Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, яка обґрунтована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2006 року, від якого народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2012 року сторони шлюбні відносини у сторін не складалися та заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2016 року шлюб було розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин, спільні діти залишилися проживати разом із позивачем та перебувають на її утриманні та піклуванні. У зв`язку із тим, що відповідач не виконував обов`язок щодо їх забезпечення, заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до досягнення старшою донькою повноліття. Батько, відповідач по справі, [PERSON] , після припинення шлюбних відносин, тобто з 2012 року час не бажає приймати участь у вихованні доньки та сина, забезпеченні необхідними речами, продуктами харчування, не цікавиться станом їх здоров`я, успіхами у розвитку, навчанні. Жодних обов`язків, що визначені законодавцем, відповідач з 2012 року не виконує. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивач не чинила, всю відповідальність за дітей взяла на себе. Позивач була вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача, оскільки відповідач ухилявся від обов`язку утримувати дітей з 2012 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду у справі № 243/4737/19 від 24.07.2019 року, з [PERSON] було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 88725,00 гривень. Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей, за період з 14.02.2014 року по 24.07.2019 року неустойка (пеня) складає 738676,05 гривень. Крім того, відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що батько байдуже ставиться до дітей протягом тривалого часу, що підтверджується висновками, складеними практичним психологом навчального закладу, який відвідують діти. В 2016 році, позивач уклала шлюб та діти проживають в повноцінній родині. Між чоловіком позивача та дітьми склалися теплі, дружні стосунки, вони проводять дозвілля, будь-які конфліктні ситуації між чоловіком позивача відсутні, діти забезпечені всім необхідним та мають належні умови проживання. Позивач має постійну роботу, позитивні характеристики з місця роботи та має можливість забезпечувати доньку та сина без допомоги відповідача. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , також стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.66). Згідно ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Щука О.В. до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та при ухваленні рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування (а.с.59). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до досягнення старшою донькою повноліття (а.с.7). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 88725,00 гривень (а.с.8-14). Згідно з довідкою, виданою Слов`янським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІИ ступенів Слов`янської міської ради Донецької області № 18 від 25.03.2020 року, [PERSON] є ученицею 7- В класу, [PERSON] , учнем 3-В класу Слов`янського опорного ЗЗСО. За останні три роки батько дітей, [PERSON] , успіхами дітей в школі не цікавився, зв`язку з класними керівниками та іншими педагогами не підтримував, батьківські збори не відвідував. Вихованням дітей займається матір, [PERSON] , яка постійно відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з вчителями та сприяє успіхам і розвитку своїх дітей (а.с.19). Відповідно до довідки, виданої Комунальним початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом (Школа естетичного виховання) «Школа мистецтв м. Слов`янська» № 27 від 17.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] відвідують «Школу мистецтв м. Слов`янська» з 01.09.2016 року. Заяви на вступ до школи надавала [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с.23-24), на прослуховування та вступні іспити дітей приводила мати, вона відвідує батьківські збори та концерти, приводить та забирає дітей з занять (а.с.22). Згідно з довідкою, виданою комунальним некомерційним підприємством Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов`янська» № 01-27/30 від 24.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку в амбулаторії № 4 з народження, декларації на медичне обслуговування з лікарем підписані матір`ю. За медичною допомогою до амбулаторії зверталася мати. Лікар повідомив, що батько дітей, [PERSON] , з приводу стану здоров`я дітей не звертався (а.с.21). З висновку практичного психолога Слов`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Слов`янської міської ради Донецької області [PERSON] , про ставлення неповнолітньої дитини, [PERSON] до батьків вбачається, що дівчинка проживає з матір`ю, вітчимом та братом. Вона комфортно почувається в родині, найавторитетнішою людиною для неї є мати. В ході особистої бесіди та на малюнках дівчинка не згадувала біологічного батька. Лише після навідних питань дитина почала стисло, односкладно відповідати на питання. Ставлення дівчинки до батька нейтральне, теплих почуттів вона до нього не проявляє. Всі емоції, пов`язані з сім`єю, навчанням у [PERSON] яскраві, позитивні (а.с.20). 23.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після чого останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2016 року, виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.28). Згідно з актом про фактичне проживання від 25.02.2020 року та актом обстеження матеріально-побутових умов родини [PERSON] від 25.02.2020 року, [PERSON] , її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] з 2016 року по теперішній час мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Як слідує з довідки ГУ ДФС у Донецькій області від 24.02.2020 року, [PERSON] проходить службу в довідки ГУ ДФС у Донецькій області (а.с.26). Відповідно до характеристики ГУ ДФС у Донецькій області, [PERSON] за місцем роботи характеризується задовільно (а.с.27). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-1647 від 17.08.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.50). Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно її виховання. Так, відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що матеріалами справи достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не спілкується із ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не цікавиться станом їх здоров`я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дітей турботи та уваги, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача, [PERSON] до суду не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved