Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка з відповідачем мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, остання зареєстрована за місцем проживання на території проведення АТО. На теперішній час виникла нагальна потреба у виїзді дитини за кордон, однак це не можливо без згоди батька, оскільки дитина не досягла 16-річного віку. Також у позивачки існує потреба у вїзді та виїзді разом з дитиною в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської області, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, а також про надання дозволу їй разом з донькою на багаторазовий вїзд та виїзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської області до досягнення дитиною 16-річного віку. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Служба у справах дітей Троїцької районної державної адміністрації Луганської області свого представника у судове засідання не направила, від представника до суду надійшла заява про вирішення позовних вимог на розсуд суду та розгляд справи без його участі. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 319772 позивачка та відповідач по справі є батьками [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою, яка зареєстрована у м. Луганську, тобто на тимчасово не підконтрольній українській владі території. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про здоровя дитини, її виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток, з метою забезпечення повноцінного розвитку дитини, має бажання та можливість здійснити виїзд дитини за кордон. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у\~\~позивачки\~\~є складнощі в отриманні згоди відповідача\~\~на виїзд\~\~дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд\~\~неповнолітній\~дитині позивачки\~за кордон без згоди батька. Крім того, згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №415ог від 12 червня 2015 року вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Виходячи із встановлених фактів, саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини. З огляду на викладене, діючим законодавством також не встановлено обмеження щодо вїзду/виїзду малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Таким чином, оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на вїзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють вїзд/виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, а тільки встановлено особливий порядок перетинання лінії зіткнення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки також і в цій частині.

Outcome: approved