Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Бохонок В.О. звернувся до суду з заявою в інтересах держави в особі Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання спадщини відумерлою, в якій просить визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. в с. Речичани Городоцького району Львівської області, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.6007 га, на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, право власності на яку підтверджено Державним актом [NUMBER] від 12.02.2002 року, яку просить передати у власність територіальної громади Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, однак, згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкова справа після її смерті не заводилася, заповіт нею не складався та згідно вимог спадкового законодавства по лінії спорідненості на її земельну ділянку ніхто не претендує. З моменту смерті і до даного часу ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, спадкоємців будь-якої з черг не виявлено. В судовому засіданні прокурор вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити. Заслухавши в судовому засіданні прокурора, представника Речичанської сільської ради, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб»єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO], тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини, а також визнання спадщини відумерлою після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до копії запису Акта про смерть № 10 від 16.07.2001 р. [PERSON] померла [INFO]. Місцем проживання померлої особи визначено: Львівська обл., Городоцький р-н, с. Речичани (а.с. 11). Як вбачається із копії з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середньої земельної частки) на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, [PERSON] за життя отримала сертифікат [NUMBER] на земельну ділянку, площею 1.92 га (а.с. 9-10), а після смерті на її ім'я було видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.6007 га на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, серії [NUMBER] від 12.02.2002 р. (а.с. 12). Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) Городоцької державної нотаріальної контори від 15.12.2017р. № 50304170, інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 13). Відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Городоцькою державною нотаріальною конторою від 15.12.2017р. № 50304187, інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 14). Як вбачається з Листа Львівського державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 38/01-30 від 09.01.2018 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 15). За ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Як вбачається із довідки Речичанської сільської ради № 387 від 23.11.2017р. [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: с.Речичани Городоцького району Львівської області. На день смерті померла проживала із дружиною брата - [PERSON], яка відповідно до копії запису Акта про смерть № 14 від 02.08.2002 р.,померла 30.07.2002 року (а.с. 16). Заповіт від імені [PERSON] Речичанською сільською радою не посвідчувався (а.с.6). Згідно положень ст.ст.529-532 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємцями за законом були діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (перша черга), брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька так і з боку матері (друга черга), непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Відтак, дружина брата не могла бути спадкоємцем за законом як і згідно положень ЦК УРСР 1963 року, так і ЦК України 2003 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Днем смерті [PERSON] є [INFO]. Відтак спадкоємці, якщо такі наявні, спадщину не прийняли. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. За наведеного, враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіт нею не складався, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися, так само як і не звертались будь-які особи до Речичанської сільської ради за охороною спадкового майна, та пройшло більше 17 років з моменту відкриття спадщини, то суд приходить до висновку про необхідність визнання вищезазначеної земельної ділянки відумерлою спадщиною та передачу спадщини територіальній громаді Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області. Враховуючи наведене,

Outcome: approved