Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, просила визнати автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску, спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]; розділити його, залишивши [PERSON] транспортні засоби автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, ПФ 01 фермер-причіп автомобільний; та стягнути із [PERSON] на її користь компенсацію за половину вартості всіх транспортних засобів в розмірі 162500 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] погодили вартість автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, ПФ 01 фермер-причіпу автомобільного на підставі Висновків субєкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 11.08.2017 (обидва), згідно яких вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN Sharan складає 120500 грн., ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 7100 грн. При цьому [PERSON] під час визначення розміру компенсації при розподілі автомобіля NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був відчужений відповідачем, просила врахувати вартість, визначену Висновком судової авто товарознавчої експертизи №062/17 від 23.10.2017, як середню ринкову вартість аналогічного автомобіля, яка складає 85921,25 грн. Остання в суді заявила, що погоджується на отримання компенсації без попереднього внеску такої суми на депозитний рахунок суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявила, що відповідач згоден сплатити компенсацію за половину вартості автомобіля VOLKSWAGEN Sharan та ПФ 01 фермер-причіпу автомобільного, від ціни, яка погоджена учасниками судового процесу. Водночас заявила, що автомобіль NISSAN Almera був проданий під час шлюбу за ціною 34000 грн., яка підтверджується Довідкою-рахунком від 21.05.2014, а отримані гроші були потрачені на потреби сімї. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження І-СР №064264, виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] та [PERSON] 22.11.2001 було укладено шлюб. 25.12.2014 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2014 шлюб було розірвано. Вказане рішення вступило в законну силу 17.03.2015 за ухвалою Апеляційного суду Черкаської області. Цим же судовим рішенням було підтверджено встановлені фактичні обставини судом першої інстанції , зокрема те, що сторони з березня 2014 проживають окремо, а шлюб з цього моменту має формальний характер. Цей факт підтверджує [PERSON] у свої позовній заяві про розірвання шлюбу від 28.10.2014. Таким чином суд встановлює період шлюбних стосунків між [PERSON] та [PERSON]. з 22.11.2001 по березень 2014. В цей період згідно матеріалів справи були придбані наступні транспортні засоби: автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] 26.07.2008 (зареєстрований 07.10.2008), ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску 11.12.2002 (зареєстрований 17.12.2002). Дані транспортні засоби придбані за спільні кошти подружжя, що не заперечується сторонами. Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України вказані транспортні засоби суд визнає обєктом права спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає розподілу. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. З огляду на досліджене, а також враховуючи добровільну позицію позивача отримати грошову компенсацію, а відповідача сплатити її, суд вважає, що рухоме майно має бути поділено порівну з визначенням та стягненням на користь позивача компенсації, яка визначається із половини вартості транспортних засобів, припиненням спільної сумісної власності позивача на них та залишенням цілого майна відповідачеві. Згідно висновків субєкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 11.08.2017 (обидва), вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN Sharan складає 120500 грн., ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 7100 грн. Таким чином із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню половина їх вартості, відповідно 60\~250 грн. + 3550 грн. Що стосується розподілу автомобіля NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] суд приходить до наступних висновків. Вказаний автомобіль придбаний 15.10.2005 (дата реєстрації). Також судом встановлено, що 21.05.2014 відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль за 34000 грн., що підтверджується довідкою-рахунком за цією ж датою. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] не надавала згоду на вчинення даного правочину, оскільки сторони з березня 2014 року проживали окремо, не вели спільне господарство та не підтримували шлюбні стосунки. [PERSON] в свою чергу не надано доказів того, що кошти за проданий автомобіль він витратив в інтересах сім'ї. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що спірний автомобіль відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України є спільним майном подружжя та проданий без згоди [PERSON], а тому остання має право на компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля. Згідно довідки-рахунку серії ВІА № 432741 від 21.05.2014 автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] було продано за 34000 грн. З матеріалів справи не вбачається та сторонами не доведено, що в момент відчуження спірного автомобіля покупцем відповідачу була сплачена інша сума коштів, ніж сума яка визначена сторонами відповідного договору купівлі-продажу та указана в зазначеній довідці-рахунку. При цьому суд не бере до уваги вартість аналогічного автомобіля у розмірі 85921,25 грн., визначеною автотоварознавчою експертизою судового експерта [PERSON] від 23.10.2017, який покладено в основу вимог позивача в частині визначення розміру суми компенсації, з огляду на те, що на момент проведення такої експертизи ринкова вартість спірного автомобіля NISSAN Almera розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, що не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми. Суд прийшов до таких висновків з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК). Таким чином із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація проданого автомобіля NISSAN Almera в розмірі 1/2 від ціни, яка зазначена в довідці-рахунку від 21.05.2014, а саме 34000 грн. / 2 = 17000 грн. Загальна сума компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 80800 грн. (60\~250 грн. + 3550 грн. + 17000 грн.). Позивач, яка є інвалідом ІІ групи, звільнена від оплати судових витрат, а тому під час подачі позову судовий збір не сплачувала. Відповідач також є інвалідом ІІ групи, а тому він також звільнений від оплати судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що Висновок автотоварознавчої експертизи судового експерта [PERSON] від 23.10.2017 суд не використовував як доказ, у розподілі судових витрат, повязаних із залученням експертів необхідно відмовити.

Outcome: partial