Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

ЖБК «Маяк-2» звернувся до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення в заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги з вересня 2016 року по липень 2018 року з рахуванням 3% річних та індексу інфляції в розмірі 9 716,90 грн., посилаючись на те, що відповідачем не виконуються зобов'язання по сплаті квартирної плати та комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася вказана заборгованість. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.09.2018 р. відкрито провадження по справі. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Оскільки відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.12, ст. 81 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідачі [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг та є власником [ADDRESS]. Житлово-будівельний кооператив «Маяк-2» є обслуговуючим кооперативом та здійснює управління та експлуатацію будинку, ремонт та реконструкцію будинку, утримання прибудинкової території, надає житлово-будівельні та комунальні послуги, розташований по [ADDRESS] За період з вересня 2016 року по липень 2018 року включно, за відповідачем утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 376,46 грн., що підтверджується розрахунком. Станом на час звернення до суду заборгованість відповідачами не погашена. Між сторонами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово - комунальні послуги, а відповідач ними користується, при цьому у відповідності до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач комунальних послуг зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України власники квартир зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 4 ст. 319, 322 ЦК України - власність зобов'язує і власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, зокрема на відповідачів покладено обов'язок по сплаті отриманих житлово-комунальних послуг. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. В постанові від 11.04.2018 р. по справі № 758/1303/15-ц вказано, що ст. 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання і поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або законом. В постанові від 16.05.2018 р. по справі № 686/21962/15-ц вказано, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на усі види грошових зобов'язань в незалежності від природи їх виникнення - на підставі договору або делікту. Отже, позивач має гарантоване право на стягнення інфляційних втрат та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з вересня 2016 року по липень 2018 року включно відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3 % річних та інфляційну складову - 3 840,44 грн. згідно з розрахунком. Отже, загальний розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, який підлягає стягненню з відповідача становить 9 716,90 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 9 716,90 грн. та понесені витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1 500 грн.

Outcome: approved