Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на її утриманні перебувають неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які потребують матеріальної допомоги, а відповідач, що є батьком дітей, ухиляється від надання такої матеріальної допомоги на їх утримання, хоча працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід і за станом здоровя може надавати матеріальну допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, позивач в судовому засіданні пояснила, що діти проживають разом з нею, цього року йдуть до школи, постійно потребують грошових коштів, а її заробітної плати в розмірі 2500 грн. на їх утримання не достатньо, щоб забезпечити їх життєві потреби. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він проживає за рахунок сезонних заробітків на будівництві, які становлять орієнтовно 100 грн. в день і тому він не буде мати змоги сплачувати дану суму аліментів, а згідний сплачувати по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того, відповідач пояснив, що в нього задовільний стан здоровя, він проживає один і інших осіб на утриманні не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Так, судом встановлено наступні факти: Батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД №117639, виданого 01 червня 2010 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області (а.с.8), та копією свідоцтва про народження серії 1-ИД №151472, виданого 11 січня 2012 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області (а.с.2). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають спільно з позивачем [PERSON] в с.Борсуки, вул.Яворенка, 26 Лановецького району Тернопільської області, а зареєстровані в [INFO], та знаходяться на утриманні матері, що підтверджується довідкою від 12.07.2016 року №907, виданою Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області (а.с.4) та довідкою про склад сімї №1795, виданою 19.07.2016 року Лановецькою міською радою Тернопільської області (а.с.7). Як вбачається з [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12 липня 2016 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїми малолітніми дітьми в газифікованому житловому будинку в с.Борсуки, вул.Яворенка, 26 Лановецького району Тернопільської області, який належить її бабі. В житловому будинку 4 кімнати, в достатній кількості є меблів та побутової техніки. Також із нею проживають: баба, батьки та брат. В користуванні сімї є присадибна земельна ділянка площею 0,60 га, утримується худоба та птиця. Підприємницькою діяльністю сімя не займається (а.с.5). В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених стеттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обовязки по утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей.\~\~\~\~ Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно \~Закону України «Пpo Державний бюджет на 2016 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі: з 01 січня\~2016 пo 30 квітня -\~1455 грн., с 01\~травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня -\~1637 грн., а для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня\~2016 пo 30 квітня -\~1455 грн., с 01\~травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня -\~1689 грн.. Як вбачається із пояснень позивача, наданих нею в судовому засіданні, та матеріалів справи, відповідач належну матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча має нерегулярний мінливий дохід. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, беручи до уваги те, що вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дітей не надає, а також враховуючи майнове становище відповідача, який має нерегулярний мінливий дохід, задовільний стан здоровя та відсутність в нього інших утриманців, беручи до уваги норму законодавства про рівні обовязки батьків щодо утримання дитини, виходячи з забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, в зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, представником позивача не наведено, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача, а також можливості сплати останнім, аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 гривень на кожну дитину. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial