Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Заявник [PERSON] ( [ADDRESS] ), яка діє від імені малолітнього сина [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С. О. ( [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 09 липня 2018 року [PERSON] склав заповіт за реєстром № 1-2110, який посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю. В. [INFO] [PERSON] помер На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України її малолітній син [PERSON] прийняв спадщину. 17 серпня 2018 року Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С. О. була відкрита спадкова справа № 59/218до майна померлого [PERSON] Під час розгляду її заяви від імені малолітнього сина [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом було встановлено, що в заповіті зазначено невірно дату народження спадкоємця, а саме, 07 лютого 2006 року. Просить суд встановити факт, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 09 липня 2018 року, за реєстром № 1-2110 на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , [INFO] . 10 травня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Також вказала, що заяву підтримує та просить її задоволити. Зацікавлена особа - Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. через канцелярію суду надала заяву про слухання справи ьез її участі. Також вказала, що при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно відповідно до Заповіту від 09 липня 2018 року - [PERSON] , [INFO] заповів належну йому квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 квітня 2017 року Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С. О. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] , яка є законним представником свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на спадкове майно після смерті [PERSON] було відмовлено. Також, в постанові зазначено, що під час розгляду заяви було встановлено, що в заповіті від імені спадкодавця [PERSON] на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначена невірно дата народження спадкоємця, а саме, [INFO] Відповідно до Свідоцтва про народження Серії ! - [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Також, в картці платника податків зазначено дату нароження [PERSON] [INFO]. Крім того, листом в.о. Начальника Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2629/16.1-01.10 від 10.04.2019 повідомлено, що проведеною перевіркою архіву Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області актового запису про народження, складеного відносно [PERSON] , [INFO] не виявлено. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому, суд вважає, що при оформленні заповіту від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] було допущено помилку у частині дати народження [PERSON] , а тому доводи поданої до суду заяви, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є такими, що підлягають до задоволення. А тому враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даної заяви. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved