Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Заступник прокурора Київського району міста Харкова звернувся до суду в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради КЗОЗ «[PERSON] міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» до [PERSON] Валерійовича про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 3 079,80 гривень, посилаючись на те, що вироком Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2015 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України засудженого було звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 3 роки. Потерпілому по цій справі [PERSON]були завдані тяжкі тілесні ушкодження та в період з 09 лютого 2014 року по 18 лютого 2014 року перебував на лікуванні в КЗОЗ «Харківськійміській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]». Вказаний заклад охорони здоровя витратив 3 079,80 гривень на лікування потерпілого, а тому прокурор просить стягнути вказані кошти з відповідачаСеменець [PERSON] Валерійовича на користь держави в особі [PERSON] міської ради. Представник позивача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву (а.с.27-28). Представник позивача КЗОЗ «[PERSON] міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]»в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву (а.с.30). Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2015 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України засудженого було звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 3 роки. Потерпілому по цій справі [PERSON] були завдані тяжкі тілесні ушкодження та в період з 09 лютого 2014 року по 18 лютого 2014 року перебував на лікуванні в КЗОЗ «[PERSON] міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» та вказаний заклад охорони здоровя витратив 3 079,80 гривень на лікування потерпілого. Вказані обставини підтверджуються копією вироку, який набрав законної сили (а.с.6-8) та довідкою про фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України - Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 525,526,1048,1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved