Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 9760 грн. 45 коп. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявився, до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником третьої особи надіслані письмові пояснення, відповідно до яких, зазначає, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого, отже витнрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договром обов'язкового страхування страховою компанією. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, 07 жовтня 2016 року, близько 11 год. 30 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер [NUMBER] рухався по прилеглій території будинку № 32 по пр. Миру в м. Чернігові. Рухаючись заднім ходом на даній ділянці дороги, [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, з метою забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб та створив небезпеку пішоходу [PERSON], яка рухалася позаду автомобіля в попутному напрямку, в результаті чого скоїв на неї наїзд.. В результаті наїзду, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла 2-го поперекового хребця, закритої травми грудної клітки з переломом 4-го ребра зліва без зміщення уламків, закритого перелому основи 5-ої пясткової кістки лівої кисті без зміщення уламків, підшкірної гематоми лівої кисті, саден обох колінних суглобів, які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 1190 від 24.11.2016 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя на строк більше ніж 21 добу, у звязку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 2 Чернігівської міської ради з 07.10.2016 року по 11.11.2016 року. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] 32693 грн. 22 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] 2550 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 510 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 703 грн. 68 коп. процесуальних витрат..\~ Згідно довідки Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 11.04.2017 року № 198 вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні 21 ліжко-день і вартість лікування за цей період становить 9760 грн. 45 коп. (а.с. 9), факт перебування [PERSON] на лікуванні також підтверджується виписним епікризом № 12577 із медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ № 2 (а.с. 62) та оглянутою в судовому засіданні медичною карткою стаціонарного хворгого № 12577 форми № 003/о. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що\~сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. \~Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року,\~визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоровя у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому доводи відповідача з приводу неправильності розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є\~ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або\~майну потерпілого. Враховуючи наведене вище, \~сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою\~забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам\~(потерпілим)\~унаслідок скоєння\~ДТП\~за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов'язкового страхування страховою компанією. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.02.2016 року у справі № 1343цс15. За таких обставин, позовні вимоги Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved