Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

До суду з позовною завою звернулося Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те що у відповідачів немає законних підстав займати кімнати гуртожитку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також станом на червень 2014 року за [PERSON] значиться заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 5993,15 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Від відповідачів надійшло заперечення на позовну заяву в якому відповідачі частково визнають позовні вимоги, а саме заборгованість у розмірі 5993,15 грн. за надані житлово-комунальні послуги. З виселенням не погоджуються та зазначають, що згідно угод про проживання у гуртожитку від 01.01.2000 р. та 01.01.2001 року укладених між [PERSON] та ГБП «Нефон», [PERSON] та його сім'я проживали у спірних кімнатах на законних підставах. Ордер який видав ДПП «Нефон» не зберігся, ДПП «Нефон» було ліквідовано, а тому не можливо звернутися до нього за видачею дублікату ордеру. Відповідачі не маючи іншого житла повторно вселилися в спірні кімнати гуртожитку. Факт визнання вселення законним підтверджується угодою про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 31.01.2011 року, яка укладена між позивачем та відповідачем, [PERSON] було навіть відкрито особові рахунку на оплату ЖКП. Оскільки за відповідачем не значиться іншого нерухомого майна, а нормами Конституції України прописано, що кожен має право на житло, виселення буде не законне. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Одеської міської ради № 521 від 26.05.2009 р. гуртожиток, інженерні мережі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за актом приймання-передачі було передано до комунальної власності територіальної громади міста Одеси (а.с.8). Виконавчим комітетом Одеської міської ради 24.09.2010 року прийнято рішення № 479 щодо передачі КП «ЖКС «Північний» з балансу за актом приймання-передачі гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на баланс Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» (а.с.9). Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм, визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг. Згідно довідки Об'єднання співвласників гуртожитку «[ADDRESS]» від 23.07.2014р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] займають наступні приміщення гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: житлові кімнати [NUMBER] , [NUMBER], кухня [NUMBER], допоміжні приміщення ? частину умивальника [NUMBER], санвузол [NUMBER], ванна [NUMBER]. Відповідачі за адресою гуртожитку не зареєстровані, договір найму не укладали, ордеру на вселення та проживання не мають (а.с.12). Факт проживання в вищевказаному гуртожитку відповідачів підтверджується угодою про проживання № 278 від 01.01.2000 року та № 154-1 від 01.01.2001 року (а.с.49,50). Пунктом 4.2 угоди про проживання № 154-1 від 01.01.2001 року, передбачається, якщо жодна із сторін не заявляє про розірвання даного договору, договір вважається продовженим. 24.07.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Інфоксводоканал» була укладена угода про надання послуг холодної води та водовідведення гарячої води, був відкритий особовий рахунок за № 39206/5 (а.с.53). 31.01.2011 року ОСГ «[ADDRESS]» та [PERSON] було укладено угоду про надання послуг з утриманням будинку та прибудинкової тереторії (а.с.51-52). Згідно розрахункової книжки по сплаті за опалення та горячее водопостачання КП «Одесатеплоенерго» на ім'я [PERSON] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] на житлові кімнати [NUMBER],[NUMBER] (колишня нумерація), що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на нерухоме майно - відсутні (а.с.55-56). Згідно довідки КП «Міське агенство з приватизації житла» № 526/01-03 від 14.05.2014 [PERSON] участі в приватизації житла за адресами : [ADDRESS], та [ADDRESS] не приймав (а.с.57). Рішенням Одеської міської ради № 5590-VI від 29.10.2014 року було визнано за гр. [PERSON] право користування двома житловими приміщеннями [NUMBER], [NUMBER] і допоміжними приміщенням: кухнею [NUMBER], та спільно з гр. [PERSON] - вбиральною [NUMBER], ванною [NUMBER]. Згідно ст. 9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. В зазначеному житловому приміщенні відповідачі безперешкодно проживають по цей час, іншого житла не має. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Статтею 116 ЖК України, передбачена можливість виселення осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, без надання іншого жилого приміщення, однак факт самовільного вселення спростовується встановленими у судовому засіданні доказами. Відповідачі не сплачують передбачені платежі і збори за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у них станом на червень 2014 р. утворилась заборгованість, яка становить 5993,19грн., що підтверджується довідкою (а.с.12). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені» договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу Української PCP (далі ЖК Української PCP), власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строк встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідне до звичаїв дідового оборот) або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного кодекс України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 612 Цивільного кодекс України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки під час подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн., тобто за одну позовну вимогу, то з нього слід достягнути в дохід держави ще 243,60 грн. - за позовну вимогу, в задоволенні якої рішенням суду відмовлено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved