Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заступник військового прокурора Луцького гарнізону\~звернувся в суд в інтересах держави в особі [INFO] (військова частина [NUMBER] ) з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Позов обґрунтовано тим, що на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України знаходиться житлове приміщення загальною площею 18,54 кв. м., яке складається з однієї кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору користування жилим приміщенням у гуртожитку № 92 від 25.07.2013 року вищевказане житлове приміщення надано в якості службового житла колишньому працівнику [INFO] [PERSON] зі складом сім`ї три людини, яке рахується за ним по теперішній час. Однак, відповідач\~ на даний час звільнений з роботи та у трудових відносинах з Луцьким прикордонним загоном не перебуває. Луцький прикордонний загін неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити службове нежитлове приміщення у гуртожитку, однак вказані звернення проігноровані відповідачем. На підставі наведеного просить суд виселити [PERSON] без надання іншого житлового приміщення з гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону Довган Н.Я. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник позивача Луцького прикордонного загону ДПС України Плеханов Ю.О.\~до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України знаходиться житлове приміщення загальною площею 18,54 кв. м., яке складається з однієї кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Луцьким прикордонним загоном ДПС України, що підтверджується трудовим договором від 08.01.2014 року (а.с.11). На підставі договору користування жилим приміщенням у гуртожитку № 92 від 25.07.2013 року (а.с.9) житлове приміщення, а саме: кімната [ADDRESS] , загальною площею 18, 54 кв.м. надано в якості службового житла [PERSON] зі складом сім`ї три людини. Відповідно до витягу з наказу №63-ос від 21.02.2018 року [PERSON] звільнено з займаної посади, згідно п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~ (а.с. 28). Згідно вимог ч. 1\~ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Відповідно до\~статті 124 ЖК України\~робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у\~статті 124 цього Кодексу, зокрема, сім`ї військовослужбовців (стаття 125 ЖК України). Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.03.2018 року, відповідачу [PERSON] , запропоновано звільнити займану житлову площу (а.с. 29). Відповідно до акту та письмових пояснень, наявних в матеріалах справи, з кінця січня 2018 року [PERSON] не бачили за його місцем проживання (а.с. 18-25). Відповідно до\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 127 ЖК України\~для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Статтею 132 ЖК України\~передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року, у справі за № 6-71цс11, закріплені у ст.\~125\~та ч. 3 ст.\~132 ЖК України\~гарантії не можуть бути застосовані при вирішенні спору про виселення з гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах. За таких обставин суд вважає, що відповідач підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст.ст.\~109,\~116,\~127,\~129,\~132 ЖК України, ст.ст.\~261,268 ЦК України,

Outcome: approved