Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Черкаської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій зазначено наступне: відповідно до поквартирної картки (Форма 17) за адресою [ADDRESS] зареєстровані: наймач [PERSON] , [INFO] , піднаймачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі акту про фактичне проживання особи від 22.04.2021, складеного у присутності членів комісії: заступника начальника відділу житлового обліку Департаменту ЖКК Глущенко В.О. та головного спеціаліста відділу житлового обліку Департаменту ЖКК Савенко І.М., було встановлено, що відповідачі, які прописані в кімнаті гуртожитку [ADDRESS] , не проживають в ній з 2014 року. При перевірці інформації було також встановлено, що наймач [PERSON] тривалий час не сплачує комунальні платежі. Тобто, та обставина, що відповідачі залишаючись зареєстрованими у кімнаті [ADDRESS] , але фактично не проживають за місцем реєстрації більше шести місяців дає підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просять суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідачі відзиву до суду не скерували. Представник позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами до суду не зверталися. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам міст належить право комунальної власності, зокрема, на житловий фонд. Відповідно до ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 61 Житлового Кодексу України, користування житловим приміщенням державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого виданий ордер. Судом встановлено, що відповідно до поквартирної картки (Форма 17) за адресою [ADDRESS] зареєстровані: наймач [PERSON] , [INFO] , піднаймачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з Листом Відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла Департаменту економіки та розвитку № 53 від 20.04.2021 зазначено, що в реєстрі приватизованого державного житлового фонду м. Черкаси відсутня інформація щодо приватизації квартир за адресою: [ADDRESS] . Водночас, Актом про фактичне проживання особи від 22.04.2021 встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] з 2014 року ніхто не проживає. Відповідно до наданих листів зі служб надання послуг в м. Черкаси вбачається, що по квартирі [ADDRESS] існує наступна заборгованість: КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» - 21374,74 грн; КП «Черкаська служба чистоти» - 6516,50 грн.; ТОВ «УК «Нова якість» Благоустрій» - 1360,66 грн; ТОВ «УК «Нова якість» - 3734,83 грн. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, виходячи із вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.). Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позову та про можливість їх задоволення.

Outcome: approved