Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

До Тульчинського районного суду 26.02.2016 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 1994 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного життя у них народився син - [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні [PERSON] Раніше відповідач добровільно надавав допомогу на утримання сина, тому позивач не зверталася до суду про стягнення аліментів. На даний час син, який [INFO] досяг повноліття, продовжує навчання у Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова, за денною формою, термін навчання до 30.06.2017, у зв'язку з цим, син потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки має постійну роботу і отримує заробітну плату. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у позивача і відповідача [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від [INFO], виданого Шпиківською селищною радою Тульчинського району (а.с. 5). Згідно довідки № 395 від 26.02.2016, виданої виконавчим комітетом Шпиківської селищної ради, [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Також, згідно довідки № 11-24/547 від 29.08.2013, виданої Одеською національною академією зв'язку ім. О.С. Попова, [PERSON], є студентом, навчається за кошти державного бюджету за денною формою навчання. Строк навчання до 30.06.2017 (а.с. 6). Відповідно до довідки № 14 від 26.01.2016, відповідач є працівником Тульчинської дорожньо-експлуатаційної ділянки і отримує заробітну плату (а.с. 4). В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав визначених у ч. 3 ст. 181 СК України, де зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Частиною 3 ст. 199 СК України, встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 цієї ж статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі статей 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави суму судового збору - 551,20 грн., а також на користь позивача витрати на правову допомогу - 250 грн. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial