Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 14.09.1994 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 112. В зв»язку з укладенням шлюбу вона змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу у них є повнолітній син. З лютого 2015 року припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та почали проживати окремо один від одного. Причиною розпаду сімейних відносин стало несумісність характерів, у них виникають постійні сварки, через що вони втратили повагу одне до одного та почуття любові, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об»ємі, підтвердивши пояснення позивачки, просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 14.09.1994 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 112, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу у сторін є повнолітній син. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами через різність характерів, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили повагу одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Сторони обоє просять суд розірвати укладений між ними шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства та з лютого 2015 року проживають окремо одне від одного. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану та витрати, пов»язані з розглядом справи в суді, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, так як позивачка є інвалідом 2-ї групи, часто хворіє і позовні вимоги задоволено в повному об`ємі. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved