Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася Тульчинська районна державна адміністрація (далі - Тульчинська РДА), як орган опіки і піклування з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач неодноразово, на невизначений строк залишала дітей у своєї матері [PERSON], а тому остання неодноразово зверталася до правоохоронних органів з даного приводу. При цьому, [PERSON] не надавала матері будь-якої матеріальної допомоги для забезпечення утримання своїх дітей, а кошти, що виплачувалися їй у якості державної допомоги при народженні дитини, використовувала на власний розсуд. З 15.05.2015 діти відповідача перебувають на обліку у службі у справах дітей, як діти, що знаходяться у складних життєвих обставинах. У зв'язку з цим, сім'ю [PERSON] взято під соціальний супровід, план якого сім'я виконала не у повному обсязі та змінила місце проживання, а тому соціальний супровід припинено. У подальшому [PERSON] попереджалася щодо недопустимості залишення дітей без нагляду, однак зазначені рекомендації не виконала та знову залишила дітей, у зв'язку з чим, в ході проведення обстеження будинку де проживали діти виявлено, що умови їх утримання є незадовільними, а тому комісією опікунської ради Журавлівської сільської ради Тульчинського району прийнято рішення про негайне відібрання дітей та поміщення у дитяче відділення Тульчинської центральної районної лікарні. Згодом розпорядження голови Тульчинської РДА від 29.04.2016, дітей влаштовано до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому звернувся до суду з даним позовом, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини від всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник третьої особи Тульчинського обласного спеціалізованого будинку з ураженням ЦНС та порушенням психіки, у судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву у якій висловила думку, щодо задоволення позову. Відповідач у судове засіданні не з'явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначила, що визнає позов щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: [INFO] народився [PERSON], а [INFO] народився [PERSON], їх матір'ю записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.06.2013, серії [NUMBER] від 28.07.2014, виданими виконавчим комітетом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, відомості про батька внесені у актові записи на підставі ст. 135 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00015391752 і 00015391770 від 20.05.2015 (а.с. 7 - 12). Рішенням опікунської ради при Журавлівській сільській раді Тульчинського району Вінницької області за № 3 від 15.05.2015, вирішено звернутися до Управління соціального захисту населення Тульчинської РДА щодо призупинення виплати допомоги на дітей у зв'язку з наявністю сумнівів щодо її цільового використання (а.с. 13). Згідно протоколу засідання при Журавлівській сільській раді Тульчинського району Вінницької області № 2 від 15.02.2016, [PERSON] попереджалася щодо недопустимості залишення дітей без нагляду (а.с. 14). Рішенням Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за № 11 від 21.04.2016, вирішено терміново відібрати у відповідача малолітніх [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з наявністю загрози для їх життя і здоров'я, а також вирішено звернутися до Тульчинської РДА з приводу влаштування дітей до будинку дитини (а.с. 15). Відповідно до листа Тульчинського РВ УМВС у Вінницькій області за № 4582 від 30.04.2015, [PERSON] 21.02.2015 покинула своїх дітей та на протязі двох діб була відсутня за місцем проживання, а у березні 2015 року залишила дітей у матері для виховання і утримання. У зв'язку з вказаними обставинами останню притягнуто до відповідальності за ст. 184 КУпАП (а.с. 16). Малолітні [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження Тульчинської РДА № 127 від 29.04.2016, влаштовані до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки (а.с. 17). Згідно довідки-характеристики № 116 від 26.04.2016, виданоїЖуравлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON], за місцем проживання характеризується негативно, притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, не займається належним вихованням дітей, неодноразово залишала їх на невизначений термін (а.с. 19). У відповідності до висновку № 01.40/792 від 09.04.2016, складеного Тульчинською РДА, як органом опіки і піклування, визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 5 - 6). Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 182, 183 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідач визнала позов у частині позбавлення її батьківських прав та не висловила думки щодо позовних вимог у частині стягнення аліментів. Однак, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов'язку по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, а також те, що суд згідно ч. 2 ст. 166 СК України, власної ініціативи або за вимогою позивача може вирішити питання про стягнення аліментів, позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача у дохід держави судові витрати по сплаті судового збору - 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved