Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] на день її смерті. В обґрунтування заяви зазначив, що з 01.07.2018 р. по день смерті його матері [PERSON] він проживав з нею за адресою [ADDRESS] , оскільки мати хворіла та потребувала стороннього догляду. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . В жовтні 20.20 р. він звернувся до приватного нотаріусу з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус роз`яснила йому, що для відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] ому необхідно надати рішення суд про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, оскільки шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини закінчився. Просить суд встановити факт спільного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини. 25.11.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області заява залишена без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.12.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду. Заявник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримали, просив їх задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин про день та час розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис № 1625. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.07.2019 р., виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №1564. За змістом повідомлення Першої маріупольської державної нотаріальної контори №116/01-09 від 28.01.2021 р. за даними Спадкового реєстру спадкова до майна померлої [INFO] [PERSON] нотаріусами України не заводилась. Відповідно до інформації відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг № 053-99.01-00874 від 07.10.2020 р. [PERSON] , [INFO] з 24.10.1977 року по 14.08.2019 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрацію у зв`язку зі смертю [INFO] . Згідно з повідомленням Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. від 08.10.2020 р. № 191/01-16 про надання роз`яснень, нотаріус інформує [PERSON] що строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] сплив 10.01.2020 р., а оскільки ним не надані документи фактичного прийняття спадщини, [PERSON] рекомендовані шляхи вирішення даного питання. Відповідно до довідки голови ОСББ «Куїнджі 142» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] фактично не мешкав за адресою реєстрації з 01.07.2018 р. по 10.07.2019 р. Так на підтвердження факту проживання за адресою: [ADDRESS] заявником наданий акт про фактичне місце проживання, виданий ОСББ «Купріна 23А» від 22.10.2020 р., відповідно до якого [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] фактично мешкав зі своє матір`ю [PERSON] по день її смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, ніким не оскаржується, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити даний факт неможливо. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved