Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Заявник [PERSON], зазначивши заінтересованою особою Бережанське об?єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, звернувся до суду із заявою у якій просить встановити юридичний факт приналежності йому трудової книжки серії БТ-І №2514709, виданої 24 липня 1981 року на ім?я «Семенец Богдана Романовича», [INFO] такою, що належить [PERSON], [INFO], як одній і тій самій особі. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що заявник не може реалізувати своє право на отримання пенсії, оскільки у трудовій книжці його прізвище не відповідає паспортним даним, що є перешкодою для прийняття до уваги органом пенсійного фонду трудової книжки заявника. У вступному слові у підготовчому судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, дав пояснення, аналогічні змісту заяви. У вступному слові у підготовчому судовому засіданні представник заявника [PERSON], просив заяву задовольнити. У підготовчому судовому засіданні представник заінтересованої особи Бережанського обєднаного УПФ Тернопільської області [PERSON] у своєму вступному слові дала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними обставинам, викладеними у відзиві на заяву. Загалом не заперечила щодо встановлення факту належності заявнику трудової книжки. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, взявши до уваги відзив на заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і такими що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 20 серпня 1960 року у селі Котів Бережанського району Тернопільської області (згідно даних свідоцтва про народження серії І-УР №869493 від 29 серпня 1960 року). Згідно паспорта громадянина України серії МС 475816, виданого 19 січня 1999 року Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області ім?ям заявника є [PERSON]. Після початку трудової діяльності заявника, 24 липня 1984 року було заведено трудову книжку серії БТ-І №2514709, де прізвище, ім?я та по батькові заявника були вказані російською мовою «Семенец Богдан Романович». З метою отримання пенсії заявник звернувся до Бережанського об?єднаного управління Пенсійного фонду України, однак згадана невідповідність паспорту вказаних у його трудовій книжці прізвища, ім?я та по батькові, унеможливлюють призначення йому пенсії по віку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (дружина заявника) та [PERSON] (троюрідний брат) пояснили, що заявника добре знають протягом багатьох років, також їм відомо, що у трудовій книжці заявника записи на першій сторінці не відповідають паспортним даним, так як прізвище, ім?я та по батькові є «Семенець Богдан Романович». Суд також приймає до уваги й позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви [PERSON] і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка серії БТ-1 №-2514709, заведена 24 липня 1981 року на ім?я «[PERSON], 20.08.1960 г.р.» фактично належить заявнику [PERSON], [INFO], як одній і тій самій особі. У цьому суд переконали пояснення заявника, покази допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили обставини, на які посилається заявник, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved