Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Генічеської Державної нотаріальної контори про визнання нотаріального запису недійсним. В судовому засіданні, пояснила, що 10.02.2000 року Генічеським районним судом було постановлено рішення по цивільній справі за її позовом до [PERSON] про поділ спільно майна та зустрічним позов [PERSON] до неї та [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку і його реальний поділ. Цим рішенням було задоволено зустрічний позов і стягнуто з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому частку у спільному майні, а житловий будинок по [ADDRESS] в м. Генічеську поділено між нею та її матір'ю, [PERSON] [INFO] року її мати померла. За життя мати склала заповіт, яким належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS] в м. Генічеську, заповіла їй. Вона прийняла спадщину, але до цього часу не може її оформити, оскільки в єдиному Реєстрі заборон нерухомого майна внесено запис про арешт вказаного житлового будинку. Як зазначено в наданих їй відомостях з єдиного реєстру заборон, запис про арешт житлового будинку по [ADDRESS] в м. Генічеську було внесено 14.12.1999 року (архівна дата: 24.11.2000 року) на підставі постанови Генічеського районного суду без номера від 14.12.1999 року. До цього часу в провадженні Генічеського районного суду перебувало лише дві цивільні справи, в яких приймала участь вона і [PERSON] Це справа № 2-178/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики по якій судом 13.12.1999 року було винесено ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові суми, які належать [PERSON] та цивільна № 2-177/2000 про яку йшлося вище. Ухвала про забезпечення позову було винесено лише по справі № 2-178/2000. По іншій справі заходи забезпечення позову судом не застосовувались, що підтверджується наданою їй відповіддю голови Генічеського районного суду від 05.11.2014 року. У вересні 2014 року вона звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали суду від 13.12.1999 року, яку хвалою Генічеського районного суду від 15.10.2014 року була задоволена і ухвала голови Генічеського районного суду від 13.12.1999 року, якою було накладено арешт на майно [PERSON], мешканця [ADDRESS] скасована. Інших рішень про накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS] Як вона зазначала вище, Генічеським районним судом не приймалось. В грудні 2014 року вона звернулась до Державного нотаріального архіву Херсонської області із запитом в якому просила повідомити про наявність в Реєстрі про реєстрацію заборони та в Алфавітній книзі обліку заборони Генічеської державної нотаріальної контори про накладення заборони на майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], звідки отримала відповідь про те, що також записів від 14.12.1999 року не існує. З наведеного вище слідує, що відомості про арешт на вказане житло з посиланням на постанову Генічеського районного суду від 14.12.1999 року Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості майна про заборону помилково оскільки такого процесуального рішення 14.12.1999 року судом не приймалось. Представник відповідача до суду не з'явився, від неї надійшло письмове заперечення,в якому нотаріус Бернацька Н.Г. просить справу розглянути без її участі, з позовними вимогами погодилась частково. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд вважає що позов слід задовільнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що заповідач [PERSON] 16.04.2004 року особисто виявила свою волю щодо розпорядження власним майном. У зв'язку з чим державний нотаріус Кравцов К.О. Генічеської державної нотаріальної контори посвідчив розпорядження на випадок смерті [PERSON], яке було оформлено заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 1-168 (а.с.8). В єдиному Реєстрі заборон нерухомого майна внесено запис про арешт житлового будинку [ADDRESS] запис було внесено 14.12.1999 року (архівна дата: 24.11.2000 року) на підставі постанови Генічеського районного суду без номера від 14.12.1999 року (а.с. 3). Ухвалою Генічеського районного суду від 15.10.2014 року скасовано ухвалу голови Генічеського районного суду Херсонської області від 13.12.1999 року, якою було накладено арешт на майно [PERSON], мешканця [ADDRESS] (а.с.5,6). Тобто, ухвала суду про обтяження винесена 13.12.1999 року, а зареєстровано як від 14.12.1999 року, з помилкою, тому суд вважає що наявність запису в єдиному Реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна порушує права позивача, суд вважає, позовні вимоги в частині визнання запису в єдиному Реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт житлового будинку [ADDRESS] м. Генічеськ здійснений Генічеською державною нотаріальною конторою необхідно визнати недійсним. Щодо вимоги про зобов'язання нотаріусом зареєструвати запис вилучення вищезазначеного запису з єдиного Реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, суд вважає за необхідне відмовити, так як відповідно до ст.. 34 ЗУ «Про нотаріат» серед переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, відсутня так як нотаріальна дія, як вилучення/зняття заборони. Такі дії проводить Державна реєстраційна служба України, тому в частині зобов*язання нотаріуса зареєструвати запис вилучення такого запису з Єдиного реєстру заборони відчуження об*єктів нерухомого майна не підлягає задоволенню, так як це проводиться іншим органом. Вилучення обтяження (зняття заборони на відчуження нерухомого майна) та реєстрація припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводиться відповідним органом, а саме Державною реєстраційною службою України. На підставі ст.ст. 3,118,119 ЦК України, ст.. 34 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: partial