Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач зустрічалися один з одним з червня 2011 року по травень 2013 року. Не перебуваючи в шлюбі, вони, будучи студентами, проживали разом, як чоловік та жінка. Продовж цього часу позивач завагітніла від відповідача, однак останній відмовився визнати дитину і тоді при народженні сина - [PERSON] 02.02.2014р., у Книзі реєстрації актів цивільного стану про народження, запис про його батька був здійснений відповідно до ст.135 СК України, а саме було записано йому прізвище позивача, а імя та по батькові, відповідає імю та по батькові, батька позивача. У звязку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати батьківство [PERSON] щодо [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 грн., за проведення судово генетичної експертизи в розмірі 5325,75 грн. та витрати, повязані з поїздкою на експертизу в розмірі 489,70 грн. У відкритому судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. \~Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та заперечував лише проти стягнення з відповідача витрат, повязаних з поїздкою на експертизу в розмірі 489,70 грн. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та проти задоволення позову не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, заслухавши поясненя сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 лютого 2014 року народився [PERSON], свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 344177, виданого Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Матірю дитини є [PERSON], У свідоцтві про народження батьком дитини записаний [PERSON]. Однак,відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 14 листопада 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з п. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.2 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Під час судового розгляду справи за клопотання позивача ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року було призначено судово медичну експертизу ДНК Аналізу та згідно висновку КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи «ДОР» № 98 встановлено, що гр. н [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], 02.02.2014 року народженого гр. кою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON], [INFO] дійсно є біологічним батьком [PERSON], 02.02.2014 року народженого, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатом даної експертизи складає не менше 99,9999%. Також, в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт добрих дружніх відносин [PERSON] та [PERSON], а також періодичність їхнього проживання разом. Частиною 1 ст. 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження наданими доказами та ґрунтуються на законі. З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат, оскільки вони підтверджені квитанціями про сплату.

Outcome: approved