Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], з посиланням на те, що він з 26 травня 2001 року по 15 травня 2012 року з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: Дарину, [INFO] та Валерію, [INFO], на утримання яких рішенням суду від 17 липня 2012 року стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, і до їх повноліття, починаючи з 3 липня 2012 року. Він має мінливий дохід та те, що розмір сплачуваних ним аліментів на утримання дочок не відповідає встановленому в даний час мінімальному розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач просить суд стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок в розмірі 1800 гривень, на кожну, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі (а. с. 42). Відповідач в судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила (а. с. 33, 40). Суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, в звязку з чим відповідно до ст. ст. 223 ч. 4, 281 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ставищенського районного суду від 17 липня 2012 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та Валерії, [INFO], в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 3 липня 2012 (а. с. 4-5). Відповідно до копії довідки про доходи, виданої 21 листопада 2018 року № 156 АТ „Українська автомобільна корпорація АФ „Сфера Авто (а. с. 6) судом встановлено, що позивач працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів і за період з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року отримав заробітну плату в розмірі 25705 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів позивач в позовній заяві посилається на ту обставину, що він має мінливий дохід, тому розмір сплачуваних ним аліментів не відповідає встановленому в даний час мінімальному розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2,\~ч.\~3\~вказаної статті\~ розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано розяснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На спірні правовідносини поширюються положення ч. ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України та ч.1 ст. 192 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року розяснено, що розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачем не надано суду доказів, що у нього змінилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоровя. Позивачем не додано докази того, що він має мінливий дохід, оскільки дані обставини спростовуються копією довідки про доходи, виданої 21 листопада 2018 року № 156 АТ „Українська автомобільна корпорація АФ „Сфера Авто, з якої вбачається, що позивач має постійний дохід. Разом з тим, з даної копії довідки не вбачається, що з [PERSON] відраховуються аліменти на утримання дітей на користь відповідача, і на підтвердження даних обставин позивачем допустимих доказів суду не надано, а судом даних обставин не встановлено. Крім того, позивач відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між ним та відповідачем може брати участь в утриманні дітей в грошовій і (або) натуральній формі. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 170 ЦПК України та 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом вищевказані обставини щодо матеріального, фізичного, сімейного стану позивача, який є особою працездатного віку, працює, отримує регулярні доходи у виді заробітної плати, розмір його заробітку, - суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі вищевказаного рішення від 17.07.2012, не підлягає зміні, і в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed