overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Зарудчівської сільської ради Любешівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], за яким рахувався житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані на [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, однак через відсутність державної реєстрації успадкованого не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами покійного [PERSON], що знаходяться в [ADDRESS], в судовому порядку. Позивач [PERSON] згідно письмової заяви позов із зазначених підстав підтримала, просить його задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Зарудчівської сільської ради Зімич А.М. зідно поданої заяви позов визнав, не заперечив проти встановлення права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], просить справу розглянути без його участі. На підставі частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю із наступних підстав. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Іваничівської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її матері [PERSON], відповідно до договору дарування, належала земельна ділянка площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. При житті 29 вересня 2008 року [PERSON] склала заповіт за яким, вище зазначену земельну ділянку заповіла позивачу. Позивач звернулася до Іваничівської держнотконтори з заявою про отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність належного правовстановлюючого документу у спадкодавця на майно. Враховуючи, що за життя [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на майно, то просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,11 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в заяві, просить позов задовольнити. Представник Іваничівської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,11 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши надані докази, приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить чинному законодавству, а тому може бути прийняте судом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 грудня 1996 року серії ВЛ № 340 виданого Іваничівською селищною радою, була власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в смт. Іваничі (а.с.13). 30 листопада 2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] вище зазначену земельну ділянку (договір дарування земельної ділянки а.с.11-12). [INFO] року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER] а.с.6). При житті 29 вересня 2008 року [PERSON] склала заповіт за яким, належну їй присадибну земельну ділянку, яка знаходить в [ADDRESS] заповіла позивачу по справі. Однак при житті [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку земельну ділянку на своє ім'я та не оформила правовстановлюючий документ. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, через відсутність у власника належного правовстановлюючого документу, однак вона належно прийняла спадщину після смерті матері, то позов необхідно задовольнити і визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,11 га, яка знаходиться в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

До суду звернулася [PERSON]О з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 20 березня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи 20 березня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 134. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу,\~\~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст.\~111,\~112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін,\~\~позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявниця зазначає, що[INFO] померла її мати [PERSON]. З метою отримання допомоги на поховання заявниця звернулась до Управління Пенсійного Фонду України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, але їй було відмовлено в отриманні допомоги з тих підстав, що у свідоцтві про смерть матері замість прізвища «[PERSON]» вказано прізвище «[PERSON]». Свого часу при видачі паспорту її матері було допущено помилку у написанні прізвища, замість «[PERSON]» вказано прізвище «[PERSON]», свідоцтво про смерть видано на підставі паспорту. [PERSON] зазначає, що у свідоцтві про укладання шлюбу її дівоче прізвище записане з паспорту «[PERSON]», так як при видачі їй паспорту було допущено помилку у написанні її прізвища, і в паспорті вказано прізвище «[PERSON]». Заявниця, спираючись на вище викладені обставини та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] та, після уточнення вимог, просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики від 15.03.2012 року, у загальній сумі 396000,00 грн. та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики вона позичила відповідачеві 30000,00 доларів США, які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання представник позивача не з'явилась, викликана, надала заяву якою вимоги довірителя підтримала повністю, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позов визнав в частині боргу в розмірі 30000,00 доларів США в перерахунку по курсу НБУ на сьогоднішній день, просив закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявним в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15.03.2012 року укладено договір позики на суму 30000,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобов'язань. Позивач намагалась врегулювати спір шляхом переговорів, але відповідач гроші до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 396000,00 грн., що є еквівалентом 30000,00 доларів США по курсу НБУ на день ухвалення рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на її користь борг за договорам позики від 02.04.2014 року, у загальній сумі 5650000,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики вона позичила відповідачеві 500000,00 доларів США, еквівалентом чого на день ухвалення рішення є 5650000,00 грн., які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання позивач не з'явилась, викликана, надала заяву якою вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою позов повністю визнала, просила закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявним в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 02.04.2014 року укладено договір позики на суму 500000,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобов'язань. Позивач намагалась врегулювати спір шляхом переговорів, але відповідач гроші до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 5650000,00 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики від 30.10.2013 року, у загальній сумі 100000,00 грн. та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики вона позичила відповідачеві 100000,00 грн., які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання позивач не з'явилась, викликана, надала заяву якою вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою позов повністю визнала, просила закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявним в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 30.10.2013 року укладено договір позики на суму 100000,00 грн. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобов'язань. Позивач намагалась врегулювати спір шляхом переговорів, але відповідач гроші до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 100000,00 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] тетяна [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 лютого 1993 року зареєструвала шлюб, який було зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, актовий запис №5. Мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказує, що на початку 2017 року зверталася до Гребінківського районного суду Полтавської області з аналогічним позовом, який за її заявою у звязку з примиренням сторін було залишено без розгляду. На даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони не проживають як подружжя, зберегти сім'ю неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Ляшко». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 1993 року, згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії ІІ-КЕ №320962, виданим 27 лютого 1993 року, актовий запис №6, який було зареєстровано в Комишнянській селищній раді Миргородського району Полтавської області (а.с.15). Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ №426118, виданного 28.11.1993 року (а.с.9), та [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження серії І-КЕ №070554, виданим 24.04.2001 року Тополівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області (а.с.10). На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, шлюб існує формально. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі 640,00 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До суду звернулася [PERSON], яка є законним представником [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту, що [PERSON] та [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є однією і тією ж особою та є рідним батьком [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що вона, як законний представник малолітнього сина, звернулася до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено за наявності розбіжностей у написанні прізвищ «[PERSON]» та «[PERSON]». В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви. Заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в суд не з'явилися, однак про розгляд справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, суд встановив, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть. (а.с.7) Відповідно до паспортних даних, прізвище померлого «[PERSON]». (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області 27.04.1991 р. було зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], якій після реєстрації присвоєно прізвище «[PERSON]», при цьому у паспорті в подальшому зазначено прізвище «[PERSON]» (а.с.6) У свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], батьком зазначено [PERSON] та матір»ю - [PERSON]. (а.с.5) Відповідно до довідки КП «Дирекція№ від 18.10.2013 р., власником особового рахунку [ADDRESS] є [PERSON] (знятий з обліку 10.10.2013 р.), а його син - [PERSON], [INFO], зареєстрований в даній квартирі з 22.02.2007 р. (а.с.8) Експертний висновок Національної академії наук України «Українське бюро лінгвістичних експертиз» від 31.01.2013 р., виконаного на запит [PERSON], зробленого за його життя, слідує, що записи прізвища «[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]» є ідентичними. Розбіжності в документах зумовлені неправомірним застосуванням етимологічного принципу при українсько - російському та російсько - українському перетворенні та подальшою хибною реконструкцією прізвища під впливом російської вимови та написання. Що є типовим явищем в умовах українсько - російської двомовності. (а.с.12) Приймаючи до уваги викладене, суд вважає встановленим той факт і приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, який помер [INFO] і є батьком [PERSON], [INFO]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON], із заявою про визнання її дядька - [PERSON], жителя [INFO] безвісно відсутнім, в якій вказала, що [PERSON] поїхав на заробітки в м. Кременчук Кіровоградської області у квітні 1998 року, і додому не повернувся. З того часу\~\~жодних відомостей, листів від [PERSON] не надходило. Оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження останнього не вдалось. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для прийняття спадщини його сестрою [PERSON] Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Заявниця надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник зацікавленої особи заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про задоволення заяви із слідуючих підстав: З заяви [PERSON] вбачається, що в місті постійного проживання [PERSON], даних про місце його перебування з 1998 року немає. З метою встановлення місцезнаходження зниклого, заявниця по справі звернулась з заявою до Кузнецовського MB УМВС України в Рівненській області та з отриманої відповіді від 29 вересня 2015 року за № 54/13166 вбачається, що звернення по факту безвісного зникнення [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO], який у квітні 1988 року поїхав на заробітки в м. Кременчук Кіровоградської області, та не повернувся, зареєстровано до ЄРДР за № 12015180050000755 від 14.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення по ч. 1 ст. 115 КК України. В результаті проведених розшукових заходів встановити місцезнаходження розшукуваного [PERSON], не представилося можливим і на даний час його місцезнаходження не відоме. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці для прийняття спадщини його сестрою [PERSON] Таким чином, сукупність перелічених доказів підтверджує відсутність відомостей про перебування [PERSON] в місці його\~\~постійного проживання понад один рік. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, наведених заявником, її докази об»єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним по справі доказам.

Outcome: approved