Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] про про визнання права власності на частку у майні набутого у шлюбі та його поділ, звернулася [PERSON] , мотивуючи позов зокрема наступним. 07 грудня 1994 року позивач та відповідачка уклали шлюб, який вони зареєстрували у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2247. 04 липня 2007 року в період шлюбу, за спільні сумісні кошти подружжя придбало житловий будинок [ADDRESS] . В той же день угоду було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Кравченко І.О. та зареєстровано в реєстрі за №17552148. У відповідності до правовстановлюючих документів придбаний одноповерховий будинок мав загальну площу 45,7 кв.м., житлову площу 20,4 кв.м. та був збудований з дерева. Джерелом придбання квартири були спільні кошти подружжя. Придбаний будинок був зареєстрований на ім`я відповідача. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 7 ст. 57 Сімейного кодексу України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Після придбання будинку на протязі декількох років він був знесений, а на його місці побудований інший двоповерховий будинок загальною площею 136,2 кв.м., житловою площею 98,6 кв.м. 22 листопада 2012 року Озерянською сільською радою Козелецького району Чернігівської області було видано свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] . Підставою для видачі свідоцтва на новозбудований будинок послугувала Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 жовтня 2012 року №ЧГ 14212202958 надану Інспекцією ДАБК у Чернігівській області. Вартість новозбудованого майна становить 636763,00 грн. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Разом з тим, в постанові Верховного Суду України по справі №6-2641цс15 зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16. У відповідності до п. 1-2 ч. 1 ст.57 Сімейного Кодексу України, майно, набуте нею (ним) до шлюбу, а також набуте ним (нею) під час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадку Таким чином вирішуючи питання про поділ майна необхідно враховувати особисті кошти подружжя які були використані під час будівництва вищезазначеного об`єкту нерухомості. Так 18 квітня 2012 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У відповідності до умов даного договору громадянка [PERSON] продала належну їй квартиру за64635,00 грн. отримані від продажу квартири кошти були повністю використані під час будівництва будинку для придбання будівельних матеріалів та оплату будівельникам. В подальшому, 11 квітня 2013 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У відповідності до умов даного договору громадянка [PERSON] продала належну їй квартиру за29971,00 грн. отримані від продажу квартири кошти були повністю використані під час будівництва будинку для придбання будівельних матеріалів та оплату будівельникам. Таким чином, під час будівництва були використані особисті кошти позивачки в сумі 94606,00 грн, що складає 16% від загальної вартості збудованого під час шлюбу будинку. Отже, під час поділу будинку треба рахувати, що тільки 85% будинку є об`єктом спільного сумісного майна, а решта 16% особисте майно позивачки. З урахуванням зазначеного, позивачка вважає, що їй повинно належати частка у праві власності яка дорівнює 29/50 частини. Крім того під час шлюбу за спільні кошти подружжя був придбаний автомобіль «CHEVROLET LACETTI» червоного кольору, 2010 року випуску та причіп автомобільний ПФ-01 «Фермер», 2007 року випуску. Вищезазначені транспортні засоби зареєстровані за відповідачем і використовуються виключно ним. Одночасно при вирішенні спору потрібно врахувати, що і автомобіль і причіп в силу вимог ч. 2 ст.183 Цивільного Кодексу України є неподільними речами, які неможливо поділити без втрати їх цільового призначення, а також ту обставину, що у позивачки немає водійських прав на право керування будь-яким автотранспортом, тому одночасно з визнанням вищезазначеного спірного майна спільним сумісним майном необхідно стягнути з відповідача грошову вартість Ѕ частини ринкової вартості автомобіля та причіпа на день прийняття рішення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, але з врахуванням висновку експерта просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 62973 грн. в якості компенсації вартості Ѕ частини спільного сумісного майна, а саме легкового автомобіля «CHEVROLET LACETTІ» та автомобільного причіпа ПФ-01 «Фермер» 2007 року випуску. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, крім сплату позивачу ринкової вартості автомобіля та причепа після визначення такої вартості, так-як позивач ніяких коштів у будівництво не вкладала, жила в своє задоволення, участі у будівництві не приймала. Представник відповідача в судовому засіданні,підтримала викладене у відзиві на позовну заяву та пояснила, що позивачка ніколи не працювала, кошти на будівництво будинку не надавала. Батьки відповідача будували будинок для себе. Куди позивач витрачала кошти від продажу квартири не відомо. Суд заслухавши пояснення учасників судового процессу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що сторони по справі є його батьками. Будинок зводила і фінансувала [PERSON] , його бабуся але так-як була пенсійного віку то оформила на сина. Після продажу першої квартири, мати купила собі мотоцикл, витрачала кошти на свій відпочинок, будівництвом не займалася. Друга квартира дісталася їй від батька, гроші вона розділила між сестрами. Він все добре пам`ятає, як все було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що позивач це її бувша невістка, відповідач, син. Вони з чоловіком вирішили побудувати будинок поближче до Києва. В 2007 році придбали земельну ділянку і будували будинок, за все платили вони, невістка працювала мало, сиділа вдома з дітьми. Все оформили на сина, вони і на даний час проживають у даному будинку. Їй відомо, що позивач продала квартиру в с. Н. [PERSON] , другу кімнату в гуртожитку, але коштів на будівництво не давала, тільки в неї позичала. В будівництві участі не приймала. Позивач говорила, що кімната в гуртожитку 29-30 тисяч гривень, поділили кошти від продажу між її братом та сестрами. В неї в 2007 році була заробітна плата 15000 грн., пенсія, вона мала кошти щоб вкладати в будівництво і на даний час вона вважає, що будинок їхня власність, але жалкує, що тоді на себе не оформила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що позивач це невістка його сестри, а відповідач, племінник. В двохтисячних роках сестра та її чоловік вирішили собі купити будинок в с. Озерне, та знайшли і придбали. Вони тоді добре заробляли, оплату за дім і будинок зробили за свої кошти. Потім вони вирішили будинок капітально відремонтувати. Фінансували будівництво сестра з її чоловіком. Він інколи до них приїжджав і не бачив, щоб позивач приймала участь у будівництві. Офіційних договорів і документів по будівництву він не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що сторони по справі сусіди. Купили старенький будинок батьки відповідача, потім почали завозити будівельні матеріали і будувати будинок. Він бачив, що якісь працівники будували, батько [PERSON] постійно допомагав. Коли вони спілкувалися то він чув, що батьки [PERSON] все фінансували. Внутрішні роботи всередині будинка робив батько [PERSON] . Підключення газу, як він чув фінансувала [PERSON] . Власником будинку є [PERSON] , як йому говорили. Як оформлявся будинок, він не знає. Документів не бачив. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31 травня 2019 року, виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві , 07 грудня 1994 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після одруження чоловіка і дружини « [PERSON] » та [PERSON] Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року (справа 754/8482/19), шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 169078462 від 04.06.2019 року, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , форма власності приватна, частка власності 1/1. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 22.11.2012 року. Згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС м.Києві від 13.07.2019 року № 31/26-434аз: - власником автомобіля «CHEVROLET LACETTІ» [NUMBER] , (2010), червоний (ДНЗ свідоцтво, дата видачі, стан 27.07.2012), є [PERSON] ; - власником ПФ 01 ФЕРМЕР 0, (2007), СИНІЙ (ДНЗ свідоцтво, дата видачі, стан 22.02.2007), є [PERSON] Згідно звіту про оцінку вартості транспортного засобу CHEVROLET LACETTІ держ. Номер [NUMBER] VIN: [NUMBER] , від 18 березня 2020 року, становить 110346,4 грн. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно,набуте за час шлюбу. У відповідності до ст.70 Сімейного кодексу України ст.370 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.2 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно п.23 ППВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 - Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи вище викладене необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , так-як зі сторони позивача не надано суду доказів, що 94606,00 грн., які позивач отримала від відчуження нерухомого майна були витрачені нею на будівництво будинку для придбання будівельних матеріалів та оплату будівельникам, як про це зазначається в позові. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в якості компенсації вартості Ѕ частини спільного сумісного майна, а саме легкового автомобіля «CHEVROLET LACETTІ» червоного кольору, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та автомобільного причепа ПФ-01 «Фермер» 2007 року випуску, суд приходить до наступних висновків. В даному випадку суд враховує звіт про оцінку вартості транспортного засобу CHEVROLET LACETTІ держ. номер [NUMBER] VIN: [NUMBER] , від 18 березня 2020 року, згідно якого вартість автомобіля становить 110346,4 грн. і проти даної суми вартості автомобіля не заперечувала в судовому засіданні сторона позивача, вартість причепу необхідно залишити зазначену в позові, так-як зі сторони відповідача не надано суду доказів в спростування вартості причепа і тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 62973 грн. грошових коштів в якості компенсації вартості Ѕ частини спільного сумісного майна, а саме легкового автомобіля «CHEVROLET LACETTІ» червоного кольору, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та автомобільного причепа ПФ-01 «Фермер» 2007 року випуску. Також з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнуту 5763.00 грн. судового збору та 15500.00 грн. витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу, так-як дані витрати підтверджуються наданими стороною позивача доказами (квитанціє про сплату судового збору, розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та квитанціями доданими до неї). На підставі викладеного,

Outcome: partial