Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON], який вказав, що після смерті його батька залишилась спадщина. Так як позивач є інвалідом 3 групи, непрацездатним, та на його думку має право на обов'язкову частину в спадщині, позивач просить визнати за ним право на обов'язкову частину у спадщині після смерті померлого [PERSON], в розмірі ? частини всього спадкового майна. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач до суду не з'явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Третя особа звернулась до суду з листом з проханням розглядати справу у відсутність їх представника. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та наполягав на вирішенні позову в цьому судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Позивачем надано копію свідоцтва про його народження, батьком в якому вказано [PERSON] (а.с. 6). За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст. 1217 ЦК України. До складу спадщини, згідно ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги - ч.2 ст. 1274 ЦК України. За положеннями ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Рішенням Конституційного суду України від 11.02.2014р. у справі № 1-1/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов'язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень - ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ - як вказано в листі ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК). У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов'язком суду на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК є роз'яснення наслідків невчинення такої процесуальної дії. Крім того суд зазначає, що сторонами у справі є позивач та відповідач. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст. 11 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову належить виключно позивачеві. На виконання вказаних рекомендацій судом було роз'яснено позивачу про необхідність доведення зазначених обставин, що входять до предмету доказування та попереджено про наслідки невчинення такої процесуальної дії, але позивач наполягав на негайному розгляді справи. Так як позивачем не доведено обставин, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування - не визначено кола спадкоємців (що мають приймати участь у розгляді справи), обсягу спадкового майна, наявності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та навіть не доведено факту смерті спадкодавця, тому в задоволенні позову [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed