Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.07.2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 778. В своїй позовній заяві позивачка вказує, що 17.07.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Своє прізвище позивачка на прізвище чоловіка не змінювала. [PERSON] є громадянкою України, відповідач - громадянином Ізраїлю. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільним подружнім життям проживали до 01.11.2013 року. Оскільки в сім'ї склались непримиренні відносини, тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, на примирення не погоджується, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій просила її позовні вимоги задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав повністю, погодився на розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 17.07.2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 778. Позивачка [PERSON] є громадянкою України та проживає [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є громадянином Ізраїля та постійно проживає в [ADDRESS]. Згідност. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згдіно ст.60 Закону України « Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Законом України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обовязки іноземців, які проживають або тимчасово перебувають в Україні. Згідно ст. 3 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно ст. 63 Закону України « Про міжнародне приватне право» , припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу, тобто в даному випадку право України. А тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що між сторонами склались непримиренні відносини, подружні стосунки між ними припинилися з листопада 2013 року, примирення та збереження сім'ї неможливе.

Outcome: approved