Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Запорізький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача,\~вказавши, що\~24.01.2018 р. до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя за сприянням у працевлаштуванні звернулась [PERSON] Наказом Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя від 14.02.2018р. № НТ180214 з 08.02.2018р. відповідачу був наданий статус безробітного, 15.02.2018р. наказом №НТ180215 їй було призначено виплату допомоги по безробіттю з 15.02.2018р. по 09.02.2019р., як застрахованій : собі залежно від страхового стажу. Наказом від 21.11.2018р. № НТ181121 відповідачу було припинено виплату допомогу по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з встановленням факту подання : собою недостовірних даних та документів, Протягом періоду перебування на обліку з 15.02.2018 по 23.10.2018, як безробітна [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 20674 грн. 21.11.2018р. до Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України. 21.11.2018р. за результатами розслідування страхового випадку фахівцями Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості було складено Акт № б\\н розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», згідно якого [PERSON] приховала відомості про те, що вона зареєстрована як фізична особа- підприємець з 14.05.2003р., тобто відносилася до категорії зайнятого населення. Оскільки, безробітна [PERSON] своєчасно не повідомила центр зайнятості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, вона зобов`язана повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 15.02.2018 по 23.10.2018 у розмірі 20674 грн. 31.01.2019р. Запорізьким міським центром зайнятості прийнято наказ № 57-0 від 31.01.2019р. «Про відшкодування матеріального забезпечення». 31.01.2019р. відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 20674 грн., в добровільному порядку у 15- денний строк з моменту отримання листа. 02.02.2019р. відповідачем було отримано лист, про що свідчить відмітка про вручення у рекомендованому поштовому повідомленні. Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено. Просить суд стягнути з [PERSON] , кошти що були виплачені їй як допомога по безробіттю за період з 15.02.2018 по 23.10.2018, у розмірі 20674 грн. Ухвалою від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 21.05.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому вказано, що дійсно з травня\~2003\~року по\~березень 2004 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець та займалась підприємницькою діяльністю. У березні 2004 року звернулась до державного реєстратора Заводської районної адміністрації м. Запоріжжя із заявою про внесення запису про припинення фізичної особи-підприємця [PERSON] і державним реєстратором було вчинено всі реєстраційні дії зцього приводу. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24095730 від 21.11.2018 виданого Департаментом надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради «в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено». Крім того, відповідно до листа ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.03.2019 № 4054/14/08-01-08-01-08 її як фізичну особу-підприємця знято з обліку в ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 18.03.2004, тобто одразу після звернення до державного реєстратора Заводської районної адміністрації м. Запоріжжя із заявою про внесення запису про припинення фізичної особи- підприємця [PERSON] . Таким чином, вона припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець у березні 2004 року та з 18.03.2004 знялася з обліку як платник податків у ДПІ Жовтневого району м. Запоріжжя. З незрозумілих причин, ймовірно, не знято з обліку в Управлінні Пенсійного фонду України, водночас цей факт може свідчити виключно про те, що ФОП [PERSON] знаходиться на обліку в Пенсійному фонді України як платник страхових внесків (єдиного внеску) і то, лише у разі підтвердження цього у передбаченому законом порядку. Перебування на обліку в органах ПФУ у жодному разі не може свідчити про те, що вона займається (або може займатися) підприємницькою діяльністю, оскільки таке право пов`язується виключно з державною реєстрацією фізичної особи-підприємця, внесенням відповідних записів до єдиного державного реєстру та видачею відповідного свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Водночас позивачем не надано суду жодних допустимих доказів щодо зайняття підприємницькою діяльністю, висновок зроблено на підставі «довідника ПОУ (ЄДРС)». Позивачем не вжито жодних спроб в межах чинного законодавства з метою з`ясування фактичних обставин даної справи, підтвердження в установленому законом порядку факту зайняття [PERSON] підприємницькою діяльністю - отримання у державного реєстратора витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформації з реєстраційної справи фізичної особи-підприємця [PERSON] , яка припинила свою підприємницьку діяльність у березні 2004 році. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки в її діях взагалі відсутній умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні 24.01.2018 до Правобережного районного центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного. Просить відмовити в задоволені позовної заяви Запорізького міського центру зайнятості про стягнення коштів з [PERSON] у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові, також пояснила, що відповідачка не заперечувала факт реєстрації як ФОП, не припинила своєї підприємницької діяльності, та є само зайнятою особою. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з мотивів викладених у відзиві, наполягала на тому, що її довірительниця не зареєстрована як ФОП. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 24.01.2018 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку №085918012400005 на [PERSON] 08.02.2018 року [PERSON] надала до Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя заяви про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до персональної картки № [NUMBER] , витягу з наказів, наказом від 14.02.2018 року № НТ180214, [PERSON] з 08.02.2018 року надано статус безробітної, наказом від 15.02.2018 року №НТ 180215, [PERSON] призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 21.11.2018 року, на підставі довідки ПОУ(ЄДРС), встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку у Правобережному відділі сприяння зайнятості ЗРЦЗ з 24.01.2018 року по 20.11.2018 року, як безробітна, та являється приватним підприємцем. Наказом від 21.11.2018 року № НТ181121, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю, припинено реєстрацію безробітної. Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 31.01.2019 року № 57-О, юридичному відділу наказано вжити заходів по відшкодуванню [PERSON] коштів виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 20674 грн. Відповідно довідки від 12.03.2019 року, [PERSON] нараховано та перераховано до банку допомогу по безробіттю з 15.02.2018 року по 23.10.2018 року у розмірі 20674 грн. 31.01.2019 року, [PERSON] направлено претензію з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 20674 грн., у 15- денний строк з моменту отримання повідомлення, яке було нею отримано 02.02.2019 року. Відповідно до статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а)\~рахункової\~помилки зі сторони\~платника;\~б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Фактично, позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що [PERSON] , відповідно до довідки ПОУ(ЄДРС), мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, являлась само зайнятою особою, не вказала даний факт при зверненні із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, та у зв`язку з чим не мала законних підстав на отримання статусу безробітного у результаті чого незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 20674 грн. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Також судом встановлено, що відповідно до листа від 14.03.2019 року ДФС України ГУ ДФС у Запорізькій області,18.03.2004 року [PERSON] , як фізичну особу підприємця, знято з обліку у ДПІ Жовтневого району м. Запоріжжя, однак перебуваючи на обліку в контролюючих органах ГУ ДФС у Запорізькій області в якості платника ЄСВ з 14.05.2003 року, не завершила зняття з обліку у Пенсійному Фонді України. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 21.11.2018 року, відносно [PERSON] як фізичної особи підприємця, записів не знайдено. Також суду не надано будь яких даних які б свідчили про наявність поданих декларацій про доходи, отриманих від підприємницької діяльності, так само даних про самі доходи, та здійснення підприємницької діяльності. З урахуванням зазначеного суд дійшовдо висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено у діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні у центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного. Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування. Отже, немає правових підстав для задоволення позову,\~з огляду на те, що відповідач на час звернення із заявою про надання статусу безробітного господарської діяльності фактично не здійснювала, прибутків від такої діяльності не отримувала. Висновок суду узгоджується із висновками викладеним у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) від 06 лютого 2019 року, та Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі№\~757/17820/17-ц(провадження №\~61-45759св18) від 24 квітня 2019 року. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed