Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON], який вказав, що внаслідок неправомірних дій водія УДАІ ГУВС України в Одеській області [PERSON] порушення ПДР та зіткнення з автомобілем позивача, останньому було заподіяно матеріальної та моральної шкоди. У звязку з викладеним після неодноразового уточнення заявлених позовних вимог [PERSON] просив стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 50\~000 грн., стягнути з Головного Управління Національної поліції України в Одеській області відшкодування матеріальної шкоди в сумі 551\~056,22 грн. а також шкоду, завданої ушкодженням здоровя у вигляді втраченого щомісячно заробітку довічно, з УДАІ ГУВС України в Одеській області відшкодування моральної шкоди в сумі 300\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його адвокат вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти вимог про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до положень чинного законодавства за шкоду, заподіяну працівником, відповідає роботодавець, який згодом має право звернутися з регресним позовом. Представник Головного Управління Національної поліції України в Одеській області заперечував проти задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що не є правонаступником УДАІ ГУВС України в Одеській області. В судове засідання представник УДАІ ГУВС України в Одеській області не зявився, відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки представника суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення осіб, що зявились до суду, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. 03.10.2006р. об 06-55 год. на проспекті Добровольського, навпроти б. № 99 в м. Одесі інспектор ДПС УДАІ ГУВС України в Одеській області старший прапорщик міліції, [PERSON] керуючи службовим марки «Фольксваген Пассат» д/н [NUMBER], порушив п.1.3, 1.5, 2.3, 10.1, 11.2, 11.4, 11.5, 12.1, 12..3, 12.4, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001р., № 1306, скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «ВАЗ 21-07», д/н 826-39 О А, в наслідок чого [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Вказані обставини сторонами не заперечувались. 11.07.2014р. вироком Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON] був визнаний винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, стягнуто з засудженого на користь потерпілого 50\~000 грн. моральної шкоди, а з УДАЇ УМВС України в Одеській області було постановлено стягнути на користь позивача 7\~351,82 грн. витрати, пов'язані з лікуванням, 616 грн. витрати на автотоварознавчу експертизу, 3\~866,40 грн. - витрати на автотоварознавчу експертизу № 1296810, 10\~572 грн. витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля [NUMBER], 3\~500 грн. витрати, пов'язані з послугами адвокатів, .а також втрачений заробіток за період з 03.10.2006р. по 01.06.2014р. в розмірі 384\~770 грн., а всього було стягнуто на користь [PERSON] 410\~676 грн. 27 коп. (а.с. 3-11). Разом з тим, 19.11.2015р. ухвалою Апеляційного суду Одеської області відносно [PERSON] була застосована амністія, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності й провадження по кримінальній справі відносно нього було закрито, розяснено потерпілому право звернутися до суду з цивільним позовом (а.с. 11-15). Станом на цей час позивач, 14.11.1936р.н., є інвалідом 1 групи, потребує стороннього догляду (а.с. 22, 23). Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати ч.2 цієї статті. Згідно п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За положеннями п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК країни моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів ч.1 ст. 1168 ЦК України. А як вбачається з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Зокрема, як розяснює Пленум ВСУ у своїй Постанові N 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в п.8 за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що належним відповідачем по вимогах [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди а також шкоди, завданої ушкодженням здоровя є УДАІ ГУВС України в Одеській області. Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що Головне Управління Національної поліції України в Одеській області є правонаступником УДАІ ГУВС України в Одеській області як таке, що суперечить встановленим обставинам по справі, так як УДАІ ГУВС України в Одеській області не ліквідовано, відомості про його правонаступника в ЄДРПОУ відсутні. За положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на наведений принцип диспозитивності цивільного судочинства, позов підлягає задоволенню в частині заявлених позовних вимог [PERSON] до УДАІ ГУВС України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди. На підставі статей 23, 1167 ЦК України, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу страждань, немайнових втрат, яких зазнав позивач у звязку з ушкодженням здоровя шляхом отримання тяжких тілесних ушкоджень, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також тієї обставини, що відповідачем не було здійснено належних дій щодо її відшкодування протягом значного періоду часу (впродовж якого зокрема відбулось знецінення національної валюти), суд вважає, що у порядку компенсації моральних страждань з УДАІ ГУВС України в Одеській області необхідно стягнути в порядку відшкодування моральної шкоди в сумі 300\~000 грн. Не можуть бути задоволені інші вимоги позивача як такі, що заявлені до неналежних відповідачів. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача УДАІ ГУВС України в Одеській області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial