Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 гривень щомісяця, а також за минулий рік. В обґрунтування заяви вказує, що з відповідачем 04 червня 2005 року уклали шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх кількох років сімейне життя між сторонами постійно погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Для забезпечення утримання дітей після розірвання шлюбу позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на ї користь на утримання дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гаєвська) зареєстрували шлюб 04 червня 2005 року /а.с.6/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.7,8/. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд вважає наступне. Відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня - 1492\~гривень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2017 року 1689 гривень, з 1 травня 1777 гривень, з 1 грудня - 1860\~гривень. Відповідач є працездатним, зобовязаний утримувати дітей на рівні, достатньому для їх соціального розвитку, обовязок утримувати дітей мають нести як батько, так і мати. Враховуючи вказані обставин, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дітей у розмірі 1400 гривень щомісяця, тобто по 700 гривень на кожну дитину щомісяця. Щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. При цьому, позивачем доказів, визначених ст. 191 Сімейного кодексу України не надано. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 551 гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial