Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна, в якій [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 07 серпня 1999 року. Від шлюбу народилося двоє синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року шлюб між ними розірвано. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання своїх дітей, оскільки матеріально не допомагає, участі у вихованні не приймає. Позивач зазначає, що відповідач фізично здоров, працездатний, інших дітей та непрацездатних батьків не має, являється приватним підприємцем, має постійний доход. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позову, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1777 грн. на кожного щомісячно, також просить слухати справу у її відсутність, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, уточнений позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1777 грн. на кожного щомісячно. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія 1-ВЛ № 106248 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №09 та серія 1-ВЛ №139753, виданого Первомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 61. Як вбачається довідки Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області №5370/02-31 від 09.12.2016 року, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дітьми та чоловіком за адресою Харківська область Харківський район сел. Високий, вул. Українська, б. 3 кв. 51. Позивач зазначила у позові, проти чого не заперечував і відповідач, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки між сторонами відсутня домовленість про порядок участі відповідача в утриманні дитини, відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1\~ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Судом встановлено, що відповідач має доходи, які носять постійний характер, він не спростував доводів позивача про можливість сплачувати аліменти. Ніяких інших письмових доказів сторонами не надано, тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність у платника аліментів інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, інших осіб на утримання, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його богу. За ч 2.\~ст. 182. СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved