Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року, який було розірвано 20.02.2016, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області 20.02.2016 року, відповідний актовий запис № 5. Від сумісного життя народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.02.2017 року на користь відповідачки, починаючи з 15.06.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Сімейний стан позивача змінився, від нового шлюбу у нього народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10.11.2020 року на користь [PERSON] , починаючи з 27.08.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, крім того, на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 27.08.2020 року до 28.07.2022 року включно. Позивач є військовослужбовцем і учасником бойових дій ООС (АТО) та отримує грошове забезпечення у розмірі 14286,19 гривень. При виконанні обох рішень суду, враховуючи також стягнення аліментів на утримання дружини, розмір утримуваних аліментів буде більшим ніж 50% його заробітної плати. Вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від його доходів не буде суперечити інтересам дитини та чинному законодавству, адже ця сума досить значна, і при цьому він матиме можливість забезпечувати себе найбільш необхідним. На підставі викладеного позивач просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідачки, визначений рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.02.2017 року, на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не прибув з поважної причини, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 99). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справу в судове засідання не з`явилася. Її представник - адвокат Рогов О.А. надав суду відзив, в якому зазначив, що, дійсно, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року, який було розірвано 20.02.2016 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.02.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ствердження [PERSON] , що він любить свою дитину та після розлучення продовжує брати участь у вихованні, забезпеченні всім необхідним, є безпідставними, оскільки заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.06.2017 року [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , був позбавлений батьківських прав, рішення набрало законної сили 07.07.2017 року. Позивач абсолютно байдужий до здоров`я дитини. Донька страждає на хворобу серця, потребує відповідного лікування, додаткового медичного догляду. Окрім сплати аліментів, призначених за рішенням суду, позивач більше ніяк не утримує дитину. Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, позивач має нормальний стан здоров`я, є військослужбовцем. Як учасник АТО (ОСС) має більш достатні пільги при сплаті комірного. Знаходиться на повному матеріальному забезпеченні у держави, як військослужбовець. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання представник відповідачки [PERSON] - адвокат Рогов О.А., не з`явився, просить справу розглянути без його участі, та відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 106). Третя особа - [PERSON] , яка була належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду цивільної справи (а.с. 92), до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від неї до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року, який розірвано 20.02.2016 року. Від сумісного життя у сторін народилася дитина, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.05.2016 року, виданим Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідний актовий запис № 214 (а.с. 4). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.02.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.06.2016 року (а.с. 5-6). 07.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2019 року, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області народилась [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10.11.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.08.2020 року. Крім того, цим же рішенням з [PERSON] на користь та на утримання дружини [PERSON] , стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 27.08.2020 року до 28.07.2022 року включно (а.с. 8-11). Згідно копії посвідчення офіцера серії [NUMBER] від 12.09.2017 року, копії посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 28.01.2020 року [PERSON] є військослужбовцем (а.с.54, 56). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] від 21.12.2020 року, сума грошового забезпечення за період з червня 2020 року по листопад 2020 року складає 85697,58 гривень, крім того допомога на оздоровлення 2020 року складає 14059,90 гривень (а.с. 47). Відповідачкою до суду не було надано доказів її матеріального забезпечення, а саме довідки про доходи або іншого документу, який підтверджує її матеріальний стан. Проте [PERSON] надала суду копію ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.02.2017 року по справі № 236/1437/16-ц про залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с. 73). Крім того, на підставі заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02.06.2017 року [PERSON] позбавлений батьківських прав по відношенню до доньки - [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 07.07.2017 року (а.с. 74-77). Дитина [PERSON] , [INFO] , страждає на хворобу серця, що підтверджується лікарськими документами (а.с. 80-83). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Зокрема, появлення у складі сім`ї платника аліментів осіб, відносно яких він має обов`язок з їх утримання (інші неповнолітні діти) може бути враховано за вимогою платника аліментів як обставина, що спричинила погіршення його матеріального стану. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ст. 12, 13,81,82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Аргументи відзиву з наданими доказами судом приймаються до уваги, як обґрунтовані. Втім, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивач [PERSON] на даний час є військослужбовцем, отримує щомісячне грошове забезпечення, на примусовому виконанні перебувають три відкритих виконавчих провадження щодо стягнення з позивача коштів на утримання його двох неповнолітніх дітей та дружини, у зв`язку з чим суд зобов`язаний врахувати ці обставини. Таким чином, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, враховуючи наявність та вік дітей, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення належного розвитку дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини заробітку до 1/5 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Але, в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, роз`яснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial