Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 04.04.2013 року була визнана судом недієздатною, 14.05.2016 року поступила на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни». Рішенням Роменського міськрайонного суду від 22.02.2017 року було продовжено госпіталізацію [PERSON] до шести місяців. З метою визначення психічного стану [PERSON] була оглянута комісією лікарів психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу внаслідок якого не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Згідно довідки КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» № 01-55/3989 від 11.08.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає їй знаходитися в судовому засіданні (а.с.5). Особа, яка надає правову допомогу [PERSON] не заперечувала проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2013 року [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.6). Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2016 року та від 22.02.2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців (а.с.7,8). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 11.08.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: д-з «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом» (F-20.00 за МКХ-10). По своєму психічному стану не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе. По своєму стану потребує продовження примусової госпіталізації, лікування можливе лише в умовах психіатричного закладу (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/3989 від 11.08.2017 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1974 року. Багато разів, тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в психлікарні. Являється інвалідом ІІ групи безтерміново з дитинства. Остання госпіталізація з 14.05.2016 року по теперішній час (а.с.11). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе.

Outcome: approved