Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до Михайлівського районного суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з позовними вимогами до [PERSON], за участю третьої особи: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області встановлено факт протиправного відчуження фізичній особі земельної ділянки загальною площею 2,0 га з кадастровим номером 2323383300:07:001:0008, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 47853 грн. 10 коп. та яка підлягає витребуванню на користь держави. Питання протиправності відчуження вищевказаної земельної ділянки вже було предметом судового спору у цивільній справі № 321/2019/13-ц. За наслідками розгляду зазначеної цивільної справи Михайлівським районним судом Запорізької області 26.06.2014 постановлено рішення, яким визнано незаконним та скасовано п.п.1, 2, 4 розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23.12.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» в частині: затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON]; передання безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради [PERSON] площею 2,0 га ріллі, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області; надання дозволу [PERSON] на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Цим же судовим рішенням визнано недійсним державний акт серії ЯИ № 468029, виданий на імя [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 2323383300:07:001:0008, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району за межами населеного пункту, грошова оцінка якої складає 47853 грн. 10 коп. Рішення Михайлівського районного суду від 26.06.2014 по справі № 321/2019/13-ц сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. В межах розгляду зазначеної цивільної справи судом, окрім іншого, встановлено, що спірна земельна ділянка відповідачем [PERSON] відчужена [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі продажу земельної ділянки від 04.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 965. На підставі державного акту серії ЯИ № 468029 на право власності на земельну ділянку, який у подальшому судовим рішенням визнано недійсним, та договору купівлі продажу земельної ділянки, Реєстраційною службою Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 17.05.2013 за [PERSON] зареєстровано речове право на вказану земельну ділянку, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про право власності за № 1158396. Таким чином, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.06.2014 по справі № 321/2019/13-ц встановлений факт протиправної передачі у власність громадянці [PERSON] земельної ділянки державної власності та факт відчуження у подальшому зазначеної земельної ділянки громадянину [PERSON] за договором купівлі продажу землі. З огляду на встановлений судом факт протиправного набуття громадянкою [PERSON] у власність спірної земельної ділянки та з урахуванням визнаного судом незаконним розпорядження про передачу їй земельної ділянки та визнаного недійсним державного акту на право власності на землю, виникла необхідність звернення до суду з метою визнання права власності на спірну земельну ділянку за державою та витребування її у подальшого набувача [PERSON] на користь держави. На території Запорізької області органом, уповноваженим державою розпоряджатись землями державної власності є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку повинно бути визнано за державою в особі Головного управління Держгаокадастру у Запорізькій області. Посилаючись на положення ст.388 ЦК України, позивач вказує на наявність підстав для витребування у [PERSON] спірної земельної ділянки на користь держави, оскільки зазначена земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника. Волевиявлення Михайлівської районної державної адміністрації, яка повинна діяти в інтересах держави при реалізації повноважень щодо передачі земельної ділянки, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, здійснюється у формі рішення, яке повинно відповідати чинному законодавству. Отже, оскільки розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 583 від 23.12.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» в частині передачі спірної земельної ділянки [PERSON] визнано судом незаконним з моменту його прийняття та скасовано у звязку з порушеннями, допущеними під час його прийняття, належне волевиявлення власника земельної ділянки відсутнє. Визнання зазначеного розпорядження незаконним є достатньою правовою підставою для застосування правового механізму, передбаченого ч. 1 ст. 388 ЦК України. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.06.2014 по справі № 321/2019/13-ц встановлений факт протиправної передачі у власність громадянці [PERSON] земельної ділянки державної власності та факт відчуження у подальшому зазначеної земельної ділянки громадянину [PERSON] за договором купівлі продажу землі. Передавши у власність\~\~земельну ділянку всупереч вимогам земельного законодавства України, орган виконавчої влади на власний розсуд розмежував осіб, які діють\~\~в межах правового поля та тих, які обирають інший, більш зручний механізм, який\~\~суперечить\~\~вимогам\~\~законодавства та\~\~принципу рівності сторін. Подальше відчуження спірної земельної ділянки, яка набута всупереч вимогам земельного законодавства України, позбавило правомочностей власника вказаної земельної ділянки, а саме можливості володіти, користуватися та розпоряджатися землею, в тому числі використовувати її за цільовим призначенням, наприклад, для обслуговування потреб територіальної громади, а також можливості передати у приватну власність іншій особі або в інший спосіб реалізовувати своє право власності на землю. Вказане суперечить державній політиці у сфері земельних відносин та відповідно до п.2 ст.121 Конституції України, ст.45 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для здійснення органами прокуратури захисту інтересів держави в суді. З огляду на те, що уповноважений державою орган на здійснення відповідних повноважень, а саме Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, з позовною заявою про визнання права власності на спірну земельну ділянку та про витребування зазначеної земельної ділянки на користь держави, до цього часу не звернулось до суду, то саме керівник Енергодарської місцевої прокуратури уповноважений вжити зазначених заходів представництва інтересів держави. На обґрунтування позовних вимог позивачем надані: -копія рішення суду від 26.06.2014 року (а.с.12-25); -копія договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.26-29); -копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.30-41); -копія повідомлення про представництво інтересів держави прокуратурою (а.с.42). Представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в інтересах якого Енергодарська місцева прокуратури Запорізької областізвернулась до суду, наданою заявою підтверджує підтримання заявлені прокуратурою вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, та просив вимоги задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення тексту повістки в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі оголошень Михайлівського районного суду Запорізької області за адресою (http://mh.zp.court.gov.ua/sud0816/krim/), в судове засідання не зявився. Причини неявки суду не сповіщені. За наявності відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, неявки відповідача в судове засідання, відсутність повідомлень про причини неявки, згоди представника позивача на заочний розгляд справи, судом прийнято рішення про можливість ухвалення заочного рішення відповідно до положень ст.ст.224-226 ЦПК України. Третя особа, [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, що відповідно до положень ст.169 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного: - відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; - відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; - відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; - в судовому засіданні встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.06.2014 року визнано незаконним та скасовано п.п.1, 2, 4 розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23.12.2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» в частині: затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON]; передання безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради [PERSON] площею 2,0 га ріллі, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області; надання дозволу [PERSON] на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, рішенням визнано недійсним державний акт серії ЯИ № 468029, виданий на імя [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 2323383300:07:001:0008, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району за межами населеного пункту, грошова оцінка якої складає 47853 грн. 10 коп. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили; - статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; - статтею 392 ЦК України закріплено право власника майна на предявлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою; -згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно наданої копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 2323383300:07:001:0008, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району, зареєстровано за [PERSON]; - згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, право передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, (крім тих, право передачі яких покладено на Кабінет Міністрів України), покладено на центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи; - статтею 388 ЦК України визначено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом; -згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.22 Постанови № 5), коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Пунктом 26 Постанови № 5 розяснено, що відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Крім того, право на предявлення власником майна віндикаційного позову з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; -статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва у суді інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом; - відповідно до ст.45 ЦПК України, прокурор, органи державної влади можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому законом, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Аналогічна норма закріплена в ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Зважаючи на доведеність факту протиправної передачі у власність третій особі [PERSON] спірної земельної ділянки державної власності та факту відчуження зазначеної земельної ділянки відповідачу по справі [PERSON] за договором купівлі продажу землі, з огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням доведеності незаконного розпорядження про передачу земельної ділянки у власність та визнання недійсним державного акту на право власності на землю, а отже безпідставного набуття права власності за договором купівлі-продажу землі, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідність визнання права власності на земельну ділянку за державою та витребування її у подальшого набувача [PERSON] на користь держави. Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved