Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася [PERSON].‚ посилаючись на те, що з 31 січня 1993 року по 7 травня 2013 року вона з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 1. Під час шлюбу в 1995 році за спільні кошти позивачка та відповідач збудували житловий будинок [ADDRESS] що є спільним майном подружжя. 18 грудня 2007 року виконавчий комітет Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області на підставі рішення № 45 від 29 жовтня 2007 року видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON], яке було зареєстроване Білоцерківським міським бюро технічної інвентаризації в книзі № 2 за реєстром № 228 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №21473843, що підтверджується витягом № 17099382. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 101,9 м2, жилою площею 71,8 м2 вартістю 56964 гривень 50 копійок. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що з 31 січня 1993 року по 7 травня 2013 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 1, під час якого вони в 1995 році за спільні кошти збудували будинок [ADDRESS] загальною площею 101,9 м2, жилою площею 71,8 м2 вартістю 56964 гривень 50 копійок У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 101,9 м2, жилою площею 71,8 м2 вартістю 56964 гривень 50 копійок, є спільним майном подружжя, то за сторонами слід визнати право власності по ? частині вищевказаного будинку, і оскільки позов визнається відповідачем, то його слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved