Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Урожай» с. Яснозіря Віньковецького району Хмельницької області розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що 03 січня 1999 року помер [PERSON] батько позивача. 29 червня 1992 року [PERSON] було складено та підписано заповіт при секретарі виконкому, згідно якого, [PERSON] заповів все своє майно своїй дочці [PERSON]. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця вона вступила в управління спадковим майном. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну частку вона не має можливості, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на майно. Посилаючись на статті 328, 1218, 1225 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», вона просить її вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові і просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Віньковецького району в судове засідання не зявився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Подав заяву, якою визнав позовні вимоги, просив справу слухати без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник Віньковецької РДА у судове засідання не зявився, справа, відповідно до ст. 223 ЦПК України розглянута без його участі. \~Відповідно до\~п. 1 ч. 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 03.01.1999 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 104112, видане 04.01.1999 року, актовий запис № 11). За життя він набув право на земельну частку (пай) як член КСП «Урожай» с. Яснозіря згідно інформаційної довідки ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 31-22-0.20-1228/104-17 від 14.12.2017 та згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0385032 виданого 25.12.1998 року розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Вартість ділянки становить 4808,91 грн. (довідка відділу у Віньковецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 31-22-0.20-1228/104-17 від 14.12.2017 р.). Відповідно до частини першої статті 534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], що підтвердила свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, тому має право на спадкування як за законом так і за заповітом складеним спадкодавцем 29 червня 1992 року в [PERSON] сільській раді. Після смерті спадкодавця вона спадщину прийняла, оскільки вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (довідка нотаріуса Першої державної Хмельницької нотаріальної контори № 02-14 від 22.05.2018 року). Для оформлення своїх спадкових прав позивач подав заяву до нотаріальної контори, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку тим, що відсутній правовстановлюючий документ на майно - на земельну частку (пай). Відповідно до ст.\~15\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. \~\~При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).\~\~\~\~ \~\~\~\~Відповідно до ч.1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). \~\~\~\~Згідно ст. ст.\~1,\~2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). \~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України\~1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~та відповідні норми\~ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З аналізу наведених правових норм, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через смерть спадкодавця, хоча право померлого на земельну частку (пай) закріплено сертифікатом серії ХМ № 0385032 від 25.12.1998 року і ніким не оспорено. На підставі викладеного, позивач довела підстави та предмет позову, тому за нею слід визнати право на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради. Вимога про визнання недійсним сертифікату серії ХМ № 0385032 від 25.12.1998 року позивачем не ставилась, тому в силу ст. 13 ЦПК України, судом не розглядалась.

Outcome: approved