Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 12 липня 2011 року перебуває в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Позивачка посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини доходу (заробітку) щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не прибула подала заяву в якій позовну вимогу в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала, а в частині стягнення грошової допомоги на себе відмовилася від заявлених вимог. Відповідач в судове засідання не прибув подав заяву в якій позовні вимоги відносно сплати аліментів на утримання дитини визнав, а в частині стягнення грошової допомоги на утримання дружини позовні вимоги не визнав поскільки є студентом та не має можливості таку допомогу надавати. Суд, розглянувши матеріали справи, та перевіривши подані письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що оскільки дитина, яка на даний час не досягла трирічного віку проживає з позивачкою, відповідач є працездатним, позовні вимоги визнає, - з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти у частці від його доходу в розмірі ? частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовну вимогу позивачки про стягнення і з відповідача грошової допомоги на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку залишити без розгляду поскільки позивачка подала до суду заяву в якій відмовилася від заявлених вимог в цій частині. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial