Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Заявник [PERSON] 17 травня 2018 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 1998 року на підставі рішення Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів від 30 вересня 1998 року № 18, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51. Обґрунтовує заяву тим, що 14 жовтня 1998 року на підставі рішення Великоберезовицької селищної ради їй видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], у якому в графі «прізвище, ім'я, по батькові» помилково зазначено «[PERSON]», хоча згідно паспорта громадянина України її прізвище - «[PERSON]». Через наявні розбіжності у зазначенні прізвища у правовстановлюючому документі на земельну ділянку вона позбавлена можливості реалізувати свої права щодо передачі в оренду даної земельної ділянки, заповісти тощо. Отримати новий державний акт на право приватної власності на землю також не має можливості, оскільки на даний час правовстановлюючі документи на землю у вигляді державного акту не видаються. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, у своїй заяві просила слухати справу без її участі. Від заінтересованої особи - Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа просить задовольнити. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається з державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 1998 року на підставі рішення Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів від 30 вересня 1998 року № 18, [PERSON], жителька смт. В. Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, є власником земельної ділянки для сільськогосподарського використання, площею 1,61 га, яка розташована на території Великоберезовицької селищної ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51. Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102277752016 від 16 березня 2016 року, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 1,6145 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. Документ, що посвідчує право - Державний акт від 14 жовтня 1998 року серії [NUMBER]. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 26 жовтня 2010 року, дані про заявника вказано: [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 1345 від 26 квітня 2018 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON] - одна і та ж особа. Згідно рішення сесії селищної ради № 18 від 30 вересня 1998 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку (пай), площею 1,6145 га для сільськогосподарського використання, але у Державному акті зроблено помилку і видано Державний акт на [PERSON]. Таким чином судом установлено невідповідність даних щодо зазначення прізвища заявника, вказаних у державному акті на право приватної власності на землю, де прізвище вказано «[PERSON]», тим даним, які зазначені в паспорті громадянина України, де її прізвище зазначено як «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як слідує з заяви [PERSON], у зв'язку із наявністю вищевказаних розбіжностей у документах в неї виникають труднощі при реалізації її прав як власника земельної ділянки, зокрема права розпорядження даним майном. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що у всіх документах, виданих на ім'я заявника її ім'я та по-батькові - [PERSON] є ідентичним, дані, що зазначені у державному акті про право власності на земельну ділянку, зокрема щодо місця проживання, збігаються з даними, зазначеними у паспорті та в довідці, виданій Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, відомості стосовно власника земельної ділянки, вказані у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідають даним, зазначеним у паспорті [PERSON], а відомості щодо земельної ділянки, зазначені у вказаному Витягу, - даним, які містяться у державному акті. За таких обставин, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності правовстановлюючого документа, а саме - державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 1998 року на підставі рішення Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів від 30 вересня 1998 року № 18, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення прав заявника. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника як власника земельної ділянки, реалізація яких залежить від доведеності факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме - державного акта на право власності на земельну ділянку, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення шляхом встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 1998 року на підставі рішення Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів від 30 вересня 1998 року № 18, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved