Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

До суду із позовом звернувся заступник керівника Знам'янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське» до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого [PERSON], вказавши, що ст. 131-1 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що однією з функцій прокуратури визначено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. 27.08.2017 близько 21-00 год. [PERSON], перебуваючи біля будинку, розташованого в [ADDRESS], на грунті раптово виниклих неприязних відносин, затіяв сварку з [PERSON] та став ображати останнього нецензурними словами. Під час сварки у [PERSON] виник намір на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, [PERSON] спершу умисно наніс [PERSON] не менше 3-х ударів кулаком правої руки в обличчя, спричинивши [PERSON], згідно з висновком судово-медичної експертизи № 169 від 26.09.2017 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, яке відноситься до категорії легкого, що спричинило короткочасний розлад здоров'я більше 6 днів. Від завданих ударів [PERSON] не втримався на ногах та впав на землю. Після чого [PERSON] умисно наніс не менше 2 ударів ногою в область лівого надпліччя та спини потерпілого, спричинивши останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 152 від 28.08.2017 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововилову в білочну оболонку правого ока, ссаден перенісся, голови, лівого надпліччя, садна міжлопаточної області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вироку Новомиргородського районного суду від 01.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». В межах розгляду кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії та травматології РТМО «Новомиргородське» з 28.08.2017 по 04.09.2017, тобто 7 ліжко-днів, витрати на його лікування склали 1506,22 гривень. Однак кошти вищезгаданому лікувальному закладу [PERSON] на цей час не відшкодовано. Таким чином, [PERSON] своїми діями спричинив матеріальну шкоду державі в особі РТМО «Новомиргородське» в сумі 1506,22 гривень. Тому прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь РТМО «Новомиргородське» кошти в сумі 1506,22 гривень та судові витрати у справі. Прокурор в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить задовольнити позов та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник РТМО «Новомиргородське» оповіщений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 21.12.2017 року. Будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України [PERSON] про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди прокурора, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до вироку Новомиргородського районного суду від 01.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». В межах розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] РТМО «Новомиргородське» цивільний позов про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] від злочину, не заявлявся. Згідно з ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до довідки № 1377-11 від 07.11.2017 року, виданої РТМО «Новомиргородське», [PERSON] знаходився на лікуванні в РТМО у відділенні хірургії та травматології РТМО «Новомиргородське» з 28.08.2017 по 04.09.2017, витрати на його лікування склали 1506,22 гривень. Однак кошти на лікування [PERSON] вищезгаданому лікувальному закладу [PERSON] на цей час не відшкодовано. Аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у тому, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь РТМО «Новомиргородське» кошти в сумі 1506,22 гривень в рахунок погашення заподіяної ним державі матеріальної шкоди. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved