Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач - [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. 18 жовтня 2004 року [PERSON] вчинила заповіт, яким після своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла йому. На момент смерті [PERSON] він проживав разом з останньою, але в зв'язку з тим, що відповідна правовстановлююча документація на вказане спадкове майно відсутня, вказане позбавляє його оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, суду надав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №6 від 30.09.2016 року (а.с.6). 18 жовтня 2004 року [PERSON] вчинила заповіт, яким після своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 7). На момент смерті [PERSON] [PERSON] проживав разом з останньою, що підтверджується копією домової книги (а.с. 9-11). З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому порядку та строк після померлої 01.02.2005 року [PERSON], відсутні, що підтверджується копіями інформаційних довідок № 47603623 від 03.05.2017 (а.с. 21) та № 47603625 від 03.05.2017 (а.с. 22-24). Згідно довідки № 152 від 04.05.2017, наданої КП Троїцьке БТІ, право власності на житло за адресою [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.1991, дата реєстрації 14.03.1991. Остання дата обстеження 18.04.2017. При обстеженні самочинного будівництва та перепланування не виявлено (а.с. 25, 26). З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований за однією зі спадкодавцем адресою з 15.11.1999 (а.с. 11), що свідчить про прийняття позивачем спадщини у визначеному законодавством порядку. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ст. 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved