Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованості пов'язаних з навчанням в сумі 40 908 (сорок тисяч дев'ятсот вісім) грн. 94 коп. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №23-КС від 30.07.2014 року [PERSON] зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Наказом начальника Академії від 30.07.2014 року №184 (по стройовій частині) [PERSON] зараховано у списки особового складу Академії, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта. Також, між Міністерством оборони України в особі начальника Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та курсантом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, що підтверджується відповідним контрактом, копія якого додається до позовної заяви. 20.03.2017 року [PERSON] було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зобов'язання ним провести відшкодування вартості навчання. Наказом начальника Академії від 13.04.2017 року №14-КС (по особовому складу) з курсантом [PERSON] розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу. Наказом начальника Академії від 13.04.2017 року№93 (по стройовій частині) [PERSON] відраховано з числа курсантів, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Академії. У зв'язку відмови відповідача від подальшого проходження військової служби, [PERSON] необхідно відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в Академії за період з 30.07.2014 року по 13.04.2017 року в сумі 40 908 грн. 94 коп. Однак відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри повернути кошти на його утриманням у вищому навчальному заклад, ухилитися від виконання зобов'язань, а тому просить позов задоволити. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що ним за власним бажанням 20.03.2017 року було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зобов'язання ним провести відшкодування вартості навчання. Наказом начальника Академії від 13.04.2017 року №14-КС (по особовому складу) із ним розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, а тому витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 40 908 (сорок тисяч дев'ятсот вісім) грн. 94 коп. поверне у найкоротший час. Просить позво задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №23-КС від 30.07.2014 року [PERSON] зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Наказом начальника Академії від 30.07.2014 року №184 (по стройовій частині) [PERSON] зараховано у списки особового складу Академії, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта. Також, між Міністерством оборони України в особі начальника Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та курсантом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, що підтверджується відповідним контрактом, копія якого додається до позовної заяви. 20.03.2017 року [PERSON] було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зобов'язання ним провести відшкодування вартості навчання. Наказом начальника Академії від 13.04.2017 року №14-КС (по особовому складу) з курсантом [PERSON] розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу. Наказом начальника Академії від 13.04.2017 року №93 (по стройовій частині) [PERSON] відраховано з числа курсантів, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Академії. Як вбачається із довідки від 08.08.2017 року №611/фес, що станом на 20.07.2017 року в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного наявна заборгованість за утримання у вищому навчальному закладі відповідача [PERSON] у розмірі 40 908 (сорок тисяч дев'ятсот вісім) грн. 94 коп. Згідно п. 1 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, особою, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання. Вимогами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачений обов'язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов'язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 8 Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих з військових навчальних закладів курсантів призводить до порушення економічних інтересів держави. Вищезазначені спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань та направлені на захист майнових прав позивачів, а саме стягнення коштів в якості відшкодування витрат, понесених державою на утримання у вищому навчальному закладі. За своїм змістом понесені позивачами витрати є шкодою, завданою відповідачем державі. Контракт, у зв'язку з невиконанням умов якого заявлено вимогу про стягнення коштів, є цивільно-правовим договором. Вказана правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі № 6-2154цс16. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім цього, відповідно до ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 40 908 (сорок тисяч дев'ятсот вісім) грн. 94 коп. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в користь держави.

Outcome: approved