Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], в якому він просить суд виселити [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. В своєму позові позивач зазначає, що йому в цілому належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Хорошівської селищної ради 25.03.2010 року. Житловий будинок використовує для власного проживання. В даному будинку також проживають відповідачі: дочка - [PERSON], та її чоловік [PERSON]. Позивач стверджує, що на протязі багатьох років між сторонами склалися стійкі неприязні стосунки, в зв'язку з тим що відповідачі систематичними порушеннями прав власника будинку роблять неможливим сумісне проживання в будинку. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України, у разі відсутності згоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила ст. 162 цього кодексу, з чого позивач приходить до висновку, що відповідачі зобов'язані вносити позивачу квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачі відмовляються брати участь в оплаті комунальних послуг. В зв'язку з тим що позивач є пенсіонером, інвалідом, людиною похилого віку, сплата комунальних послуг для нього становить значні труднощі. Для економії на опаленні позивач намагається регулювати температуру на опалювальному приладі, що викликає незадоволення відповідачів, які перешкоджають у цьому, влаштовують через це сварки, завдають позивачу побоїв, а відповідач [PERSON] завдав тілесні ушкодження з приводу чого відкрито кримінальне провадження №12016220430000674 від 23.02.2016 року за ст. 125 ч. 1 ст. 125 КК України. Позивач також зазначає що відповідачі неправомірно займають приміщення, щодо яких позивач не давав згоди на користування, а тому позивач стверджує, що відповідачі не мають права власності або договору найму щодо будинку, систематичними порушеннями прав позивача роблять неможливим спільне проживання з ними, відповідач [PERSON] не є і не був членом сім?ї позивача, тому просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, пояснивши, що відповідачі створюють неможливі умови сумісного проживання та незаконно користуються будинком позивача. Представник відповідачів у судовому засіданні не визнала позовних вимог, пояснивши, що відповідачі є членами сім?ї позивача, відповідач [PERSON] крім того, є спадкоємцем частини будинку, що належала її матері і звернулась до суду із позовом про визнання права власності на частину будинку, тому просила суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності в цілому позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, що видане виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради 25.03.2010 року. Листом Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області від 11.03.2016 року № 121/02-19 підтверджено, що в конфліктних ситуаціях, які виникли між сторонами винні обидві сторони. Факт відкриття кримінального провадження з приводу заподіяння позивачу тілесних ушкоджень підтверджено копією витягу з кримінального провадження та висновком експерта № 1193-ая/16. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Постановою нотаріуса від 18.11.2016 року визнано відповідача [PERSON] спадкоємцем після смерті її матері, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності документів, що посвідчують право власності на будинок за спадкодавцем. Копією свідоцтва [NUMBER] про укладення шлюбу підтверджено, що відповідачі перебувають у шлюбі між собою. Таким чином, відповідачі є членами сім?ї позивача і проживають з ним як члени сім?ї, тому застосування до правовідносин положення ст. 156 ЖК України не допускається. За правилами ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 116 ЖК України встановлено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду надано докази наявності у сторін конфліктів з приводу правил користування будинком, але комісією виконавчого комітету Хорошівської селищної ради встановлена вина в цих конфліктах як відповідачів, так і позивача, а засоби громадського впливу застосовані не були, тому підстави для виселення відповідачів, передбачені ст. 116 ЖК України - відсутні. За таких обставин, суд повністю відмовляє в задоволенні позову та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed