Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, який в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 13 лютого 2017 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах, що розтиашована на території колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с.Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0068160, а також земельної ділянки площею 6,8682 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №027162. Відповідно до заповіту від 07 квітня 2016 року [PERSON]С все своє майно заповів їй. Спадщину після смерті [PERSON] позивач в нотаріальній конторі оформити не змогла, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме вищезазначений державний акт на земельну ділянку. Тому позивач просить визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач свого представника до суду не направив, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне.\~\~\~ Відповідно до копії сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛГ №0068160 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст», розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах (а.с.8). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №027162 від 13.12.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,8682 га, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.9) Зазначене вище також підтверджується наданою інформацією Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 08.09.2017 р. №9-12-0.2-3746/2-17 (а.с.29). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть від 14.02.2017 року серії І-НО №979600, [PERSON] помер 13.02.2017 року (а.с.7). Згідно копії заповіту від 07.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутского міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] (а.с.10). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48870486 від 23.08.2017 року та № 48870501 від 23.08.2017 року, наданими приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] Заповіт спадкодавця від 07.04.2016 року зареєстрований в реєстрі за № 58819164 є чинним (а.с.19-22). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст.1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після чого, райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст.392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268,1274, ЦК України, ст..81 ЗК України,

Outcome: approved