Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

З 1980 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач «Маріупольське міжрайонне управління водного господарства» , згідно із договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 101 від 21.08.2006 року, є виконавцем надання послуг з утримання будинку. Відповідач, згідно ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та умов договору, зобов»язаний надати йому послуги з утримання будинку, де він мешкає та прибудинкової території, що відповідають за якістю встановленим нормативам. До березня 2015 року він своєчасно сплачував за житлово-комунальні послуги.Відповідач свої зобов»язання не виконував зовсім. Невиконання виявлялося в тому, що протягом 3 років з 2014 року відповідач не надавав таких послуг як:здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир приміщень;своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов»язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини.Замість того ,щоб надавати послуги, відповідач 16.07.2014 року від»єднав його від енергопостачання, мотивуючи це «предаварійним станом автоматичних вимикачів», про що йому була видана довідка. До сих пір вимикачі не повернули і до енергопостачання не підключили. Ремонт даху завжди вони виконують своїм коштом, замінюючи м»яку кровлю самостійно. Але його терпець лопнув, коли відповідач розламав його підвал та зробив на його місці бомбосховище, яке знаходилось на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства. Робітники Маріупольського міжрайонного управління водного господарства розтрощили його підвал кувалдами, металеві стелажі порізали та винесли в кучу, туди ж викинули його консервацію, картоплю і так далі та поставили металеві двері. Він написав листа начальнику Маріупольського міжрайонного управління водного господарства з проханням дати ключа від двері для вільного доступу в його підвал, на що отримав відмову. Він намагався розтлумачити начальнику Маріупольського міжрайонного управління водного господарства [PERSON], про те, що він порушив його право на власність підвалу, згідно роз»яснення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року рішення №4-рп 2004 року, та ч. 2 ст. 382 ЦК України, на що отримав відмову.Він неодноразово звертався до відповідача надати йому послуги передбачені договором, але відповідач не виконує вимог чинного законодавства, не надає обов»язкові послуги, руйнує його власність, що в даному випадку приводить до порушення його законних прав та інтересів і що найгірше несе загрозу безпеці його здоров»я та життя ( травмування, каліцтва тощо).Натомість, його звернення ігнорувались, а заяви залишені без розгляду. Неналежне виконання відповідачем, а точніше повне невиконання взятих на себе зобов»язань є порушенням його прав, як споживача житлово-комунальних послуг, згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про захист прав споживачів» і завдало йому шкоду у вигляді руйнування його підвалу, розламаних стелажів, розтрощених дверей та стін, а також від»єднання від енергопостачання. Таким чином,він вимушений звернутися до суду,та просить суд : 1.Розірвати договір № 101 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21.08.2006 року; 2.Відшкодувати йому збитки у сумі 50\~000 гривень; 3.Зобов»язати відповідача підключити його до енергопостачання; 4.Судові витрати за цим позовом покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] неодноразово зазначав,що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на пропозицію суду стосовно підтримки або зміни позовних вимог , неодноразово зазначав, що позовні вимоги не змінює, але у судовому засіданні позовні вимоги зазначив наступні: розібратися та здійснити; виконати умови договору начальником водного господарства, а якщо не буде виконано-розірвати договір; електрику треба підключити; повернути підвал та відновити як було, підвал його;розібратися з цією справою, пояснивши суду, що : він є власником квартири [ADDRESS], де і мешкає. Квартира приватизована. У 2006 році він уклав з відповідачем договір №101 про надання послуг,але роками не з*являлися ні начальник ні робітники.Тому він перестав сплачувати квартплату та з цього приводу відповідач звертався до суду. Начальник [PERSON] послав до нього електрика,який вимкнув йому електрику,тобто зняв пакетник на електрику-це відбулося 16 липня 2014 року,про що було складено акт.На даний час він вже підключений до електрики ,але не відповідачем.Коли будували їх будинок та виділили йому квартиру та іншим мешканцям,то тоді виділили їм підвальне приміщення,йому 3х4 приміщення було виділене для зберігання. Бомбосховище було збудовано окремо. [PERSON] вивіз плити-блоки,узяв у руки прапор,кувалди,людей та розторощив його підвал,встановив прапор та повідомив про бомбосховище. Усі його полиці,консервація були викинуті, блоки, цеглини,двері. [PERSON] вважає,що це його особистий підвал. Він написав бомбосховище та закрив підвал,заварив вхід до нього. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]за довіреністю, [PERSON] також неодноразово зазначив,що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на пропозицію суду стосовно підтримки позову або зміни позовних вимог,неодноразово пояснював,що позов не змінює,але у судовому засіданні позовні вимоги зазначив наступні : зобов*язати відповідача узгодити побудову з [PERSON] та розірвати договір №101, пояснивши суду : вони звернулися до суду про розірвання договору так як вважають,що умови договору не виконуються по обслуговуванню прибудинкової території.16.07.2014 році було відімкнуто електрику,але перед аварійний стан не було підтверджено.У [PERSON] було підвальне приміщення,яке було передано у безоплатну сумісну власність власників будинку.Тобто,[PERSON] є співвласником. У результаті руйнування,були знесені три стіни,зрізані металеві стелажі,винесена консервація,речі у прохід.Зараз вони ще не знають,яку роль зіграють знесені стіни.Відповідач не виконує об*єм тих робіт,які повинен виконувати. Сміття не вивозиться,дах тече у квартирі №8 на другому поверсі.Вони самостійно провели ремонт .Біля дома смердюча калюжа.Труба з бомбосховища виходить під газову трубу.Вигрібна яма в 2-3 метрах від водопроводу. До збитків у розмірі 50000гривень увійшло наступне :потребується зніс стіни бомбосховища,демонтаж та побудова 3 стін,встановлення металевих стелажів та лічильника. Що стосується електрики,то вони вже підключилися до неї,але це не відповідачем було зроблено. У судовому засіданні представник відповідача,за довіреністю,[PERSON] позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову, пояснивши суду наступне : Що стосується позовних вимог про розірвання договору № 101 про надання послуг. В тексті позовної заяви позивач послався на ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ,де вказані права та обовязки виконавця, тобто Маріупольського ММУВГ, але немає посилання на те, який конкретно пункт цієї статті порушено відповідачем. Також відсутні і вказівки на те, який саме пункт оскаржуваного договору було порушено. До того ж ,ст.20 цього ж Закону «права та обовязки споживача» не надає права споживачам на розірвання договору. Позивач в позові зазначає,що «невиконання ( мається на увазі не виконання ММУВГ обовязків за договором) виявилося в тому ,що протягом 3 років з 2014року відповідач не надавав таких послуг, як:здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартирних приміщень,своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, повязаних з отриманням послуг,що виникли з його вини.Треба зазначити,що п.16 договору № 101, згідно якого у разі порушення виконавцем умов договору складається акт-претензія. Вимоги до цього акту, порядок підписання та розгляду викладені в цьому пункту. Жодного акту-претензії позивач суду не надав. Таким чином вважає звинувачення ММУВГ в невиконанні обовязків за договором безпідставними та не доказаними належним чином. Що стосується відсутності контролю за технічним станом інженерного обладнання,як зазначено в позовній заяві: «Відповідач 16.07.2014 від*єднав мене від енергопостачання, мотивуючи це «предаварійним станом автоматичних вимикателів», про що мені була видана довідка». Сам позивач тут протиричіть сам собі. Бо з одного боку МУВГ не контролює технічний стан інженерного обладнання, а з другої відключає споживача від енергопостачання саме через предаварійний стан обладнання.Крім того,на даний час квартира позивача підключена до електропостачання.Що стосується роботи з усунення виявлених неполадок,повязаних з отриманням послуг,що виникли з вини їхнього підприємства, то позивач навів приклад, що ремонт даху завжди він виконує своїм коштом. Але суду не надано жодних документів,які підтверджують його витрати на виконання ремонтних робіт або на придбання матеріалів. У позивача відсутні докази пошкодження даху з вини відповідача. Натомість ММУВГ надано суду акти прийомки виконаних робіт, в яких зазначено виконання робіт по ремонту даху коштами [PERSON] в судовому засіданні заявив про те, що відповідачем не прибирається прибудинкова територія та надав суду в обґрунтування цієї заяви так званий протокол адміністративної комісії Іллічівської сільської ради. Згідно з Положенням про адміністративні комісії, затвердженим Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року за номером 5540-XI,згідно ст.6 вказаного Положення Адміністративні комісії діють в складі голови , заступника голови, відповідального секретаря і не менш як 6 членів комісії, тобто, в склад комісії повинно входити 9 чоловік мінімум. А цей папір має або три там підписи, або чотири. Ну і взагалі там багато порушень .Треба зазначити ,що адміністративні комісії мають завданням розглядати справи про адміністративні порушення на підставі протоколу про адміністративні порушення та в присутності особи,яка притягується до відповідальності. В даному випадку цей документ не містить жодного слова про адміністративне порушення та складався без представника ММУВГ, і взагалі їхнє підприємство про те,що складається якійсь протокол взагалі повідомлене не було. Також до цього протоколу приєднані фотознімки, зроблені приблизно за 150 метрів від житлового будинку, які не мають жодного відношення до прибудинкової території. І головне: та земельна ділянка, яку позивач називає прибудинковою територією Іллічивською сільскою Радою в користування МУВГ не надавалася, на балансі не обраховується, податки за неї відповідач не сплачуює. До того ж, в наданих суду розрахунках витрат убирання прибудинкової території відсутнє, тобто, позивач дану послугу не оплачує. Таким чином, у ММУВГ відсутній обовязок по прибиранню вказаної території і кого можливо притягувати до адмінвідповідальності , то тільки Іллічивського сільського голову [PERSON] Що стосується позовних вимог про відшкодування збитків в розмірі 50\~000 грн, то сам факт спричинення збитків не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Позивач пояснює виникнення у нього збитків наступними обставинами. В його «власності» був підвал будинку в якому він мешкає. Але цей підвал був зруйнований робітниками відповідача, які влаштували там бомбосховище, при цьому були розтрощені стіни, якісь там його металеві стелажі та знищена його картопля та банки з консервацією.Звертають увагу суду на назву позовної заяви «про розірвання договору…». Яким чином повязані збитки [PERSON] з договором про надання послуг.. Вважає, що ця вимога не має жодного відношення до предмету позову та не повинна була розглядатись у судовому засіданні. [PERSON] обґрунтовує свої вимоги Рішенням Конституційного суду № 4-рп від 02.03.2004р. ,згідно якого підвали багатоквартирних будинків є загальною сумісною власністю всіх мешканців будинку. Але цей обєкт не можна розглядати в якості підвалу. Ще при будівництві цього будинку в 1982р. там було передбачене розміщення противорадіаційного сховища (надалі - ПРС). Але в ті часи та й в роки незалежності цивільному захисту приділялось недостатньо уваги, і тільки зараз це питання стало життєво важливим. З свого боку вони подали суду документи, за якими повністю підтверджено планування ПРС в будинку ще за радянських часів, правомірність його облаштування у підвалі, навіть більше обов*язок. При облаштуванні ПРС, мешканцям будинку було заздалегідь запропоновано забрати свої речі, що вони і зробили. Жодна несуща стіна не була зруйнована, все майно мешканців, яке зберігалося в підвалі акуратно виставлене. Коштом МУВГ з підвалу було вивезено цілий самоскид сміття. Також суду [PERSON] не було представлено хоч якогось розрахунку та документів, які б підтвердили заявлений розмір збитків. Та й взагалі, Порядком використання захисних споруд цивільного захисту для господарських,культурних та побутових потреб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2009 р. N 253, не передбачене надання захисних споруд населенню для зберігання якихось речей. Таким чином, [PERSON] самовільно та безпідставно зайняв ПРС для своїх речей не дивлячись на те, що йому, як і іншим мешканцям будинку були безоплатно побудовані та надані сараї для зберігання всього, чого заманеться. Вимоги позивача про компенсацію збитків в розмірі 50\~000 тис.грн. є необґрунтованими, безпідставними і задоволенню не підлягають.Що стосується вимог про підключення [PERSON]В до енергопостачання. На даний час квартира позивача має енергопостачання, що не заперечується ним самим та підтверджується наданими відповідачем документами. У судовому засіданні представник відповідача начальник Маріупольського міжрайонного управління водного господарства [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та просить суд в задоволені позову відмовити, пояснивши суду :Відповідач-це державна бюджетна неприбуткова організація.У зв*язку з тим,що Іллічівська сільська рада ,на виконання постанови КМУ 12/53/98, не прийняла на баланс житловий будинку 3 по вул.Худолея у с.Іллічівське ,тому даний будинок перебуває на балансі у відповідача. Так як і мешканці будинку, балансоутримувач є спільним власником підвального приміщення, де ,згадно облікової картки на даний будинок, повинно бути противорадіаційне сховище, яке відповідачем було облаштовано у зв*язку з розпорядженням Першотравневої райдержадміністрації та у зв*язку з проведенням антитерористичної операції . З 01.07.2016 року відповідач буде звільнений від утримування будинку,так як співвласники будинку будуть визначатися з такою організацією. Що стосується укладеного договору,то відповідач виконую всі свої обов*язки в межах сум,затверджених розрахунків,які погоджені з мешканцями та сільською радою.Позивач не відвідує збори співвласників,тому йому ці обставини не відомі. Прибудинкову територію відповідач не обслуговує та мешканці будинку за це не платять. Збитки,які вказані позивачем у розмірі 50000гривень безпідставні, не обґрунтовані та не підтверджені нічим. Що стосується вимог про підключення квартири позивача до електропостачання,то у судовому засіданні він сам заявив,що квартира підключена та відповідачем надані докази,що позивач споживає електроенергію,це згідно рахунків. Позивач три роки не сплачує квартплату та з цього приводу є судові накази. Позивачем не надано жодного доказу стосовно його позовних вимог. Представник відповідача,за довіреністю, [PERSON] позовні вимоги не визнала та просить суд відмовити в задоволені вимог, підтримавши всі пояснення представників відповідача,додавши,що про підвищення тарифів ,було зроблено оголошення у пресі та відбулися збори мешканців,ніяких заперечень з приводу цього не було. У судовому засіданні були дослідженні:квитанція про сплату судового збору у розмірі 551,20 грив/а.с. 1/, лист про інформацію о власності підвалу/а.с. 4/, довідка/а.с. 5/,договір/а.с. 6-7/,положення про Маріупольське міжрайонне управління водного господарства/а.с. 44-49/,протокол засідання комісії по розгляду звернень мешканців житлового будинку стосовно встановлення тарифу на квартирну плату/а.с.50/, оголошення у газеті про підвищення тарифів на квартплату/а.с. 51/, бухгалтерська довідка про плату,згідно договору про надання послуг з січня 2015 по березень 2016 року/а.с. 52/,акт №5 приймання виконаних робіт/а.с. 53-54/, акт №4 приймання виконаних робіт /а.с. 55/, акт №3 приймання виконаних робіт/а.с. 56/, акт №2 приймання виконаних робіт /а.с.57/,акт №1 приймання виконаниї робіт/а.с.58-59/, акт технічного стану кровлі житлового будинку/а.с. 60/, опис робіт по ремонту м*якої кровлі житлового будинку/а.с. 61/,протокол засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації/а.с. 62-65/,наказ Донецького обласного управління водних ресурсі про основні заходи цивільного захисту в 2015 році та план основних заходів цивільного стану Облводресурсів на 2015 рік/а.с. 66-67/, план основних заходів з підготовки ЄДС ЦЗ Маріупольського міжрайводгоспу у 2015 році/а.с. 68-70/, акт комплексної захисної споруди цивільної оборони/а.с. 71-73/, інвентарна картка обліку основних засобів/а.с. 74/, бухгалтерська довідка про загальну кількість спожитої електроенергії по квартирі №7 по вул.[PERSON]В./а.с. 75/,журнал обліку нарахованої квартплати/а.с. 76-80/попередження/а.с. 81/,повідомлення/а.с. 82/, акт про відмову в отримані документів/а.с. 83/,квитанція про отправку кореспонденції/а.с. 84/,повідомлення/а.с. 85/, акт звірки взаємних розрахунків/а.с. 86/, акт про відмову про отримання документів/а.с. 87/,повідомлення/а.с. 88/, акт звірки взаємних розрахунків/а.с. 89/, акт про відмову про отримання документів/а.с. 90/, розрахунок витрат на утримання житлового будинку/а.с. 91/, розрахунок тарифу на утримання житлового будинку у 2015 році/а.с. 92/, повідомлення/а.с. 93/, акт звірки/а.с. 94/,акт про відмову про отримання документів/а.с. 95/, розрахунок витрат на утримання житлового будинку /а.с. 96/, розрахунок тарифу на утримання житлового будинку /а.с. 97/, протокол засідання комісії по розгляду звернень мешканців житлового будинку стосовно встановлення тарифу на квартплату/а.с. 98/, протокол засідання адміністративної комісії з фотознімками/а.с. 99-112/, ордер/а.с. 113/, довідка Іллічівської сільської ради. В Законі України «Про житлово-комунальні послуги» зазначене наступне : Стаття 1. : 1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; аварія - пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; Стаття 7: 1. До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: 1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; Стаття 9: 1. Контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень. Стаття 13: 1. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 2. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Стаття 14: 1. Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). 2. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Стаття 16: 1. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. 2. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). 3. Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; 2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; 3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів. 4. У разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніш як за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг. Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 5. У разі перевищення нормативно встановлених термінів, за винятком настання форс-мажорних обставин, виконавець/виробник несе відповідальність згідно із законом. 6. Місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, мають право тимчасово визначати інші норми споживання, якості та режими надання житлово-комунальних послуг з урахуванням технічних можливостей підприємств, кліматичних та інших місцевих умов. 7. Термін дії рішення щодо обмеження інших параметрів та нормативів споживчих властивостей, режимів надання житлово-комунальних послуг не може перевищувати один рік. Стаття 18: 1. У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. 2. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. 3. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. 4. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. 5. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Стаття 19: 6. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Стаття 20: 1. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; 4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 2. Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. 3. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Стаття 21: 1. Виконавець має право: 1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; 2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону); 3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону; 4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; 6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг; 7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; 8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. 2. Виконавець зобов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Стаття 23: 1. Власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. 2. Власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. 3. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону. Стаття 24: 1. Балансоутримувач має право: 1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. 2. Балансоутримувач зобов'язаний: 1) укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; 2) утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); 3) вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; 4) забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; 5) забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; 6) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Правилами користування приміщеннями житлових будинків ,які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45 зазначене наступне : 4. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного утримання будинку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. 5. Власник квартири має право за погодженням з членами сім'ї здавати внайм (в оренду) квартиру або кімнату квартири та укладати інші договори відповідно до законодавства. Користування наймачем (орендарем) квартири (кімнати) здійснюється згідно з договором найму (оренди). 6. З метою виконання функцій із забезпечення утримання та використання власного, неподільного і загального майна власники квартир можуть утворювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до законодавства. 7. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку за призначенням,забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. 12. Балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків; зниження якісних показників послуг, порушення встановлених договором строків усунення несправностей або перевищення допустимих перерв у наданні послуг - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації в розмірі, встановленому законодавством. Згідно Рішення Конституційного суду України по справі N 1-2/2004 від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 : 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 27 УПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Суд ,заслухавши позивача, представника позивача,представників відповідача,з урахуванням у сукупності усі докази,які були дослідженні у судовому засіданні,приходить до наступного : Відповідач-Маріупольське міжрайонне управління водного господарства є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку №3 по вулиці Худолея у с.Іллічівське Першотравневого району Донецької області,співвласником допоміжних приміщень ,які передані безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир даного багатоквартирного будинку, який також є одночасово і виконавцем житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку,споруд ,згідно договору №101 від 21.08.2006 року та невідкладною частиною даного договору є копія рішення органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на послуги,що додаються до договору та надавав та надає послуги ,відповідно до затвердженого Іллічівською сільською радою рішення про структуру тарифів ,періодичність та строки виконання робіт. В даних послугах, по яких затверджені тарифи Іллічівською сільською радою- утримання прибудинкової території не передбачено. Також встановлено,що в даному будинку при його будівництві було передбачене розміщення противорадіаційного сховища,яке було приведено в належний стан у період проведення антитерористичної операції на території Донецької області та ,відповідно до вимог протоколу засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації,наказу Донецького обласного управління водних ресурсів про основні заходи цивільного захисту в 2015 році та план основних заходів цивільного стану Облводресурсів на 2015 рік, плану основних заходів з підготовки ЄДС ЦЗ Маріупольського міжрайводгоспу у 2015 році.Також в суді встановлено,що позивач [PERSON] також є не власником,як він зазначає,а співвласником допоміжних приміщень ,які передані безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир даного багатоквартирного будинку, що на час звернення до суду з позовом його квартира вже у 2015 році була підключена до електропостачання. Таким чином, відповідач довів перед судом належними та допустимими доказами не визнання позовних вимог. Позивачем [PERSON] та його представником [PERSON]. не доведено перед судом належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги,згідно поданої позовної заяви, що необхідно розірвати договір №101 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21.08.2006 року,так як відповідач не виконує умови даного договору; про відшкодування збитків у сумі 50\~000 гривень, зобов*язання відповідача підключити його до електропостачання та судові витрати покласти на відповідача. Так як позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог ,зазначених в позовній заяві,а ні самого договору,належним чином засвідченого з доданням невід*ємної його частини,зазначеної в п.2,3 даного договору, ні підтвердження завданих збитків, ні підтвердження того,що квартира позивача відключена на даний час від електропостачання.Крім того, позивачем та його представником у судовому засіданні неодноразово були названі інші позовні вимоги,не звертаючі на те,що на з*ясування судом того,чи змінюються позовні вимоги,вони наполягали.що позовні вимоги не змінюються. Також судом були роз*ясненні ст. ст.10,60 ЦПК України та неодноразово з*ясовувалося,чи бажають вони здобути та надати докази на підтвердження своїх позовних вимог,на що вони відмовлялися, зазначаючи ,що всі докази ними надані. Суд критично відноситься до протоколу засідання адміністративної комісії Іллічівської сільської ради ,яке проводилося на підставі заяви [PERSON],так як даний протокол складено неупереджено,не запрошено представника відповідача, опис та знімки до протоколу не відображають наявну картину,вони зроблені епізодно та суд не має можливості бачити,чи до даного будинку вони відносяться чи ні та на якій відстані від будинку робилися знимки. Крім того не зазначені які норми ДБН порушені та чим само, та ким само. Рівноправність сторін у цивільному процесі гарантується демократичним характером цивільного процесу України. Рівноправність сторін обумовлена принципами диспозитивності, змагальності, обов'язком суду використовувати всі можливості для всебічного, повного, об'єктивного, безпосереднього з'ясування всіх обставин справи. Завдання правосуддя рівною мірою поширюються як на позивача, так і на відповідача. Суд зобов'язаний забезпечити захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав незалежно від того, чи займає особа в процесі положення позивача або відповідача. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі зазначено : П.2: Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. П.6: Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК) ( 1618-15 ), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК ( 1618-15 ) оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК ( 1618-15 ) про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином,судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у судовому засіданні позивач та його представник не довели перед судом належними та допустимими доказами обґрунтування своїх позовних вимог, тому в задоволені позовних вимог треба відмовити у повному обсязі. При звернені до суду з даним позовом, позивачем були сплачені судові витрати тільки за позовні вимоги майнового характера. Позовних вимог заявлено три: одна майнового характеру,дві вимоги-немайнового характеру. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: -за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана:юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; -за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати;фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір»: У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином,з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Outcome: approved