Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

До суду надійшов позов ТОВ «ОТП «Факторинг України» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01.10.2008року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON], було укладено кредитний договір №ML-405/032/2008 (далі - Кредитний договір), згідно якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 21318,00 доларів США зі строком повернення до 25.09.2023 року зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка визначається як фіксований відсоток у розмірі 5,99% і FIDR за користування кредитними коштами. В забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-405/032/2008 (далі - Договір поруки), за умовами якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком за невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором. 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором. В зв'язку з тим, що у позичальника утворилася заборгованість, яка станом на 17.07.2013р. становить 16652 доларів США 86 центів, що еквівалентно грн. 133 106грн. 30 коп., позивач просив достроково стягнути з відповідачів у солідарному порядку вищезазначену суму заборгованості, судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини його неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи він нього не надходили. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором, оскільки на момент звернення до суду Договір поруки припинив свою дію. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 01.10.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір, за яким останній отримав у кредит 21318 доларів США на строк до 25.10.2023 року. За користування кредитом відповідач зобов'язувався у строки, зазначені Кредитним договором здійснювати часткове погашення кредиту, сплачувати відсотки, пеню за користування кредитом, згідно з графіком платежів (а.с.8-13) . Згідно п.3 Кредитного договору встановлена плаваюча процентна ставка, що складається з фіксованого відсотку та FIDR, при цьому фіксований відсоток встановлений в розмірі 5,99% річних. Отже, згідно Додатку№1 до Кредитного договору процентна ставка склала 15,99%. 01.10.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки, за яким остання взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON], що випливають з Кредитного договору (а.с. 28). 27.04.2009р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», а 26.10.2009р., 25.03.2010р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП БАНК», укладалися додаткові договори, згідно якими змінювались процентні ставки (а.с. 14-26). Так, відповідно до умов остатнього Додаткового договору №3 від 25.03.2010р. (а.с. 22-26) до Кредитного договору, за умовами якого встановлена фіксована процентна ставка на період з 25.03.2010р. по 24.06.2010р. в розмірі 10,41% за користування кредитом, з 25.06.2010р. по 26.12.2010р. - 15,01%, а з 27.12.2010р. та до повного виконання зобов'язання - плаваюча процентна ставка, що складається з фіксованого відсотку та FIDR, при цьому фіксований відсоток встановлений в розмірі 7,51% річних 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором. Таким чином, в силу ст.. 514 ЦК України, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідач [PERSON] умови Кредитного договору та додаткових договорів не виконує, отже станом на 17.07.2013р. виникла заборгованість по кредиту в сумі 11511 доларів США 58центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.07.2013р. складає 92012грн. 05 коп., по відсотках - 1340 доларів США 70 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.07.2013р. складає 10716грн. 21коп. Крім того, у зв'язку з порушенням прийнятих на себе зобов'язань відповідно до п.4.1.1 Кредитного договору [PERSON] нарахована пеня в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочення за період з 28.08.2012р. по 17.07.2013р. в сумі 3800 доларів США 58 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.07.2013р. складає 30378грн. 04 коп. Таким чином, загальна заборгованість за Кредитним договором становить 16652 долара США 86 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.07.2013р. складає 133 106грн. 30 коп. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановлено в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.4.1 Договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором. Однак, відповідно до положень статей 251 та 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України. Отже, в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої ст.. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Положеннями п. 2.1.4.2 останнього Додаткового договору № 3, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] від 25.03.2010р. встановлено, що у випадку невиконання позичальником умов Кредитного договору або цього Додаткового договору понад 30 календарних днів (надалі - «Строк порушення зобов'язань») Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про дострокове виконання боргових зобов'язань у повному розмірі (надалі - «Вимога»), а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний достроково погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після спливу Строку порушення зобов'язання (надалі - «Строк виконання боргових зобов'язань у повному розмірі»), при цьому Дата остаточного повернення Кредиту переноситься на останній календарний день Строку виконання боргових зобов'язань у повному розмірі. Таким чином, банк змінив дату виконання основного зобов'язання. Відповідно до правової позиції, викладеної У справі №6-53цс14 від 17.09.2014р. Верховний Суд України, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с. 29) останньою датою погашення кредиту є 30.07.2012р. Таким чином Строком порушення зобов'язань є 30.08.2012р., а Строком виконання боргових зобов'язань у повному розмірі та Датою остаточного повернення кредиту- 01.10.2012р., отже саме з цієї дати починається обрахування встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. До суду позивач звернувся 19.07.2013р., про що свідчить штамп відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшов позов (а.с. 59). Вище викладене свідчить про те, що на момент звернення до суду з позовом Договір поруки припинив свою дію, отже позов в частині стягнення з [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3441 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial