Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON], який помер 04.01.2017, Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 045817, земельної ділянки площею 7,82 га, що виданий Остриківською сільською Радою народних депутатів 25 січня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Остриківської сільської Ради народних депутатів від 18.11.1999 за № 78 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54. В обґрунтування заяви зазначено, що 04.01.2017 помер чоловік заявника [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою Запорізька область місто Токмак, вулиця Щорса, 50 та земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Після смерті спадкодавця заявник виявила розбіжності в написанні по батькові та адреси, вказаних в [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 045817, а саме по батькові спадкодавця вказано «Петрович» замість «Михайлович» та вулиця вказано «Щави» заміть «Щорса». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа потрібно заявнику для того, щоб в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також заявник надала суду заяву про повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 320,00 гривень. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому просить справу розглянути без його участі, проти заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та надані оригінали документів, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.01.2017 помер чоловік заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 372443, виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, дата видачі 05 січня 2017 року, актовий запис №10. Родинні відносини заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 022980, дата видачі 22.03.2002, запис № 46. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшли житловий будинок, розташований за адресою Запорізька область місто Токмак, вулиця Щорса, 50 та земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Після смерті спадкодавця заявник виявила розбіжності в написанні по батькові та адреси, вказаних в [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 045817, що виданий Остриківською сільською Радою народних депутатів 25 січня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Остриківської сільської Ради народних депутатів від 18.11.1999 за № 78 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54, а саме по батькові спадкодавця вказано «Петрович» замість «Михайлович» та вулиця вказана «Щави» заміть «Щорса». Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 27.07.2017 за вих. №927/01-16 спадкова справа після померлого 04.01.2017 [PERSON] не відкривалась. Факт, що спадкодавець по батькові був «Михайлович» підтверджується копією диплому В №854336, виданого 30.06.1990, реєстраційний номер №62; копією свідоцтва про неповну середню освіту А №185437, виданого 25.06.1987; копією військового квитка НО №5708982, виданого 13.11.1990; копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 022980, від 22.03.2002, запис № 46; копією свідоцтва про народження [PERSON] IV-ЖС № 253739. Факт, що спадкодавець проживав [INFO] підтверджується копією довідки №23 від 09.06.2017, виданої Комітетом мікрорайону «Залізничний» та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2010, спадкова справа №335/10, зареєстровано в реєстрі №4008. Суд приходить до висновку, що при видачі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 045817, була допущена помилка в написанні по батькові спадкодавця та невірно зазначена вулиця, на якій проживав спадкодавець, а саме по батькові спадкодавця вказано «Петрович» замість «Михайлович», вулиця вказана «Щави» заміть «Щорса». Таким чином, факт належності померлому 04.01.2017 Петрову [PERSON] акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 045817 підтверджується дослідженими матеріалами справи. Відповідно до Постанови Верховний Суд України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З аналізу частин 1, 2 ст.256 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки, у виді оформлення спадщини, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вправі встановити даний факт у судовому порядку. На підставі ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Крім того, заявником була подана заява про повернення надміру сплаченого судового забору, а саме замість сплати 320,00 гривень, заявник сплатила 640,00 гривень. Згідно з ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн. Заявником за подачу заяви сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень, що підтверджується квитанцією № П541/5543093/1 від 20.07.2017. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справі по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із законом №3674-VI). Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 320,00 гривень На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved