Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2013 року виконкомом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 15, від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є різні погляди на сімейне життя та обовязки, непорозуміння, часті сварки призвели до того, що шлюбні сосунки припинили. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Зазначаючи, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, позивач просить його розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, допитана в якості свідка суду показала, що з серпня 2012 року вона з відповідачем проживали у цивільному шлюбі під час якого у них 12 листопада 2013 року народився син [PERSON], після народження якого вони одружилися, але стосунки між ними почали погіршуватися, зникло взаєморозуміння, виникали постійні скандали. В серпні 2015 року після чергового конфлікту вона з дитиною залишили чоловіка і проживають окремо. Примирення між ними вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зробивши про це усну заяву, допитаний в якості свідка суду показав, що з серпня 2012 року він з позивачем проживали у цивільному шлюбі під час якого у них народився син [PERSON], після народження якого вони одружилися. З серпня 2015 року вони проживають окремо. Примирення між ними вважає неможливим. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх покази як свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2013 року виконкомом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 158751 виданого виконкомом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 19 грудня 2013 року (а.с. 23). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] С, [INFO], який проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, що підтверджується показами допитаних в якості свідків сторін, довідкою Сніжківської сільської ради від 09 листопада 2016 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] І-ОК № 249628 виданого виконкомом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 18 листопада 2013 року. (а.с.6). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач заперечень щодо позову не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Також суд вважає, що оскільки відповідач, який є особою працездатного віку, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає, - з нього слід стягнути на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 551 гривень 20 копійок. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved