Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

До суду звернулось Комунальне підприємство «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, який мотивує тим, що позивач є виконавцем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні КП «Міськжитлобуд». Позивач зазначає, що направляв до боржника проект договору про надання послуг для підписання, але договір не був підписаний. Незважаючи на це, боржник отримує надані підприємством послуги та здійснює споживання житлових послуг, чим проявляє добровільне волевиявлення у зв`язку з чим виникає зобов`язання з оплати спожитих послуг на користь їх виконавця. У зв`язку із тим, що відповідач ігнорує підписання договору та претензії зі сплати заборгованості, позивач вимушений звернутися до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1981 грн. 80 коп., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Ібрагімова С.Е. позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не підписав договір, але отримує послуги, як й інші індивідуальні споживачі будинку, внаслідок чого виникла заборгованість. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Наголосив, що з 04 грудня 1992 року він зареєстрований та фактично проживає зовсім по іншій адресі, а саме у [ADDRESS] . Вказана квартира належить йому та дружині в рівних долях та за цією адресою ними сплачуються комунальні послуги на підставі відповідного договору. За адресою, що вказана в позовній заяві він ніколи не мешкав та не отримував послуги. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Комунальне підприємство «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради є виконавцем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з вивезення і утилізації твердих побутових відходів КП «Азовкомунсервіс», послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення КП «Генічеське ВУВКГ» у відповідності до рішення Генічеської міської ради № 1330 від 18 серпня 2010 року, рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради № 342 від 21 грудня 2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Додаток 2 вказаних рішень містить перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: прибирання сходових маршів, прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж водопроводу та водовідведення, поточний ремонт під`їздів, підготовка житлових будинків до осінньо-зимового періоду. Також визначені види, періодичність робіт та їх ціна. Як вбачається з пояснень позивача, [PERSON] , являючись власником квартири [ADDRESS] отримує та користується послугами, що надає підприємство, проте уникає підписання договору та ігнорує претензії по сплаті послуг за спожиті послуги. 28 січня 2019 року позивач направив на ім`я [PERSON] для підписання два екземпляри проекту договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вказані документи направлені за адресою [ADDRESS] , а також на адресу [ADDRESS] , що зазначена, як адреса фактичного проживання. З розрахунку заборгованості вбачається, що щомісяця з 2016 року позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідач не здійснював оплату послуг, претензію про погашення боргу проігнорував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1981 грн. 80 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до\~статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 67,\~68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з\~ст. 162 ЖК України, власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, а члени сім`ї власника - відповідно до\~ст. 156 ЖК України\~зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку. Так,\~Закон України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~9\~листопада 2017\~року №\~ 2189-VIII,\~як в\~діючій,\~так і\~в попередній\~редакціївід 24 червня 2004 року № 1875-IV, регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Аналіз цього\~Закону\~дає підстави для висновку, що він регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Стаття 6 ЗУ \~«Про житлово-комунальні послуги» визначає суб`єктів правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг. Так,\~відповідно до\~ч.\~1\~вказаної статті,\~учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є: споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. До обов`язків індивідуального споживача належить, зокрема, оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, що встановлені відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ \~«Про житлово-комунальні послуги»). Пункт 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону розкриває поняття індивідуального споживача. Так, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В якості підтвердження права власності відповідача на квартиру суду надано відповідь на запит про надання інформації за вих. 02-02-20-09/2069 від 11 січня 2019 року виконавчого комітету Генічеської міської ради. Згідно до неї, за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1214 від 09 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Штогріної Н.Л. Проте, самого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем надано не було. Натомість, відповідачем заперечується факт його володіння вищевказаною квартирою та користування нею. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої станом на 13 січня 2020 року право власності на спірну квартиру за [PERSON] не зареєстровано. Він являється співвласником кв. [ADDRESS] , де також зареєстрований та фактично проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Генічеської міської ради від 15 січня 2020 року № 139. За вказаною адресою також здійснюється оплата за спожиті послуги, що надає КП «Міське житлове будівництво» Генічеської міської ради, що підтверджується відповідними квитанціями. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд приходить до висновку, що в ході судового засідання не знайшов свого підтвердження факт володіння або користування відповідачем квартирою [ADDRESS] , щодо якої здійснюється нарахування житлово-комунальних послуг за утримання будинку та прибудинкової території. Позивач, в якості підтвердження права власності відповідача на спірну квартиру надав суду лише відповідь Генічеської міської ради на запит про надання інформації. Суд не визнає вказаний доказ, як належний, оскільки відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно повинні бути підтвердженні відповідною інформаційною довідкою саме з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість, судом встановлено, що відповідач фактично проживає та є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , щодо якої являється співвласником та споживачем послуг. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази не підтверджують статус відповідача в якості споживача житлово-комунальної послуги, оскільки відсутні будь-які належні докази, що вказують на це. З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed