSON] є власницею будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії домової книги будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO] Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.05.2018 [PERSON], за адресою: [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 16.11.2017, але фактично там не мешкає. За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Outcome: approved