Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач в позові просить визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, 1/2 автомобіля з яких ? частки стягнути з відповідача на користь позивача, 1/2 частину бджолосімей разом з вуликами в кількості 20 штук та розділити між сторонами. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити, в частині виділення частини житлового будинку з надвірними спорудами просили позов залишити без розгляду. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що є необхідним розподілити майно з урахуванням іншого житлового будинку. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: Між сторонами 01.10.1983 укладено шлюб, що зареєстрований 01.10.1983 відділом РАГС Оріхівського райвиконкому Запорізької області, актовий запис №211, та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.12.2007 (справа №2-1924/2007) договір купівлі-продажу від 10.10.2000 між [PERSON] та [PERSON] визнано дійсним, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Під час шлюбу, було придбано транспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ модель 21013, 1983 року випуску, № кузова [NUMBER] зеленого кольору, державний номер [NUMBER]. Відповідно до довідки Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №418 від 18.06.2016 в домогосподарстві сторін [ADDRESS], утримуються бджолосім'ї в кількості 20 штук. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За визначенням ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» п.25, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткове задоволення позову. З приводу позовних вимог щодо грошової компенсації, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для застосування зазначеної норми, а саме: відсутня згода одного з подружжя на отримання грошової компенсації; відсутнє попереднє внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд вирішує питання розподілу судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial