Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує, що 01 вересня 2013 року померла її сестра [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно. У лютому позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ втрачено. Позивач отримала копію у відділі Держгеокадастру у Коростишівському районі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, заяви сторін, визнання позову відповідачем, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла 01 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). 27 лютого 2014 року позивач подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 13 травня 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Коростишівського нотаріального округу з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри. Однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Це підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.8). У Коростишівській газеті (№45 від 08 листопада 2013 року) було розміщено оголошення про те, що загублений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №560658, зареєстрований у книзі реєстрацій за №010721100170, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним (а.с.16). Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2841га (кадастровий номер 1822585600:04:000:1261) та 2,1916га (кадастровий номер 1822585600:03:000:0261). Дані земельні ділянки зареєстровані 28 жовтня 2008 року (а.с.10-15). Право власності [PERSON] підтверджується також і копією державного акту на право власності серії ЯД №560658, однак останнє було втрачено. Згідно повідомлення Державного кадастрового реєстратора у державному акті на право власності на земельну ділянку (серія ЯД №560658), виданому [PERSON], на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,4757га виявлено, що кадастрові номера земельних ділянок 1822586000:03:000:0261 та 1822586000:04:000:1261, що зазначені в державному акті було визначено з помилкою, кадастрові номера земельних ділянок 1822585600:03:000:0261 та 1822585600:04:000:1261 вважати вірними (а.с.5). Відповідно до вимог частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно статей 316, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На даний час позивач не має можливості оформити спадкові права на вказану нерухомість, оскільки було втрачено правовстановлюючий документ, дублікат отримати немає можливості, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного вище, суд вважає, що надані позивачем докази не викликають сумніву у їх достовірності, позовні вимоги в частині визнання права власності на земельні ділянки підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 16, 328, 1216-1222, 1262, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved