Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Заявник [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту. Посилається на те, що 25.06.2014 року померла [PERSON]. Після смерті останньої залишилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та житловий будинок із господарськими будівлями і побутовими, розташований по вул. Першотравневій, 36 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. 19.03.2002 року померла [PERSON] вчинила заповіт, яким усе своє майно заповіла їй. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №23 та на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Спадкоємицею, що має є право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є дочка померлої [PERSON] [PERSON] Остання на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталася, проте подала до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори заяву, в якій вказує, що вона на спадщину після смерті [PERSON] вона не претендує, її не прийняла, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажає, матеріальних претензій до тих спадкоємців, які прийняли спадщину не має. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, було виявлено розбіжність в написанні прізвища спадкоємця у заповіті та в паспорті громадянина України. Вказане є перешкодою в оформленні спадщини, а тому вона просить встановити факт належності їй заповіту вчиненого 19.03.2002 року [PERSON] посвідченого секретарем виконавчого комітету Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №23. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника заявника до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без їх участі, заявлені вимоги підтримують просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пункту 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » №5 від 31.03.1995 року видно, що в порядку окремого провадження суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що 25.06.2014 року померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №133785 від 01.07.2014 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, яку вона відповідно до заповіту від 19.03.2002 року, посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради й зареєстрованого в реєстрі за №23, який на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався заповіла заявнику [PERSON]. Вказане вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №242027 від 24.03.2016 року (а.с. 18), заповіту (а.с. 14), довідок Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №351, №352 від 06.02.2017 року (а.с. 15,16). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Згідно вищевказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є донька померлої [PERSON] [PERSON] Остання на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталася, проте подала до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори заяву, в якій вказує, що вона на спадщину після смерті [PERSON] вона не претендує, її не прийняла, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажає, матеріальних претензій до тих спадкоємців, які прийняли спадщину не має. Наведене вбачається із заяви, що міститься в матеріалах спадкової справи №99/2016 (а.с. 4), заведеної до майна [PERSON], померлої 25.06.2014 року, що перебуває в провадженні державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори, витребувана судом та досліджена. Спадщину після смерті [PERSON] заявник вчасно прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №43126561 від 01.03.2016 (а.с. 19) та матеріалів спадкової справи №99/2016. Проте при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, було виявлено розбіжність в написанні прізвища спадкоємця [PERSON], а саме у заповіті її указано за прізвищем «Верешко», а у паспорті громадянина України прізвище заявника вказано як «Костюк». Судом встановлено, що [PERSON] (якій спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно) 03.05.1982 року розірвала шлюб із [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №48. Вказане вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-Ми №295198 від 03 травня 1982 року (а.с. 20). З вказаного свідоцтва також вбачається, що після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище Костюк. В звязку із зміною прізвища [PERSON] на Костюк, остання повинна була змінити паспорт громадянина України, проте зробила вона це лише 07.10.2002 року (а.с. 6), а заповіт [PERSON] вчинила 19.03.2002 року, в звязку із чим прізвище заявника у цьому заповіті було указане як [PERSON] (а.с. 14). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] (як у заповіті а.с. 14) та [PERSON], [INFO] (як в паспорті громадянина України а.с. 6) це одна й та сама особа, а отже факт належності вчиненого 19.03.2002 року [PERSON] на її імя заповіту знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення заявник позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved