Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

До суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 26.02.2014 р. між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Майже відразу після народження сина сімейне життя між ними поступово погіршилося, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Починаючи із зими 2014 року сумісне проживання припинено, а 01.07.2016 р. шлюб між ними розірвано. Після припинення сумісного проживання їхній син [PERSON] став проживати разом із відповідачкою. Фактично відразу почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, відповідачкою почалися створюватися штучні перешкоди для нормального спілкування із сином. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, він вимушений був звернутися із заявою до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської і 09.12.2014 року Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради було прийнято рішення № 233/2, згідно якого йому були визначені дні побачень з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , з 10.00 год до 16.00 год неділі кожного тижня. З моменту прийняття такого рішення відповідачка ігнорувала його, продовжувала чинити перешкоди спілкуванню з сином та взяття участі у його вихованні. Заборонила йому спілкуватись з їхнім сином [PERSON] 19.08.2016 р. о 20год 00хв, а також в неділю 21.08.2016р. о 10год 00хв, коли він приїхав, щоб побачитись із сином, двері не відчинила, через зачинені двері сказала, що побачитись із сином не дасть. Крім цього, коли він прийшов привітати сина зі святом «Новий Рік» 01.01.2017 року і подарувати іграшковий автомобіль, про який [PERSON] давно мріяв, відповідачка просто не відчинила йому дверей, та повідомила про те, що ні за яких обставин до квартири його не пустить і наказала більше не приходити. На жаль на даний час ситуація не покращилась, починаючи з травня 2016 р. відповідачка не відповідає на телефонні дзвінки та смс-повідомлення, а коли він неодноразово приходив до неї додому, щоб привезти сину іграшки і фрукти, то вона просто не відчиняла двері. У зв?язку з цим просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у зустрічах, вихованні та утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; Визначити [PERSON] наступний спосіб вільного спілкування малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , та участі у його вихованні: І та III тижні місяця в суботу та неділю з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв, без присутності матері; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення з сином, [PERSON] має право забирати сина з дому/школи/дитячого садка особисто; 30 днів під час літнього періоду, для оздоровлення дитини, в період відпустки батька кожного року; 7 днів під час зимового періоду, в період відпустки батька кожного року; 18 червня кожного року, на період святкових (неробочих днів): 1 січня - Новий рік, 7 січня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; Пасха (Великдень); 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги; Трійця; 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України протягом дня не менше чотирьох годин, без присутності матері; Зобов`язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі батька з сином надати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідачка зазначила, що 09.12.2014 року Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області було прийнято рішення №233/2, згідно якого позивачу було визначені дні побачень з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , з 10.00 до 16.00 год. неділі кожного тижня. Вона жодного разу не ігнорувала дане рішення та не перешкоджала спілкуванню позивача з сином, окрім тих випадків, коли Позивач з`являвся у невстановлені рішенням дні, або ж години. Кожного разу при відвідуванні сина позивач у присутності малолітнього сина [PERSON] погрожував їй фізичною розправою, застосовував нецензурну лексику та наголошував на тому, що відбере сина, через що у неї з`явився страх за сина, оскільки батько веде себе вкрай агресивно, що негативно впливає на дитину. В неділю 21.08.2016 року вона не відчинила двері позивачу, тому що була налякана, а [PERSON] знаходився в стресовому стані через ситуацію, що сталася 19.08.2016 р., коли позивач кинувся до неї із сином і вона була змушена переховуватись в Конференц-Холі. Вказувала, що позивач не приходив до сина на Новий Рік 01.01.2017 року, навіть, телефонним дзвінком не привітав дитину зі святом. Вона не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, проте з урахуванням того, що будь-які зустрічі [PERSON] з позивачем мають негативні наслідки для дитини, що виражаються порушенням сну, погіршенням настрою на тривалий час та небажанням дитини говорити про батька, дають підстави для вирішення питання доцільності їх побачень та в цілому ролі позивача в житті малолітнього [PERSON] , 2014 р.н. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Від його представника надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не з?явилась, причини неявки суду не сповістила. Її представник в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що відповідачка не перешкоджала позивачу у спілкуванні з сином. Позивач приходив не в день побачень, встановлений рішенням Виконкому Ірпінської міської ради Київської області, скандалив, що завдавало шкоди дитині. Тому вона не допустила його до спілкування з сином 21.08.2016 р. На даний час відповідачка проживає з сином в м. Коростень Житомирської області, де [PERSON] ходить в дитячий садочок, він не має розуміння, що позивач є його батьком, тому їх спілкування повинно проходити під наглядом. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи області в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову (а.с. 52), а також про слухання справи за його відсутності. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб від 26.02.14 серія [NUMBER] (а.с. 11) між [PERSON] та [PERSON] 26.02.2014 р. було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.06.14 серія [NUMBER] (а.с. 12). Починаючи із зими 2014 року сумісне проживання сторін припинено, а в 2016 році шлюб між ними розірвано, що визнають сторони в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 47). Після припинення сумісного проживання їхній син [PERSON] став проживати разом із матір?ю і згідно письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с. 45-47) зараз вони проживають в м. Коростень Житомирської області. Судом також встановлено, що через непорозуміння щодо участі у вихованні сина і його Виконкомом Ірпінської міської ради Київської було прийнято рішення від 09.12.14 № 233/2 (а.с. 13), згідно якого [PERSON] визначено дні побачень з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , з 10.00 год до 16.00 год неділі кожного тижня. Згідно Висновку про відсутність кримінального правопорушення за матеріалами перевірки (ЄО №14783 від 19.08.2016р., ЄО №14788 від 19.08.2016р., ЄО №14901, 14903 від 21.08.2016р.) (а.с. 14-15) в неділю, 21.08.2016 р., о 10-00 год, [PERSON] прибув за місцем проживання [PERSON] для побачення зі своїм сином, але відповідачка двері не відчинила, не допустила його до спілкування з сином, пояснивши це тим, що вона боїться, що він викладе їх сина. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України) той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). Виходячи із загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, враховуючи Конституцію України та ратифіковані Україною міжнародні акти, винятковими обставинами, які перешкоджають у спілкуванні батька зі своїм сином, є такі, що становлять загрозу життю чи здоров`ю дитини при спілкуванні з нею. Такими причинами можуть бути наприклад захворювання батька, яке є небезпечним для дитини, його алкоголізм або наркоманія, агресивна чи зухвала поведінка, побої, знущання, намагання завдати дитині фізичної чи психологічної травми, його недієздатність тощо. Жодних доказів про наявність виняткових обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали участь позивача у вихованні сина, суду не надано. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на агресивну поведінку позивача, вчинення сварок, висловлювання погроз і намагання його силою відібрати силою сина, оскільки наявними у справі доказами такі обставини не підтверджуються. При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідачки на Висновок про відсутність кримінального правопорушення за матеріалами перевірки (ЄО №14783 від 19.08.2016р., ЄО №14788 від 19.08.2016р., ЄО №14901, 14903 від 21.08.2016р.), як на доказ вказаних обставин, оскільки ним не встановлено з яких мотивів 19.08.2016 р. [PERSON] намагався підійти до [PERSON] та їх сина і чекав на них, доки вони перебували у Коференц-Холі. Саме висловлювання «чоловік кинувся до них» є оціночним і не може однозначно вказувати на наміри [PERSON] . Сам факт переховування [PERSON] з сином в Коференц-Холі також однозначно не підтверджує цього, може також вказувати на небажання відповідачки надавати можливість позивачу поспілкуватись з їх сином. Суд вважає безпідставним ненадання відповідачкою можливості позивачу поспілкуватись із сином 21.08.2016 р. Її посилання на те, що вона боялась, що [PERSON] забере їх сина, є недоречним і таким, що не містить під собою підґрунтя. Відсутні також докази того, що в цей день син мав стрес. Та обставина, що на даний час син сторін не сприймає позивача як батька, що в тому числі підтверджується Довідкою-характеристикою ЦРД № 17, лише вказує на порушення права дитини знати свого батька та спілкуватися з ним, а також порушення права позивача спілкуватись та виховувати свого сина. За таких обставин відмова у позові фактично позбавить їх вказаних прав. В даному випадку взаємовідносини сторін не є підставою для позбавлення позивача від спілкування з сином і не впливають на їх права. Ні позивач, ні мати дитини не повинні переносити свої особисті взаємини у площину відносин із малолітнім сином і це є їх обов`язком згідно ч.ч. 8, 9 ст.7 СК України. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Разом з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо кількості та частоти його участі у спілкуванні і вихованні сина, а саме: І та III тижні місяця в суботу та неділю з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв; 30 днів під час літнього періоду; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення з сином, [PERSON] має право забирати сина з дому/школи/дитячого садка особисто; для оздоровлення дитини, в період відпустки батька кожного року; 7 днів під час зимового періоду, в період відпустки батька кожного року; 18 червня кожного року, на період святкових (неробочих днів): 1 січня - Новий рік, 7 січня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; Пасха (Великдень); 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги; Трійця; 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України протягом дня не менше чотирьох годин, є надмірними. При цьому, суд враховує, що, по-перше, дитина повинна мати певний розпорядок свого життя, який би забезпечував їй комфортне дозвілля та навчання. Запропонований позивачем графік зустрічей на думку суду становитиме надмірне як фізичне так і психологічне навантаження на дитину, якій 6 років. Постійні та часті переїзди (з урахуванням значної відстані місць проживання батьків) призведуть до неможливості вироблення певного режиму, який для дитини є необхідним. По-друге, запропонований позивачем графік фактично унеможливить спілкування матері із хлопчиком у зазначені дні. За таких обставин, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін та за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги малолітній вік дитини, характер відносин між сторонами, суд дійшов висновку про необхідність встановлення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON] відповідно до висновку органу опіки та піклування від 09.12.2014 року, а саме: визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , шляхом побачень та спілкувань кожної неділі з 10-00 год по 16-00 год. В той же час, враховуючи малолітній вік сина, тривалу відсутність спілкування з ним позивача, те, що зараз дитина не сприймає його як батька, їх спілкування в інтересах дитини на даний час слід здійснювати в присутності матері [PERSON] . Крім того, суд вважає що вимоги позивача про безперешкодне необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином, є обґрунтованими, оскільки це простий і доступний спосіб спілкування, який не є обтяжливим для сторін та сприятиме налагодженню відносин між батьком і сином і задовольнить їх потребу у спілкуванні та вихованні. До того ж, таке спілкування в тому числі залежатиме від бажання самого [PERSON] спілкуватися із своїм батьком. Позовні вимоги щодо зобов`язання [PERSON] за два дні до дня зустрічі батька з сином надати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин, не підлягають задоволенню, оскільки на даний час відсутні докази того, що відповідачка не надавала такої інформації позивачу, ухиляючись від виконання рішення суду. Суд не приймає до уваги надані позивачем копії квитанцій (а.с. 16-20), оскільки вони не стосуються особистих прав на спілкування батька та сина. У зв?язку із частковим задоволенням позову суд стягує з відповідачки на користь позивача половину сплаченого ним судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial