Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

до суду подано позов, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти: - суму боргу в розмірі: 1 753584 грн. (один мільйон сімсот п'ятдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят чотири гривні), що еквівалентно сумі сімдесят тисяч доларів СІЛА; - суму процентів в розмірі: 227 965,92 грн. (двісті двадцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять гривень дев'яносто дві копійки), що еквівалентно сумі девять тисяч сто доларів СІЛА; - суму трьох відсотків річних в розмірі: 24 850,59 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот п'ятдесят гривень п'ятдесят дев'ять копійок). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 грудня 2013 року [PERSON] позичено [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, які останній був зобовязаний повернути 01 січня 2015 року. Грошові кошти були позичені під щомісячний відсоток, про що відповідач склав розписку. 15 січня 2015 року до договору позики внесені зміни, якими продовжено строк повернення грошових коштів до 01 січня 2016 року, про що вказано в складеній відповідачем розписці. [PERSON] кожен місяць (в кінці місяця) особисто їздив до відповідача в мотель «Привал», який належить відповідачу - [PERSON], з метою отримання процентів за умовами розписки від 01 грудня 2013 року. 09 травня 2015 року [PERSON] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 631613 виданим 14 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 467. 12 січня 2016 року позивач - [PERSON], яка являється донькою [PERSON] прийняла спадщину на майно померлого [PERSON]. Приблизно в липні 2015 року позивач засобами телефонного звязку звернувся до відповідача з вимогою сплати відсотків за розпискою від 01 грудня 2013 року позивачу, як правонаступнику [PERSON] - [PERSON]. Станом на червень 2016 року відповідач не сплачував щомісячний процент за користування грошовими коштами та не повернув 01 січня 2016 року грошові кошти по розписці, як того вимагають умови розписки. 28 квітня 2016 року позивачем направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення письмове повідомлення про зміну особи позикодавця у звязку зі смертю [PERSON] 24 травня 2016 року відповідач особисто отримав вказане вище повідомлення, про що свідчить підпис в рекомедованому повідомленні про вручення поштового відправлення. В зазначеному вище повідомленні про зміну особи позикодавця містилася вимога до відповідача виконати умови розписки, а саме: повернути 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США та сплатити відсотки за користування даними грошима починаючи з травня 2015 року (так як після смерті позикодавця відсотки не сплачувались). Зазначене вище повідомлення було направлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення. На час звернення з позовом будь-яких спроб з боку відповідача звязатися з позивачем не було, грошові кошти не повернуті. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Так, з наданих суду матеріалів судом встановлено, що 01 грудня 2013 року між [PERSON] (Позичальником), проживаючим [INFO] паспорт серія АА № 525952 та [PERSON] ([PERSON]) укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передав у позику Позичальнику грошові кошти у сумі 70000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2015 року та сплачувати щомісячно 1%, про що відповідачем складено відповідну розписку /а.с.19/. З наданої розписки вбачається також і те, що 15 січня 2015 року сторони уклали додатковий договір до договору позики, яким продовжили строк виконання зобов`язання за договором позики до 01 січня 2016 року, про що відповідачем вказано в розписці. 09 травня 2015 року [PERSON] помер /а.с.24/. 12 січня 2016 року позивач, як єдиний спадкоємець за законом [PERSON] в порядку ст.1261 ЦК України отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] /а.с.25, 26-27/. 28 квітня 2016 року позивачем, як спадкоємцем позичальника направлено на адресу відповідача лист-вимогу про повернення боргу та відсотків, отриману відповідачем /а.с.20, 21, 22, 23/. Станом на день розгляду справи сума заборгованості та відсотків за договором відповідачем позивачу не повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст.608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, а спадкодавець на момент смерті мав майнові права вимоги за договором позики від 01 грудня 2013 року, які не припинилися внаслідок його смерті, оскільки виникле зобов`язання не є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, суд вважає що до позивача перейшли права позикодавця за зазначеним договором і позовні вимоги в частині стягнення основної суми підлягають задоволенню частково на суму 1736635,32 грн., що дорівнює 70000,00 доларів США за курсом НБУ, станом на 05 серпня 2016 року. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за договором, суд виходить з наступного. Позивач, просячи стягнути з відповідача відсотки за договором, просить стягнути їх з травня 2015 року, вказуючи, що після смерті [PERSON] відсотки відповідачем не сплачувались. Так, ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором позики в розмірі 1% від суми позики щомісячно підлягають задоволенню. Визначаючи розмір відсотків, суд виходить з того, що за період з 01 травня 2015 року по 31 травня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками складає 9100 доларів США (70000*1%*13міс.), що у відповідності до курсу НБУ на 05 серпня 2016 року становить суму в розмірі 225762,59 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню частково. Розглядаючи вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що датою виконання основного зобов`язання сторонами договору встановлено дату 01 січня 2016 року. Відтак, саме з цієї дати необхідно виходити при розрахунку річних. Так, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, розмір 3% річних становить суму в розмірі 877,87 доларів США ((70000 * 3 / 100) * (153 * 100 / 366) / 100) доларів США, що у відповідності до курсу НБУ на 05 серпня 2016 року становить суму в розмірі 21776,14 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 1984174,05 грн. (1736635,32 + 225762,59 + 21776,14). Враховуючи частковість задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6980,00 грн.

Outcome: partial