Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] , посилаючись на те, що вона з 4 березня 2000 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем розладились. Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння. На даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Дитина проживає разом із позивачем. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 28.10.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні 17 грудня 2020 року позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позові позивачка. В судове засідання 25.01.2021 подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутність, зазначивши., що в наданий судом строк сторони не примирились, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судовому засіданні 17 грудня 2020 року проти розірвання шлюбу заперечив, пояснив, що між ним та позивачкою дійсно виникали конфлікти, після чергового конфлікту 20 серпня 2020 року позивачка з дитиною переїхала проживати до своїх батьків, проте 20 жовтня 2020 року повернулась до спільного їх місця проживання, він вживає заходи до примирення. В судове засідання 25.01.2021 відповідач не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 42). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 04 березня 2000 року у Виконавчому комітеті Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб (а. с. 25), копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Відповідно до позовної заяви, пояснень представника позивача та відповідача в судовому засіданні 17 грудня 2020 року сторонисімейних стосунків не підтримують з 20 серпня 2020 року. Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 17 грудня 2020 року було призначено подружжю строк для примирення до 25 січня 2020 року. У вказаний строк сторони не примирились. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи 07.10. 2020 між позивачем та адвокатським бюро «Дмитра Матвійчука» укладений договір про надання правової допомоги № 33 (а. с. 9-10). Відповідно до п. 4.1 вказаного договору плата за послуги адвокатського бюро за цим договором обчислюється в порядку погодинної оплати, наданих адвокатським бюро послуг в розмірах, що розраховуються за погодженням з Клієнтом до цього Договору та вказуються у складених адвокатським бюро та наданих клієнту актах виконаних робіт. Відповідач просить стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. (за підготовку та подання вказаної позовної заяви), сплачені ним вказаному бюро по прибутковому касовому ордеру № 1 від 13.10.2020 (а. с. 12). Проте, оскільки всупереч вимогам п. 4.1 та п. 4. 2 вищеказаного договору (а. с. 10) суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що підлягали оплаті за підготовку та подання вказаної позовної заяви, суду не надано складений і підписаний Адвокатським бюро Акт виконаних робіт, - суд вважає, що вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved