Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачці належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між позивачами та відповідачкою було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного їй вказаного домоволодіння. Позивачами було передано відповідачці домовлену суму за відчуження даного нерухомого майна у розмірі 62 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку. При цьому, на даний час позивачі не мають можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка після смерті [PERSON] не оформила спадщину у вигляді вказаного домоволодіння на своє ім'я, крім того відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не приватизована. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначене домоволодіння. Позивачі до суду не з'явилися, надали заяви, згідно яких на задоволенні позовних вимог наполягають, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що відповідачці належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Між [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON], з іншої сторони, було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного їй житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивачами було передано відповідачці домовлену суму за відчуження належного їй вказаного нерухомого майна у розмірі 62 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку. При цьому, на даний час позивачі не мають можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачка після смерті [PERSON] не оформила спадщину у вигляді вказаного домоволодіння на своє ім'я, крім того відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не приватизована. З огляду на вищезазначене, позивачі домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна з відповідачкою, згідно з яким позивачам у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved