Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Заявник 06.06.2018 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], встановити над нею опіку та призначити її, заявника, опікуном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] - її тітка, яка є інвалідом I групи довічно, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок тяжкого захворювання, за станом здоров'я [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки та повноцінно доглядати за собою, а відтак є необхідність у вирішенні питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення з підстав, визначених у заяві. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], яка проживає [ADDRESS], є інвалідом I групи, перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра в зв'язку з наслідками перенесеного менінгоенцефаліту з поліморфними нападами і помірним інтелектуальним зниженням. Проживає в приватному будинку разом із дочкою [PERSON], яка являється інвалідом дитинства і не може проводити догляд за матір'ю. Заявник є племінницею [PERSON], постійно допомагає вирішувати її побутові питання, доглядає її. Через стан свого здоров'я [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 121 ц від 11.07.218 КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» [PERSON] страждає на хронічне та стійке психічне захворювання у вигляді органічного ураження головного мозку з деменцією. За своїм психічним станом [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. [PERSON] за своїм психічним станом не може приймати участь у судовому засіданні (не може з'явитися у судове засідання та дати пояснення по суті справи). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до Подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області від 29.05.2018, виконавчий комітет вважає, що призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] відповідає інтересам хворої. Так, у відповідності до ст.ст.58, 63 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Опікуни призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних або родинних відносинах з підопічною. Судом встановлено, що заявник є племінницею [PERSON] і, з урахуванням особистих стосунків між ними, вона може виконувати обов'язки опікуна. Також суд звертає увагу, що приписами ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України також встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов'язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов'язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved