Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшов позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18838,72 грн, за кредитним договором №б/н від 05.01.2016. В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2016 відповідач підписав анкету - заяву №б/н, з метою отримання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість станом на 20.05.2020 в розмірі 18 838,72 грн, яка складається з 13083,86 грн заборгованості за тілом кредита, в тому числі 13083,86 заборгованості за поточним тілом кредита, 5754,86 грн заборгованості за простроченими відсотками. Виниклу заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає, та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.08.2020, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 28.10.2020 року здійснено перехід з розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення ) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, про що постановлена відповідна ухвала. До позовної заяви представником позивача була додана заява про розгляд справи без участі представника позивача, а також застережено про погодження на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку. Про причини неявки не повідомила. Відзив на позов не подавала. 10.02.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.74, 77, 78- 79). Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.76). [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.01.2016 року. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, які записані в рекламному буклеті, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладання та погоджусь з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг до його укладення та згідна з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погоджується на отримання шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Зобов`язується виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомиться з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. » (а.с.14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт [PERSON] неодноразово змінювався. (а.с.12). Відповідно до довідки б/н та без дати, виданої АТ КБ «Приватбанк» між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким було видано кредитні картки з номером: [NUMBER] дата відкриття - 08.10.2017 термін дії до 10/21; [NUMBER] дата відкриття - 09.01.2019, термін дії до 10/22. (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.01.2016 станом на 31.08.2019, сума боргу становить 14602,27грн.,(а.с.6-8). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.01.2016 станом на 20.05.2020, сума боргу становить 18838,72 грн, яка складається з 13083,86 грн заборгованості за тілом кредиту, у тому числі 13083,86 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5754,86 грн заборгованість за простроченими відсотками(а.с.9). З виписки за договором б/н станом на 21.05.2020 виданої на [PERSON] підтверджується факт користування кредитною карткою № [NUMBER] . По рахунку відповідача вбачається, що позичальник активно користувалась наданими їй кредитними коштами ( знімала готівку, розраховувалась у магазинах, аптеках та ін., користувалась послугою «Миттєва розстрочка» та періодично здійснювала погашення заборгованості (а.с.10-11). Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст.634 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно із ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звертаючись до суду з позовом банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору за період з 08 травня 2018 року по 20 травня 2020 року. Відповідно правового висновку Верховного Суду зазначених у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості та виписка по рахунку є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростований, суд вважає, що банк вправі вимагати у порядку ст. 530 ЦПК України захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 5754,86 грн. За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, у заяві позичальника від 05 січня 2016 року процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у редакції, що діяла на момент підписання, та паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. Зважаючи на те, що вказаний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт й Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.01.2016 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо вартості кредиту, зокрема процентної ставки. Такі висновки відповідають правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03.07.2019). На підтвердження узгодження з відповідачем відсоткової ставки позивач посилається на умови, викладені в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 08.05.2018року. Із змісту паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови кредитування можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. При цьому, зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 23.05.2018, тобто він має тимчасовий характер (а.с. 15-16). У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер, тому він не є підтвердженням ознайомлення відповідача з конкретною відсотковою ставкою по кредиту. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надана [PERSON] , була актуальною лише до 23.05.2018р., і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5754,86 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 1397,33 грн, що становить 69,45 % від суми 2102,00 грн.

Outcome: partial