Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся ПАТ «Дельта банк» посилаючись на те, що оскільки ПАТ «Дельта банк» набув право вимоги на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов»язань від ПАТ «Астра банк», з яким боржник [PERSON] уклав кредитний договір № 310000004799001 від 02.12.2008 року, то у зв»язку з невиконанням боржником зобов»язань по зазначеному договору утворилась заборгованість, яку позивач має намір стягнути в судовому порядку з відповідача. [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ПАТ «Дельта банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави. В судові засідання представник ПАТ «Дельта банк» не з»являвся, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтрима, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позов банку не визнали, вимоги зустрічного позову підтримали. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов ПАТ «Дельта банк» підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.12.2008 року між ПАТ «Астра банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 310000004799001, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 71 744 гривні з розрахунку 22% річних за користування кредитом на строк до 02.12.2015 року. 02 грудня 2013 року ПАТ «Астра банк» передав право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Дельта банк», що підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позову вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором № 310000004799001 від 02.12.2008 року складає 16 902,2 гривень, з яких -заборгованість за кредитом -12 801,48 гривень, а заборгованість за відсотками -4 100,72 гривень. Відповідач, заперечуючи позов банку, не погоджувався із визначеною позивачем сумою заборгованості по кредитному договору і заявив клопотання про витребування крединої справи та детальний розрахунок заборгованості по кредиту. Отримати від банку такі документи виявилось неможливим, а тому суд приходить до висновку проте, що позивачем не було доведено розмір нарахованих боржнику процентів за користування кредитом належними та допустимими доказами, в зв»язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення лише тіла кредиту. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Дельта банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову враховуючи наступне. Як стверджує позивач та його представник за зустрічним позовом, між [PERSON] та ВАТ «Астра банк» 02.12.2008 року одночасно із укладанням кредитного договору було укладено договір застави автомобіля. Оспорюваний кредитний договір є договором споживчого кредиту, оскільки укладався з метою купівлі автомобіля. [PERSON] вважає, що при укладанні кредитного договору, банк порушив деякі норми ЗУ «Про захист прав споживачів», не повідомивши письмово важливу інформацію про умови кредитування. Крім того договір застави є похідним від кредитного договору, а тому в разі визнання недійсним кредитного договору просить визнати недійсним і договір застави автомобіля. Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину, а саме зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Враховуючи вище викладене, суд зважаючи на те, що жодного документального доказу наявності підстав для визнання недійсним кредитного договору № 310000004799001 від 02.12.2008 року укладеного між банком та [PERSON] позивачем за зустрічним позовом суду так і не було надано, то вимога [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним не підлягає задоволенню. А, оскільки укладений договір застави є похідним від кредитного договору, то не підлягає задоволенню і вимога про визнання недійсним договору застави автомобіля (позивачем не надано навіть копії такого договору) не підлягає до задоволення.

Outcome: partial