Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що 29.11.2012 року між ним та ПАТ КБ «Платинум банк» укладено кредитний договір №155/6636ACLAPT5, відповідно до якого він отримав грошові кошти в сумі 6431,00 гривень. Відповідно до пункту 1.1 підпункту цього ж Договору дата повернення кредиту 16.12.2015 року. В січні 2020 року він отримав постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П. П. про відкриття виконавчого провадження №61378697. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є. М. від 27.09.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №8981. Підставою для видачі виконавчого напису став вищевказаний кредитний договір. Виконавчий напис є таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання. Крайній строк виконання зобов`язання визначений датою 16.12.2015 року, тому з даного часу у відповідача виникло право вимоги виконання зобов`язання. За вказаних обставин нотаріус мав право на здійснення виконавчого напису до 16.12.2018 року. Однак не зважаючи на вимоги статті 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис здійснено 27.09.2019 року. Оскільки вчинення нотаріального напису виконано з порушенням норм законодавства, даний напис в судовому порядку підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання. Окрім того, в листі приватного виконавця зазначена адреса: 08302, м. Бориспіль, вул. Європейська 37, за якою він ніколи не проживав та не був зареєстрованим. Позивач просить суд визнати виконавчий напис від 27.09.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 8981, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» коштів в сумі 16965,48 гривень згідно кредитного договору №155/6636ACLAPT5 від 29.11.2012 року таким, що не підлягає до виконання. В судове засідання позивач не прибув, про час, дату та місце проведення судового засідання по справі повідомлений належним чином, в позовній заяві просить справу за його позовом розглядати без його участі, а лише за участю його представника [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах позивача підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Суду додатково пояснила, що 29.11.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Платинум банк» укладено кредитний договір. В січні 2020 року позивач отримав постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є. М. від 27.09.2019 року. Підставою для видачі виконавчого напису став кредитний договір, укладений позивачем. Крайній строк виконання зобов`язання за даним договором визначений датою 16.12.2015 року, тому з даного часу у відповідача виникло право вимоги виконання зобов`язання. Нотаріус мав право на здійснення виконавчого напису до 16.12.2018 року. Однак, виконавчий напис здійснено 27.09.2019 року. Оскільки вчинення нотаріального напису виконано з порушенням норм законодавства, даний напис підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Від відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства, строк позовної давності не пропущено, оскільки він був перерваний. Позивачем вчинено дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, зокрема 01.04.2018 року ним здійснено в добровільному порядку часткову оплату заборгованості за кредитним договором №155/6636ACLAPT5 від 29.11.2012 року в сумі 1000, 00 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та випискою, яка міститься у приватного нотаріуса в архівній справі. У зв`язку із перериванням строку, кінцевий строк позовної давності за даним кредитним договором є 01.04.2021 року, а виконавчий напис отриманий 27.09.2019 року, тобто в межах строків визначених ст. 257 ЦК України та ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості (а. с. 43-45). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суд направив лист, де зазначив, що з 01.10.2019 року ним припинено нотаріальну діяльність по Харківському міському нотаріальному округу, а документи діловодства та архіву приватного нотаріуса передано до Харківського обласного державного нотаріального архіву. Просить справу розглядати без його участі (а. с. 73). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 29 листопада 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №155/6636АСLАРТ5, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6726,00 грн. із фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15% річних. Кінцевою датою повернення кредиту є 16.12.2015 року. Вказане підтверджується копією кредитного договору та заявою/анкетою (а. с. 13, 14). ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 2014028-Г від 28.10.2014 року відступило право вимоги за договором №155/6636АСLАРТ5 від 29.12.2012 року, звернулось до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. щодо вчинення нотаріального напису. Останній 27.09.2019 року на підставі наданих відповідачем документів вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8981, яким запропонував стягнути із [PERSON] за період з 27.10.2014 року по 18.09.2019 року включно суму у розмірі 6404,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1746,72 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 8663,80 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150 грн. - плату за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 16965,48 грн. та підтверджується копією виконавчого напису (а. с. 12). На підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса, 25.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження №61378697, зареєстроване в реєстрі за №8981, винесено постанову про арешт коштів боржника, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а. с. 5-11). Згідно виписки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором №155/6636АСLАРТ5 від 29.12.2012 року за період з 27.10.2014 року по 16.08.2019 року, встановлено, що станом на 18.09.2019 року заборгованість за вказаним договором становить 16815,48 грн., останній платіж [PERSON] було здійснено 01.04.2018р. в розмірі 1000 гривень. (а. с. 54). В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі за текстом - Порядок), передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі за текстом - Перелік). Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№ 1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Досліджуючи наданий відповідачем розрахунок заборгованості (а. с. 54) встановлено, що останній платіж у сумі 1000 грн. позивачем було здійснено 01.04.2018 року, шляхом внесення ним сум на погашення заборгованості за кредитним договором. Факт здійснення вказаного платежу також не заперечувався і самим позивачем. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що позивач вчинив дії, які відповідно до положень статті 264 ЦК України свідчать про переривання строку позовної давності, а тому перебіг позовної давності за вказаним кредитним договором починається з 02.04.2018 року. Вказаний висновок, крім того, узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду №916/3006/17 від 02.07.2019 року та позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі за № 6-1412цс16. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинений 27.09.2019 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності, оскільки в зв`язку з перериванням строків позовної давності її відлік починається з 02.04.2018 року, відтак суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed