Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Заявник [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту. Посилається на те, що 04.11.2016 року померла [PERSON] Після смерті останньої залишилась спадщина до якої входять земельні ділянки площею 0,1950 га та 2,3031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Веренчанської сільської ради, що належали померлій на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД №087472 та серії ЯД №087592. 22.09.2016 року померла [PERSON] вчинила заповіт, яким належні їй вищевказані земельні ділянки у повному обсязі заповіла йому, вказавши що він є її сином. Спадкоємцем, котра має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є донька [PERSON] [PERSON], [INFO], проте остання із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала і вважається такою, що спадщину не прийняла. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, нотаріусом було звернено увагу на те, що у заповіті спадкодавець зробила вказівку на родинні відносини спадкоємця, а саме вказала, що все своє майно заповідає сину. Надати документи, що підтверджують їх родинні відносини він не має можливості, що є перешкодою в оформленні спадщини, а тому він просить встановити факт належності йому згаданого заповіту. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пункту 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » №5 від 31.03.1995 року видно, що в порядку окремого провадження суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що 04.11.2016 року померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №166411 від 07.11.2016 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки площею 0,1950 га та 2,3031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Веренчанської сільської ради, які вона відповідно до заповіту від 22.09.2016 року, посвідченого секретарем виконкому Веренчанської сільської ради [PERSON] й зареєстрованого в реєстрі за №218, заповіла заявнику [PERSON], вказавши в ньому що останній є її сином (а.с. 11). . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Згідно вищевказаних вимог закону [PERSON], [INFO], яка є донькою померлої [PERSON] має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, проте остання із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала і вважається такою, що спадщину не прийняла. Спадщину після смерті [PERSON] заявник вчасно прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №46577419 від 30.01.2017 року (а.с. 12). Проте при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, нотаріусом було звернено увагу на те, що у заповіті спадкодавець зробила вказівку на родинні відносини спадкоємця, а саме вказала, що все своє майно заповідає сину. Судом встановлено, що 02 вересня 1939 року [PERSON] одружилася з [PERSON], що підтверджується архівною довідкою державного архіву Чернівецької області №1/560 від 20.02.2017 (а.с. 17). У вказаному шлюбі народився син заявник по справі [PERSON] прізвище якого на момент народження було указано як [PERSON]. Вказане вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017613539 від 02.02.2017 року (а.с. 14-15). З вказаного витягу також видно, що матірю заявника була [PERSON], на підставі рішення Заставнівського райвиконкому №17 від 31.08.1954 року прізвище заявника змінено із «Маник» на «Худек»; відомості про батька з «[PERSON] на «Худек Нистор Михайлович»; відомості про матір із «Маник Катерина Несторівна» на «Худек Марія Олександрівна» (а.с. 14-15). З рішення №355/17 п.10 виконавчого комітету Заставнівської районної Ради депутатів трудящих від 30.08.1954 року (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] та [PERSON], усиновили [PERSON], тобто заявника по справі, в звязку із чим його прізвище та по батькові було змінено відповідно з «[PERSON], Григорович» на «[PERSON], Нестерович» Судом також встановлено, що 21.06.1970 року [PERSON] (біологічна матір заявника) зареєструвала шлюб із [PERSON], в звязку із чим її прізвище «Худик» було змінено на прізвище «Комарніцька», що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00017671483 від 16.02.2017 року ( а.с. 18). Таким чином в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник [PERSON] був сином [PERSON]. померлої 04.11.2016 року. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що факт належності заявнику заповіту від 22 вересня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 218 знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved