Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

До суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку звернувся [PERSON] У судовому засіданні позивач вказав, що наказом №123 від 9 серпня 2013 року він був звільнений з державного підприємства Харківський механічний завод. В порушення ч.1ст.116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з ним підприємство не здійснило, що дає підстави позивачу для розрахунку і отриманню середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 9 серпня 2013 року по 19 березня 2014 року. Станом на 19 березня 2014 року заборгованість з виплати заробітної плати складає 25544 гр. 27 коп. Середньомісячна зарплата складає 2679 гр. 86 коп. і відповідно за час затримки складає 21352 гр. 44 коп. Просить стягнути вказані суми з підприємства. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що дійсно позивач 9 серпня 2013 року був звільнений з підприємства і при остаточному розрахунку йому не була виплачена заробітна плата. Зарплата на була своєчасно виплачена у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем підприємства. За період часу з серпня 2013 року по теперішній час кошти на виплату зарплати працівникам поступали, але позивачу виплачені не були. Не заперечувала проти стягнення з підприємства зарплати та заперечувала порти стягнення середнього заробітку за час затримки, оскільки відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України строки звернення з позовом до суду в частині стягнення компенсації становить три місяці, які позивач пропустив та не звертається з заявою про поновлення строку звернення до суду. Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що дійсно наказом №123 від 9 серпня 2013 року позивач [PERSON] був звільнений з державного підприємства Харківський механічний завод. В порушення ч.1ст.116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з ним підприємство не здійснило. Станом на 19 березня 2014 року заборгованість з виплати заробітної плати складає 25544 гр. 27 коп. Середньомісячна зарплата складає 2679 гр. 86 коп. і відповідно за час затримки складає 21352 гр. 44 коп. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненн6і працівника, виплата усіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Таким чином суд вважає, що стягнення нарахованої підприємством заробітної плати у розмірі 25455 гр. 27 коп. відповідає вимогам Закону і судом ця сума стягується на користь позивача. Стосовно стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнення суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити виходячи з наступного. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк, з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Середній заробіток який просить стягнути позивач по своїй правовій природі на думку суду являється компенсаційною виплатою, а не видом заробітної плати. За таких обставин суд вважає, що строки, передбачені ч.1 ст. 233 КЗпП України повинні застосовуватися до вказаних правовідносин. Оскільки позивач не ставить питання про поновлення строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, суд за власною ініціативою не може самостійно поновити або відмовити в поновленні строку для звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial