Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано 14.11.2000. На даний час в казаному будинку зареєстрована та проживає вона, а також зареєстрований колишній чоловік відповідач по справі, який в даному будинку не проживає з 08.06.2015. Реєстрація відповідача в належній їй квартирі обмежує її право як власника по розпорядженню майном та впливає на розрахунок субсидії. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розгляд справи розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач повідомлялася шляхом направлення позовної заяви з додатками та судових повісток за місцем реєстрації, однак до суду не з`явився, причина неявки суду невідома. В зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14 листопада 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14 листопада 2000 року. Відповідно до довідки Крижопільської селищної ради Вінницької області від 21.07.2021 року № 676 за домогосподарством [ADDRESS] , є головою домогосподарства. Відповідач по справі не проживає з 2015 року. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 11.10.2021 року, [PERSON] надає свою згоду і просить виписати його без його присутності. Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] зазначено, що відповідач був їхнім сусідом, однак з 08.06.2015 в вказаному будинку не проживає з 08.06.2015. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до рекомендацій, викладених у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в будинку понад десять років. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що вона не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим вона може бути визнаною такими, що втратили право користування ним.

Outcome: approved