Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Позивач просить: - визнати за нею право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на її імя на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,1774 га кадастровий [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO]; -визнати за позивачем право на Державну реєстрацію права власності па її ім'я в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO], на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,1774 га, кадастровий [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS]. Повідомляє, що спадкодавець помер [INFO]. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1269 ЦК України, шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] та частину спадкового майна оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача. Представником відповідача Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області було надіслано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу без представника Зіньківської сільської ради, позовні вимоги визнає. Представником відповідача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надіслано на адресу суду відзив на позов. У зазначеному відзиві представник відповідача звернув увагу суду на те, що відповідач ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не приймав рішення щодо розпорядження спільною земельною ділянкою та передачу її у приватну власність, позовна вимога про визнання за позивачем права на одержання державного акту на право власності на земельну ділянку не підлягає задоволенню, а також те, що Головне управління та його підрозділи не здійснювали діяльності спрямованої на порушення законних прав та свобод позивача, тому у заявлених позовних вимогах просив відмовити. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання учасників, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області (свідоцтво про смерть, видане Зіньківською сільською радою серії [NUMBER] від 18.10.2017, актовий запис № 30). Позивач являється спадкоємцем за заповітом та на частину спадкового майна оформила документи, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.06.2018 року № 853 на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Кухарської Л.А № 280/01-16 від 09.07.2018 року через відсутність документу, який би посвідчував право власності [PERSON] на земельну ділянку площею що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] та відсутність інформації про зареєстроване спадкоємцем право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачу не може бути видане. Згідно витягу з протоколу № 7 від 21.12.1994 року Зіньківської сільської ради народних депутатів Віньковецького району [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га в [ADDRESS]. Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] 16.07.2013 року звернулася із заявою до Віньковецького відділу Хмельницької регіональної філії центру ДЗК про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,15 га в [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800407312013 від 19.07.2013 року щодо форми власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] визначено приватна власність, площа земельної ділянки 0,1774 га. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що спадкодавцем [PERSON] за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Розпочата спадкодавцем процедура приватизації земельної ділянки дає спадкоємцям право отримати державний акт про право власності на неї, про що зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 336/149/17 від 7 червня 2018 року. Але з 1 січня 2013 року державні акти на земельну ділянку не видаються, тому процедура реєстрації прав власника набувається за судовим рішенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, прийнявши фактично спадщину після смерті [PERSON] набула право на спадкування усіх її прав та обов'язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому за життя відповідним розпорядженням, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я померлого, вона позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: partial