Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Заступник прокурора Харківської області , що діє в інтересах держави, в особі Вовчанської районної державної адміністрації , звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії [PERSON] сільської ради Вовчанського району від 06.02.2014 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва , яка розташована в с. Хотімля, вул. Набережна, 25/3, площею 0,07 га, для ведення садівництва; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 03.03.2014 року № 18486923 , площею 0,07 га , яка розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Хотімля, вул. Набережна, 25/3, (кадастровий номер 6321688401:00:000:0829); скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] ([ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER]) на нерухоме майно від 03.03.2014року №11328818; визнати відсутність у [PERSON] (м. Харків, вул. О. Яроша, 5. кв 51 ідентифікаційний номер [NUMBER]) права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Хотімля, вул. Набережна, 25/3, (кадастровий номер 6321688401:00:000:0829); витребувати із незаконного користування [PERSON] ([ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER]) земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Хотімля, вул. Набережна, 25/3, (кадастровий номер 6321688401:00:000:0829). Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, позов просила задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради та [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали, надавши суду належно оформлене заперечення . Третя особа - відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання не зявилися, але надали заяву , в якій вказали , щоб справа розглядалася без участі їхнього представника. Вислухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Визнання недійсним та скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради Вовчанського району від 06.02.2014 року щодо затвердження проекту із землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва, свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 03.03.3014 року за № 18486923 , та скасування рішення про державну реєстрацію права користування за відповідачкою [PERSON] на нерухоме майно від 03.03.2014 року за № 11328818, позивач обґрунтовує порушенням [PERSON] сільською радою встановленого законом порядку прийняття вищезазначеного рішення, на підставі якого було надано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,07 га для ведення садівництва. Визнання недійсним рішення , свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, є позбавленням відповідача [PERSON] права власності на земельну ділянку , що розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с.Хотімля, вул. Набережна 25/3. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже, виходячи із змісту вказаної норми Конституції України особа може бути позбавлена права власності, лише у випадках передбачених законом, при наявності відповідних правових підстав. Статтею 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини Україні є Земельний Кодекс України. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 Земельного Кодексу України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Підстави примусового припинення права на земельну ділянку саме у судовому порядку передбачено статтею 143 Земельного Кодексу у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Як вбачається із змісту вищезазначених статей Земельного кодексу України порушення порядку передачі земельної ділянки у власність не тягне за собою припинення права власності на земельну ділянку. Тому, відсутні правові підстави для визнання недійсним та скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради від 06.02.2014 року , свідоцтва про право власності на земельну ділянку та рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою від 03.03.2014 року за № 11328818. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд, аналізуючи надані докази приходить до висновку, що заявлені в позові вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач, що діє в інтересах держави не надав доказів про те, що передачею у власність [PERSON] вказаної земельної ділянки були порушені, невизнані або оспорювались права держави. Також суд враховує, що прокурор не надав доказів на підтвердження того, що передачею у власність шляхом винесення рішень сесії [PERSON] сільської ради 06.02.2014 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва , були порушені права держави, тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі . Суд, враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed