Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Заступник головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній є інвалідом II групи та знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2013 року. У клінічній картині захворювання спостерігається афективно-маячна симптоматика, з агресивними намірами, діями на адресу конкретних осіб, висловлює погрози дружині. Неодноразово був госпіталізований до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Остання виписка 06.03.2015 року. Зі слів дружини, стан чоловіка погіршився з вересня 2017 року, коли став говорити, що за ним стежить КДБ, йому залишилося жити кілька годин, є наказ згори вбити його, «треба встигнути розібратися з тобою». 30.01.2018 року після повернення з роботи дружини почав палити речі в пічці, фотографії, книги, вживав алкогольні напої. О 03-00 годині ночі прокинувся, почав палити речі, без видимої причини почав бити дружину по голові руками, ногами по тілу, вилив на неї вино, висипав все із шафи, одягав відро на голову, потім помочився на дружину, при цьому заявив, що не знає, чому не вбив її ще в 2013 році. Після тривалих умовин дружини й сина, звернувся до дільничного лікаря-психіатра, направлений на госпіталізацію. 31.01.2018 року о 12.00 год. оглянутий черговим лікарем приймального відділення, який діагностував тяжкий психічний розлад. Від госпіталізації категорично відмовився. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 31.01.2018 року о 12.30 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у формі хронічного маячного розладу з агресивними діями, з високою ймовірністю скоєння суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу дружини). Лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 31.01.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 31.01.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає тяжким психічнім захворюванням у формі хронічного маячного розладу з агресивними діями, з високою імовірністю скоєння суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу дружини). Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психіатричного стаціонару (а.с.2). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжким психічнім захворюванням у формі хронічного маячного розладу з агресивними діями, з високою імовірністю скоєння суспільно-небезпечного діяння (агресія на адресу дружини), є інвалідом ІІ групи, знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2013 року, неодноразово був госпіталізований до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява заступника головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved