Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 183, 316, 317, 319, 325, 358, 361, 364 ЦК України, просить: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно, придбане в період перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме: квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «SKODA», модель «OCTAVIA», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - поділити майно, набуте [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу; - в порядку поділу майна виділити частку [PERSON] у спільному майні подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; - в порядку поділу майна виділити частку [PERSON] у спільному майні подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу майна грошову компенсацію вартості Ѕ частини відчуженого автомобіля марки «SKODA», модель «OCTAVIA», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 28000 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1360 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2014 року. Крім того, починаючи з вересня 2012 року сторони проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання однією сім`єю та в період шлюбу за спільні кошти 27 травня 2017 року сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] , вартість якої становила 216000 гривень. Крім того, 13 червня 2020 року за спільні кошти сторони придбали у спільну сумісну власність легковий автомобіль «SKODA OCTAVIA», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. 24.04.2021 року без згоди позивача відповідач продав своєму приятелю [PERSON] належний сторонам на праві спільної сумісної власності автомобіль. Після продажу автомобіля кошти в інтересах сім`ї не використовувалися та половина грошових коштів за проданий автомобіль їй позивач не передав. Оскільки відповідач добровільно відмовляється від вирішення питання про розподіл майна, вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 24 травня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22 червня 2021 року. 17 червня 2021 року позивач подала до суду клопотання про долучення доказів, у якому також зазначила, що за період спільного проживання з відповідачем однією сім`єю та в період шлюбу отримувала заробітну плату та інші доходи, які були одним із джерел спільних з відповідачем коштів, за які були придбані спірна квартира та автомобіль. Крім того, мати позивача, [PERSON] , здійснювала утримання спірної квартири, кошти на яке їй надавала позивач. 22 червня 2021 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12 липня 2021 року за клопотанням відповідача. 12 липня 2021 року у підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. У поданій заяві позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. У поданій заяві позовні вимоги визнав повністю та просив задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 113, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.08.2014 року, копія якого долучена до позовної заяви. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.14). Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 10.08.2016 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.15). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 15 квітня 2021 року, копія якої долучена до матеріалів справи, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: з 15.12.1992 року постійно - [PERSON] , [INFO] ; з 07.08.2018 року постійно - [PERSON] , [INFO] ; з 07.08.2018 року постійно - [PERSON] , [INFO] ( а.с.16). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 27 травня 2017 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 627, [PERSON] , відповідачем у справі, придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-20). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2017 року, індексний номер витягу 88212180, копія якого долучена до матеріалів справи, право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.21-22). За змістом п.3 вказаного договору купівлі-продажу продаж квартири вчинено за ціною 216000 гривень. Як вбачається з п. 8 договору купівлі-продажу квартири, покупець повідомляє, що він купує квартиру, що є предметом цього Договору, за письмовою згодою своєї дружини [PERSON] , справжність підпису на заяві якої засвідчено приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. 27 травня 2017 року за реєстраційним номером 626. Крім того, під час шлюбу сторони придбали легковий автомобіль «SKODA OCTAVIA», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1796 куб. см. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що легковий автомобіль марки «SKODA», модель «OCTAVIA», 2007 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1796 куб. см., номер кузова (шасі) [NUMBER] , зареєстрований 13 червня 2020 року на ім`я [PERSON] за державним реєстраційним номером [NUMBER] (а.с.23). Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу №3243/2021/2543659 від 21.04.2021 року [PERSON] , відповідач у справі, продав [PERSON] транспортний засіб - легковий автомобіль марки «SKODA» модель «OCTAVIA», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова (шасі) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за продавцем 13.06.2020 року (а.с.24-25). Відповідно до п.3.1 вказаного договору ціна транспортного засобу складає 56000 гривень. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2012 року по 1 квартал 2021 ріку, [PERSON] , позивач у справі, отримувала дохід у виді заробітної плати державної та соціальної матеріальної допомоги, девідендів, благодійної допомоги, у тому числі гуманітарної допомоги у період перебування у зареєстрованому шлюбі та на час придбання спірного майна ( а.с.48-49). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 14.06.2021 року у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована з 07.06.2017 року по теперішній час [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.1988 року, копія якого долучена до позовної заяви, є матір`ю позивача (а.с.50 - 51). Як вбачається із квитанцій АТ «ПРИВАТБАНК» за 2020-2021 роки здійснено оплату житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] , від імені [PERSON] , матері позивача (а.с.52-110). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ч.2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч.2 цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до частини 3 вказаної статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 Сімейного кодексу України). Як передбачено у ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що під час шлюбу відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 27 травня 2017 року придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за письмовою згодою дружини [PERSON] , позивача у справі. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , за [PERSON] , відповідачем у справі, під час шлюбу, 13 червня 2020 року було зареєстровано право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «SKODA», модель «OCTAVIA», 2007 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1796 куб. см, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач зазначила, що одним з джерел придбання вказаного майна є її заробітна плата та інші отримані нею доходи, що також підтвердила відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 2012 року по 1 квартал 2021 року, які долучені до матеріалів справи. Відповідач факт придбання спірного майна під час шлюбу за спільні кошти подружжя не заперечував та визнав позовні вимоги в повному обсязі. За таких обставин, квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та легковий автомобіль марки «SKODA», модель «OCTAVIA», сірого кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1796 куб. см, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] необхідно визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що частки позивача та відповідача у спільному сумісному майні є рівними, позивач та відповідач не домовлялися про поділ майна, то суд, врахувавши їх інтереси, вважає, що кожна сторона спору має право власності на одну другу частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи, що транспортний засіб - легковий автомобіль марки «SKODA», модель « OCTAVIA», 2007 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, а відповідач у справі розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача, то способом захисту порушених прав позивача є стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути компенсацію Ѕ вартості спірного автомобіля в розмірі 28000 гривень. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №3243/2021/2543659 від 21.04.2021 року, вказана сума становить половину вартості спірного автомобіля, за яку він був відчужений, а саме 56000 гривень. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, то суд приходить до висновку, що сторонами досягнуто згоди щодо вартості спірного автомобіля, що підлягає поділу. З урахуванням наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки спірні квартира та транспортний засіб придбані під час шлюбу за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності на спірну квартиру зареєстроване, а на спірний автомобіль на момент його відчуження без згоди позивача було зареєстроване за відповідачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 680 гривень 00 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved