Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

До суду надійшов березні 2020р. позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначено, що10.05.2012 року на майно позивача було накладено арешт, а саме на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 12480734, підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна ЄДРВП №20532471 від 10.05.2012 року, накладеного Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).29.07.2019 року заявник через адвоката Поповську О.М. звернувся із запитом про надання довідки про залишок боргу по аліментам до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №30532471 за виконавчим листом №2-8-1171 від 14.03.2001 року про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання доньки, яка досягла повноліття [INFO] . 13.08.2019 року позивач отримав відповідь на адвокатський запит, в якому повідомлялось, що закінчився строк для даного виду стягнення у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, тому виконавче провадження було закінчено. Позивач зазначає, що належно сплачував аліменти і брав участь в утриманні дитини, а відповідач після досягнення донькою повноліття [INFO] року з повторним пред`явленням виконавчого документу до виконання не зверталась. Позивач вважає, що арешт на вказану квартиру закінчено 06.10.2014 року. Позивач також стверджує, що відповідачка без згоди позивача продала Ѕ частину житлового будинку, яка належала їм на праві спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 23.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін . В судове засідання 22.04.2020 року, 28.05.2020 року та 22.07.2020 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Позивач 13.04.2020р. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач та третя особа не повідомили причини своєї неявки. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.07.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою м [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №20507301, 15.04.2014 року, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області; та договору дарування, №5-955, 12.08.2011 року, Державний нотаріус Лангольф Ю.Д. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.07.2019 року № 173168138, сформовану [PERSON] , Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 10.05.2012 року на майно позивача було накладено арешт, а саме на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 12480734, підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна ЄДРВП №20532471 від 10.05.2012 року, накладеного Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Судом встановлено, що з позивача на підставі постанови Центрального районного суду м.Миколаїва стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.18) до її повноліття. Відповідно листа від 13.08.2019 №28583 Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначено, що відсутня можливість надати належним чином завірені матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом №2-8-1171 від 14.03.2001р. щодо стягнення аліментів, оскільки завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передається і підлягають знищенню. Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.(.с.16). Також у вказаному листі зазначається, що 14.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №30532471 та виконавчий лист №2-8-1171 від 14.03.2001 року було повернуто стягувачу у зв`язку з досягненням дитиною повноліття та закінченням строку для даного виду стягнення. Згідно листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.05.2020р. на адресу суду (а.с.37) повідомляється що виконавче провадження ВП №30532471 та виконавчий лист №2-8-1171 від 14.03.2001 року про стягнення аліментів дійсно перебувало у відділу до 06.10.2014р.тобто до досягненню дитиною повноліття та закінчився передбачений законом строк його виконання та виконавчий повернуто стягувачу та ВП було знищено без збереження будь-якої інформації. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладений арешт у 2012 році не є актуальним та накладений на майно [PERSON] , щодо якого на даний час закрите виконавче провадження ВП №30532471, а тому таке обтяження обмежує його права як власника та позов є обґрунтованим , та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved