Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання. В обґрунтування позову вказала, що 15 червня 2012 року між нею та відповідачем був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у користування відповідачеві грошових коштів в сумі 10000000 гривень. Після отримання коштів відповідач власноруч склав письмову розписку та зобов'язався повернути борг до 01.12.2014 року. До цього часу відповідач грошові кошти не повернув і відмовляється це робити у добровільному порядку. Позивачка вважає, що крім суми боргу відповідач повинен сплатити їй також 3% річних від простроченої суми боргу, а саме 13150,68 гривень та судові витрати. На підставі ст.ст. 526,610,625,1046,1047,1049 ЦК України позивачка прохає задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити та стягнути з відповідача борг та судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні визнала факт укладення договору та написання розписки щодо отримання вказаних коштів. Позов визнала. Неповернення суми боргу обґрунтувала важким матеріальним становищем. Вислухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають в цивільно-правових правовідносинах . Підставами виникнення між сторонами прав та обов'язків став договір позики оформлений у письмовому вигляді та письмової розписки написаної власноруч відповідачем 15.06.2012 року, згідно якої відповідач отримав позику від позивачки в сумі 10 000 000 гривень та зобов'язався повернути кошти до 1 грудня 2014 року. Дану обставини сторони визнали в судовому засіданні, як доказ надані суду оригінали вказаного договору позики та розписки від 15.06.2012 року. Стаття 1047 ЦК України вказує, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України . У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є право відношення , в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони( кредитора) певну дію ( передати майно) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також судом встановлено, що відповідач прострочив виконання договору позики терміном 16 днів, тому в порядку ст. 625 ЦК України, відповідач повинен повернути борг позивачці з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, а саме: 13150,68 гривень ( 10 000 000 х3% :365 х 16 днів). Отже суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 121,8 гривень та 3654 гривні і тому суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне всі судові витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved