Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області з позовом звернувся [PERSON] до Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) площею 19,8 умовних кадастрових гектар у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Покровський» Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] 24 квітня 1997 року. На даний час оригінал вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено. Вказане позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Згідно відповіді на запит Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області № 06-01/0275 від 05 лютого 2015 року після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) площею 19,8 умовних кадастрових гектар у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Покровський» Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] 24 квітня 1997 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON], її прізвище було змінено на [PERSON] у наслідок укладення шлюбу. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень № 00016173820 від 05 січня 2016 року [PERSON] є дочкою [PERSON], таким чином позивач є онуком [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідні юридичні факти виникли як під час дії Цивільного кодексу Української PCP, так і після набрання чинності Цивільним кодексом України, у зв'язку з чим суд при постановленні рішення керується відповідними нормами вказаних нормативних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Оскільки позивач є онуком померлої, то він має право на успадкування вищезазначеного майна відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР як спадкоємець майна померлої за законом першої черги. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач на даний час є єдиним спадкоємцем майна померлої своєї бабусі за законом першої черги як онук спадкодавці за Цивільним кодексом Української PCP. На даний час оригінал вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено, що позбавляє його права прийняти спадщину у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги, так як спадкодавець на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на дане спадкове майно, але із-за незалежних від нього вищевикладених обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, суд, з метою захисту порушеного майнового права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищезазначеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 549, 553 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved