Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся позивач про стягнення з відповідача 69\~828,74 грн., позовні вимоги мотивує тим, що 18 квітня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банком» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BL_NK00028426, згідно якого відповідачу було надано кредит на поточні потреби в розмірі 19\~000,00 грн., шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000069807 та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а останній зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити банку за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, з терміном повернення 18 квітня 2014 року, з процентною ставкою на рівні 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. Станом на 07 серпня 2015 р. відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 69\~828,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надіслав заяву в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банком» та [PERSON] було укладено укладено договір банківського обслуговування № BL_NK00028426, згідно якого відповідачу було надано кредит на поточні потреби в розмірі 19\~000,00 грн., шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000069807 та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а останній зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити банку за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, з терміном повернення 18 квітня 2014 року, з процентною ставкою на рівні 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту (а.с.4-11). Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані. Проте, розрахунок заборгованості є неправильним. Так, Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 6 листопада 2013 року розглянув справу, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме: прострочена до повернення сума Кредиту 8 966,97 грн.; - прострочені проценти за користування Кредитом 335,69 грн.; - прострочена комісія за управління Кредитом 285,00 грн.; - штраф за несвоєчасне погашення кредиту 0,00 грн., всього: 9\~587,66 грн.. Відповідно до частини третьої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що відсутні докази, що підтверджують умови, розміри та порядок нарахування пені. Оскільки розмір пені невмотивований, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial