Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою до Гадяцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на майно. У позовній заяві позивачі вказують, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишалась спадщина у вигляді 9/40 частини будинку, що розташований по [ADDRESS] , право власності на який вони оформили відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, як дружина, син та дочка, отримавши у рівних частках по 9/120 частин за кожним спадкового майна. Після смерті чоловіка [PERSON] , [PERSON] , як дружина, також отримала свідоцтво про право власності на 9/40 частини вищевказаного будинку, частка яка належить їй із 9/20 частини, у зв`язку із набуттям права власності на 1/2 частини, набутого подружжям за час шлюбу, тому саме через вказані підстави спадщина розділилася між спадкоємцями із 9/40 частин, у зв`язку із набуттям подружжям спільної власності, у вигляді 9/20 частини будинку. Відповідно до реєстрації місця проживання, вона вже тривалий час проживає у вказаному будинку, як у квартирі під номером [ADDRESS] . Також, інші два мешканці цього будинку проживають у ньому, як власники квартир під номером [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно. З цих підстав, у них виникають певні труднощі у користуванні та розпорядженні власністю, оскільки за документами, у разі розпорядження своїм нерухомим майном, вони залежні від інших співвласників, яких у дійсності вже не існує, тим більше, що відповідно до норм законодавства України право спільної власності припиняється, у зв`язку із вибуттям іншого співвласника нерухомого майна. [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області, але у державній реєстрації прав власності їй було відмовлено. Також, позивачі зверталися із вказаним питанням до Гадяцької міської ради Полтавської області, оскільки останніми були видані документи про право власності на квартиру під номером [ADDRESS] та номером [ADDRESS] , але у вирішенні цього питання також було відмовлено. До складу майна, з приводу якого виник спір, належить квартири [ADDRESS] з [ADDRESS] , яка складається з [ADDRESS] - А-1, сарай - Б, літня кухня - Г, сарай - Д, сарай 1/3 частина, вбиральня 1/3 частина, погріб 1/3 частина, що знаходиться по [ADDRESS] . Посилаючись на вищевикладене, позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Гадяцької міської ради Полтавської області направив клопотання про розгляд справи без його участі. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до свідоцтв про народження, позивач [PERSON] являється матір`ю позивачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] , в рівних частках кожний є: дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 9/40 частини будинку А-1 з допоміжними господарчими будівлями. Зі змісту реєстраційного посвідчення Полтавського міжміського бюро технічної інвентаризації вбачається, що 9/40 частини домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] 9/120 частини, [PERSON] 9/120 частини, [PERSON] 9/120 частини на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.09.1993. Відповідно до свідоцтва про право власності від 04.09.1993, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори, [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] , належить право власності на Ѕ частку у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Спільне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчується цим свідоцтвом за [PERSON] складається з 9/20 частини будинку А-1 з допоміжними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстраційного напису від 18.10.1993 на документі про право особистої власності, 9/40 частини вищевказаного домоволодіння зареєстровано в бюро технічної інвентаризації за [PERSON] . Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 19675, виготовленого станом на 13 листопада 2019 року, квартира [ADDRESS] загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, позначена у технічному паспорті літ. А-1 (1971 року побудови), з господарськими будівлями: сарай літ. Б (1992 рік побудови), літня кухня літ. Г (1982 року побудови), сарай літ. Д (1986 року побудови), сарай 1/3 частина, вбиральня 1/3 частина, погріб 1/3 частина. У відповідності до довідки характеристики № 176 від 13.11.2019, виданої ДП Інвентаризатор-М, при проведенні технічної інвентаризації від 13.11.2019, інвентарний № [NUMBER] об`єкта нерухомого майна квартири з господарськими будівлями, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визначені її основні показники, а саме: квартира літ. А-1 (1971 року побудови), сарай літ. Б (1992 рік побудови), літня кухня літ. Г (1982 року побудови), сарай літ. Д (1986 року побудови), сарай 1/3 частина, вбиральня 1/3 частина, погріб 1/3 частина. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 49963228 від 02.12.2019 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив позивачу [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно повідомлення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 26.02.2020 № 08-12/562, у реєстрі прав власності на нерухоме майно (речові права зареєстровані до 2013 року), який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, містяться відомості про реєстрацію приватним підприємством «Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість, у відповідності до ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації. Частина 1 статті 5\~ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а частина 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в частині 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». Оцінюючи аргументи, викладені у позові, суд у тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «РуїзТоріха проти Іспанії» (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються виключно в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що оскільки позивачі є співласниками частини будинку, який, як було встановлено судом та вбачається з повідомлення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 26.02.2020 № 08-12/562 поділений на квартири, право власності на які, зокрема на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно у 2008 році, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача, а також інших осіб.

Outcome: approved