Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] , з посиланням на те, що вона з 30 травня 2006 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у Ставищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м. Київ), актовий запис № 24. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння. З 09 листопада 2020 року по даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Дитина проживає разом із нею (позивачкою). Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 24.03.2021 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просить розірвати шлюб та розглядати справу без її участі, зазначивши, що вони з відповідачем разом не проживають з листопада 2020 року (а.с. 20). Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, вказав що він з позивачкою з жовтня 2020 року разом не проживає, просить розглядати справу без його участі (а.с. 21). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 30 травня 2006 року у Ставищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м. Київ), актовий запис № 24. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб (а.с. 5), копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Відповідно до заяв сторін вони близько пів року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо (а. с. 20, 21). Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved