Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] , згідно якого просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . Після смерті рідного брата позивача відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3524087000:02:000:0214, яка розташована на території Фурманівської сільської ради, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КР №35222. Перед своєю смертю в травні 2019 року [PERSON] повідомив позивачу що вищевказану земельну ділянку після своєї смерті заповідає своїй дружині - [PERSON] , оскільки вона доглядала за ним під час його хвороби, лікувала його підтримувала морально та матеріально, яка також підтвердила вказане й після смерті брата. В липні 2020 року позивач дізналася, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 23.07.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу Кіровоградської області Української Н. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно постанови №6 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.07.2020р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що вона пропустила встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу стало відомо, що спадщина була прийнята її рідною сестрою - [PERSON] , яка в свою чергу під час прийняття спадщини своєю заявою повідомила нотаріуса, що крім неї спадкоємців більше не має. Вищевказана заява відповідача про відсутність інших спадкоємців є дещо дивною, оскільки вона фактично є сусідкою позивача та проживають в одному селі Фурманівка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. 17.08.2020 року позивач в усному порядку звернулась до відповідача з проханням надати письмову згоду до нотаріуса на прийняття позивачем спадщини в порядку ч.2 ст.1270 ЦК України. Проте, відповідач відмовила позивачу у наданні такої згоди. Позивач вважає, що вона позбавлена того, на що вона має право по закону внаслідок незалежних від неї обставин. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона була введена в оману іншими особами відносно складання заповіту на [PERSON] та фактичного вступу нею у право власності на спадкове майно. Крім того, позивачка посилається й на ту обставину, що сама відповідачка заперечила існування інших спадкоємців при поданні заяви до нотаріуса. Ухвалою суду від 13.10.2020 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 13.01.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті, витребовано у нотаріуса копію спадкової справи. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, додатково повідомила, що вона була впевнена в тому, що земельну ділянку успадкує дружина брата, оскільки вона його доглядала, про це брат їй повідомляв та повідомила сама [PERSON] разом з орендарем [PERSON] , вже після смерті. Про те, що шлюб між ними не був зареєстрований, їй відомо не було. Відповідач прийняла спадщину, вказавши, що інших спадкоємців немає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснивши, що позивача було введено в оману, що існує заповіт на дружину брата, тому вона була впевнена, що спадщину отримає його дружина, та враховуючи те, що відповідач повідомила нотаріусу, що інших спадкоємців немає, вважає, що була позбавлена права подати заяву до нотаріуса внаслідок незалежних від неї обставин. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в позові, посилаючись на те, що підстав предбачених законом для надання додатково строку позивачу немає, невизначеність між потенціальними спадкоємцями - не є підставою для надання додатково строку відповідно до постанови Верховного Суду. Свідок [PERSON] суду повідомила, що після смерті її чоловіка [PERSON] спілкувалася з сторонами по справі, які є сестрами покійного та повідомила, що їх брат бажав, щоб земелельна ділянка залишилася їй, як його дружині, спадкоємцю першої черги. Однак коли вона звернулася до нотаріуса в грудні 2019 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вони не зареєстрували шлюб в ораганах РАЦС. Свідок [PERSON] суду повідомив, що в нього в оренді перебуває спірна земельна ділянка, яка належала [PERSON] , в липні 2019 року після смерті останнього, він був свідком розмови [PERSON] з позивачем [PERSON] , в якій дружина покійного повідомила позивачу, що оскільки вона є дружиною покійного, спадкоємцем першої черги, тому земельна ділянка залишається за нею і що позивачу не потрібно подавати заяву до нотаріуса. Суд заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із наданих суду матеріалів судом встановлено, що\~\~відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] , в графі «батько» вказано [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] (а.с.12) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що згідно актового запису №11 від 15.10.1988 року складеного виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб, дошлюбне прізвище дружини [PERSON] змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 7,86 га, сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3524087000:02:000:0214, яка розташована на території Фурманівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №35222 (а.с.8), яка перебуває в оренді в орендаря [PERSON] (а.с.9-10). З позовної заяви вбачається, що померлий є рідним братом позивачки. Між тим, у строк, встановлений законодавством, позивач із заявою про прийняття спадщини після померлого брата до нотаріальної контори не звернулась. Згідно постанови №6 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.07.2020р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що вона пропустила встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.14). Як вбачається з копії спадкової справи №154/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявами про прийнятя спадщини [INFO] звернулася сестра померлого [PERSON] та [INFO] співмешканка [PERSON] . Заповіт від імені спадкодавця не складався. Свідоцтво про право на спадщину за законом майна [PERSON] [INFO] отримала його рідна сестра [PERSON] . Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Відповідно до частин першої та третьої статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначала, що пропустила цей строк, оскільки була введена в оману щодо наявності заповіту померлого на його дружину, яка йому повідомила, що є спадкоємцем першої черги саме вона, однак у зв`язку з відсутністю реєстрації шлюбу між братом та його дружиною, успадкувала майно брата її рідна сестра відповідачка по справі, яка нотаріусу повідомила, що відсутні інші спадкоємці. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2020 року у справі №466/5674/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Тобто не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину на що фактично посилалася позивачка та її представник, як і не є поважною причиною введення позивача в оману, оскільки такі аргументи заявника не підтвердженні належними та допустимими доказами, адже свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що в оману позивача не вводила, оскільки сама вважала, що буде спадкоємцем майна померлого. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Отже, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Інших достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Отже, наведена позивачем причина пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, з урахуванням викладеного підстав для задоволення позову судом не встановлено.

Outcome: dismissed