Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , якому на час смерті належав житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка вказує, що на час смерті батька, вона була неповнолітньою та проживала в даному будинку разом з батьком, сестрою та братами, які на даний час всі померли. Вона і надалі продовжує проживати в даному будинку. В серпні місяці 2020 р. їй стало відомо, що вказаний будинок успадкували її племінники, а саме відповідачі у справі, після смерті своєї матері, тобто сестри позивачки. [PERSON] вважає, що отримання [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом в розмірі по Ѕ частині кожному порушує її право на спадщину. Вказує також, що з народження проживає в даному будинку, утримує його в належному стані та веде господарство, а тому вважає себе такою, що спадщину прийняла, проте не оформила її у встановленому законом порядку. Тому просить суд, визнати свідоцтва про право на спадщину, видані [PERSON] та [PERSON] частково недійсними. Відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 05.02.2021 року, було відкрито провадження у даній справі. Справу було призначено до підготовчого судового засідання на 23.02.2021 року. Від [PERSON] до суду 19.02.2021 року надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що вона позовні вимоги позивачки не визнає з наступних підстав. [PERSON] вказує, що 14.06.2019 року успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] , а саме Ѕ частину, в порядку спадкування за законом, посилаючись на Свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа №290/2018, зареєстровано за №734). Вказує, що вона та її брат [PERSON] , що є другим відповідачем у справі успадкували вказаний житловий будинок після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Про що вказано у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, оформленого 14.06.2019 року. В даному свідоцтві також вказано, що [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла, проте не оформила її у встановленому законом порядку. 01.03.2021 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, а саме уточнено прохальну частину. Просив суд визнати недійсними : свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , виданого 14.06.2019 року, спадкова справа №390/2018, зареєстровано в реєстрі за №734 та скасувати її право власності на Ѕ частину житлового будинку №148 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1778295256254, номер запису про право власності : 32016090); свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , виданого 14.06.2019 року, спадкова справа №390/2018, зареєстровано в реєстрі за №735 та скасувати його право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1778295256254, номер запису про право власності: 32016111). Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 04.03.2021 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пояснили, що свідоцтва про право на спадщину були видані відповідачу без врахування її права на спадщину. Відповідачі достовірно знали про її право, проте повідомили нотаріусу, що інших спадкоємців не має, видача свідоцтв відбулася з порушення процедури. З наведених підстав, просили задоволити позовні вимоги. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги позивачки не визнав, підтримує позицію відповідача [PERSON] , викладену у відзиві. Просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є родичами, а саме відповідачі у справі є племінниками позивача. Матір відповідачів [PERSON] є сестрою позивачки [PERSON] , які обидві є дочками [PERSON] , що помер [INFO] та являється власником спірного житлового будинку, що належав йому на праві власності та є дідом відповідачів у справі. Дані обставини визнаються сторонами, підтверджені наданими документами, і сумнівів в даних фактах суд не має. 14.06.2019 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] на Ѕ частку спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належав батьку спадкодавці, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158337306 від 04.03.2019 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1778295256254, номер запису про право власності - 30544672. В даному свідоцтві вказано, що право власності на Ѕ частину житлового будинку підлягає державній реєстрації. 14.06.2019 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] на Ѕ частку спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належав батьку спадкодавці, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила її своїх спадкових прав, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158337306 від 04.03.2019 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1778295256254, номер запису про право власності - 30544672. В даному свідоцтві вказано, що право власності на Ѕ частину житлового будинку підлягає державній реєстрації. Відповідно до Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27.08.2020 року встановлено факт родинних відносин, яким стверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Дане рішення набрало законної сили. Згідно довідки, виданої виконкомом Клесівської селищної ради, вбачається, що відповідно до по господарської книги №1 за 1991-1995 р.р., за адресою [ADDRESS] , проживали [PERSON] , 1940 р.н., [PERSON] , 1968 р.н., [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1971 р.н., [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1977 р.н., [PERSON] , 1992 р.н., [PERSON] , 1994 р.н., [PERSON] , 1994 р.р. Відповідно до норм п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, суд вважає, що позивач, вступила у володіння спадковим майном після смерті батька, і відповідно прийняла спадщину. З копій спадкових справ після смерті [PERSON] вбачається, що після її смерті [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало батьку спадкодавці [PERSON] , які є предметом оскарження позивачем, за якими отримали у спадщину після смерті матері відповідачі по Ѕ частині житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Позивач визнала той факт, що після смерті їх матері, а її сестри, позивачі користувалися вказаним житловим будинком. Суд вважає, що дані докази свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своїх батьків, оскільки після її смерті фактично вступили в управління її майном. Даний порядок прийняття спадщини також визнавався Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини. Проте, вищевказані свідоцтва не підлягають визнанню недійсними з наступних підстав. Виходячи з положення п.110 Інструкцією № 18/5 заява про видачу свідоцтва про право на спадщину повинна бути подано особисто спадкоємцем. З копій спадкових справ вбачається, що [PERSON] особисто не звертався до нотаріуса після смерті батька. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, це було передбачено ст. 548 ЦК України /в ред. 1963 року/. [PERSON] та [PERSON] здійснили дії спрямовані на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Статтею 1269 ЦК України не передбачений обов`язок спадкоємця зазначати про наявність інших спадкоємців, звертаючись з заявою про прийняття спадщини, що також не передбачалось ст. ст. 548, 549 ЦК України /в ред. 1963 року/. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтва про право на спадщину були видані на ім`я [PERSON] та [PERSON] , які мали право на спадкування, інших обставин які б це унеможливлювали суду не наведено. На підставі вище викладеного, в позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними слід відмовити.

Outcome: dismissed