Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів у розмірі 16 700 гривень як суму попередньої оплати та грошові кошти у сумі 25 000 гривень - пені. В судове засіданні з'явилась позивачка та її представник, які позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. В заяві відповідачка та її представник просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014 року. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та її представника. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі обставин, встановлених у судовому засіданні. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, 20.09.2010 року [PERSON] замовила у [PERSON] вхідні броньовані двері - склопакет з гратами грецького виробництва разом з доставкою та монтажем на суму 17300 гривень, а відповідачкою було прийнято це замовлення та взято на себе зобов'язання виконати його впродовж п'яти днів - з 25.11.2010 року по 30.11.2010 року. Дана обставина підтверджується рахунком-замовленням б/н від 20.09.2010 року з якого також вбачається, що позивачкою була внесена попередня оплата в розмірі 16 700 гривень (а.с.7). 20.11.2013 року позивачка надіслала на адресу відповідачки вимогу, однак станом на день винесення рішення, а саме 24 лютого 2014 року відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала та не повернула отриману попередню оплату. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Представником відповідача 25 червня 2014 року було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Суворовського районного суду від 04 вересня 2014 року була задоволена, справа була призначена до розгляду (а.с. 58). Під час розгляду справи представником відповідача було заявлено клопотання щодо допиту свідків, а саме позивачки, відповідачки, а також [PERSON] (колишнього чоловіка [PERSON].). В судове засідання, яке відбулося 07 жовтня 2014 року з'явилися позивачка та відповідачка, які судом були допитані в якості свідки під присягу та з попередженням про кримінальну відповідальність, [PERSON] до судового засідання не з'явився повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В своїх свідченнях позивачка [PERSON] наголосила на тому, що вона у вересні 2010 року у торговому центрі «Нова лінія», який розташований за адресою: м. Одеса, 1 км. Київського шосе, у відповідачки в магазині замовила вхідні металеві двері вартістю 5 950 гривень, які представники (монтажники) відповідачки фактично одразу встановили за адресою: [ADDRESS] Після цього, впевнившись в надійній діловій репутації відповідачки, а також у якості металевої двері, зателефонувавши за телефоном зазначеним у рахунку-замовленні висловила своє бажання придбати більш дорогі броньовані двері. Працівники відповідачки, позивачці надали мобільний телефон [NUMBER] за яким вона вирішила питання про зняття замірів для встановлення броньованої двері за адресою: [ADDRESS] Через деякий час на адресу проживання позивачки на автомобілі приїхав чоловік та відповідачка, чоловік представився [PERSON], він зняв заміри та вніс зазначені параметри до рахунку-замовлення згідно якого позивачка замовила у відповідачки вхідні броньовані двері - склопакет з гратами грецького виробництва разом з доставкою та монтажем на суму 17300 гривень, а відповідачкою було прийнято це замовлення та взято на себе зобов'язання виконати його впродовж п'яти днів - з 25.11.2010 року по 30.11.2010 року. Після зняття замірів [PERSON] передала грошові кошти відповідачки у розмірі 16 700 гривень як суму попередньої оплати. Позивачка у своїх свідченнях зазначає, що неодноразово намагалась зв'язатися за телефонами які зазначені в рахунку - замовлення, але на питання коли будуть встановлені двері постійно у відповідь звучали порожні обіцянки з початку доставити та встановити двері, а потім повернути отримані грошові кошти, але зазначені обіцянки виконані не були, і вона була змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Відповідачка також була допитана у якості свідка, та у своїх свідченнях зазначає, що вона займалася підприємницькою діяльністю, в неї були декілька представництв, приблизно у кількості семи, а саме два у місті Миколаєві, два у місті Одесі, одне в місті Іллічівськ, а також по одному представництву у місті Херсоні та у місті Черкаси. З початку 2010 року у зв'язку зі спадом продажів вона почала закривати свою підприємницьку діяльність, але остаточно вона її закрила лише у 2014 році. Також вона зазначає те, що вона вперше бачить позивачку, ніколи з нею до судового засідання не зустрічалась, грошових коштів вона від неї не отримувала. На її думку все це зробив її колишній чоловік [PERSON], якій страждає залежністю від ігри на автоматах. Відповідачка зазначила, що [PERSON] ніколи не працював, не перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON], довіреностей від її імені не отримував, жодних замірів він не робив. Також суду відповідачка пояснила, що в неї пропала печатка і вона звернулась до органів МВС з заявою про її зникнення. Відповідачка підтвердила в судовому засіданні, що саме її печатка стоїть на рахунку-замовлені, та це є її типовий бланк замовлення. На запитання кому належить телефон [NUMBER], відповідачка зазначає, що це телефон її колишнього чоловіка [PERSON]. На запитання чому на бланку в усіх її представництвах зазначено контактний телефон [NUMBER], якщо це телефон її колишнього чоловіка [PERSON], на що відповідачка зазначила, що цє її помилка, і те, що він їй просто допомагав з бізнесом. Відповідачка зазначає, що позов не визнає та вважає, що гроші повинен повертати її колишній чоловік з яким вона не проживає з 2010 року. Представник відповідачки посилаючись на обставини, які зазначені в заяві про перегляд заочного рішення, а саме, що відповідачка не проживає з колишнім чоловіком [PERSON] з 2010 року, що договорів ФОП [PERSON] з позивачкою не укладала (а.с. 25), що кошти отримав її колишній чоловік [PERSON], що подібна справа вже розглядалась Ленінським районним судом м. Миколаєва та надав копію рішення суду від 17 березня 2014 року по справі № 2/489/131/14, що в діях [PERSON] наявний склад кримінального злочину передбаченого ст. 190 КК України, зазначає про відсутність чеків від ФОП [PERSON], про відсутність договору між сторонами, що в рахунку відсутній підпис [PERSON], що кошти потрібно стягувати з [PERSON], як безпідставно отримані, і просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Суд критично ставиться до показів відповідачки [PERSON] у зв'язку з тим, що вони суперечать зібраним під час слухання справи письмовим доказам, а саме: - виписки серії ААВ № 727931 від 09.07.2012 року, відповідачка [PERSON], з 21.10. 2003 року зареєстрована, як фізична особа - підприємець згідно запису до реєстру № 2 522 017 0000 024709, яка станом на момент отримання зазначеної виписки не перебувала в стані припинення підприємницької діяльності (а.с. 30). - згідно рішення Ленінського районним судом м. Миколаєва від 27 грудня 2014 року по справі № 2/1416/3992/2012 (а.с. 38) вбачається, що шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. - згідно рішення Ленінського районним судом м. Миколаєва від 17 березня 2014 року по справі № 2/489/131/14 (а.с. 31), вбачається , що відповідачка звернулась з позовом про розірвання шлюбу у грудні 2012 року, з посиланням в ньому про те, що подружні стосунки вони припинили з липня 2012 року, таким чином посилання відповідачки на те, що шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] припинили у 2010 році спростовуються вищезазначеним рішенням. - згідно заяви [PERSON] якою вона звернулась до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, вбачається, що звернення було лише у листопаді 2012 року, таким чином доказів про її зникнення у вересні 2010 року в матеріалах справи відсутні. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, що підпис [PERSON] на рахунку-замовленні б/н від 20.09.2010 року підроблений, або їй не належить відповідач та його представник до суду не надали. Частина 1 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись. Належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ч.5 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачене законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки розмір пені за рік (189435гривень) значно перевищує розмір збитків, позивачка просить стягнути її в розмірі 25000гривень. При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved