Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 по 31.08.2020 у розмірі 7359 грн. 12 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, що надається за адресою: [ADDRESS] , що постачає ПрАТ «Харківенергозбут», та є власником вказаної квартири. За період з 01.01.2019 по 31.08.2020 за вказаною адресою згідно переданих відповідно до вимог п. 11 Постанови № 312, п.4.3 ПРРЕЕ, п.1.1. Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 7359 грн. 12 коп. Несплата вартості використаної електроенергії шкодить інтересам товариства. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 16.10.2020, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзив на позовну заяву відповідач не подав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками регулюються «Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, а також Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VІІІ. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2020, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . У споживача [PERSON] існує заборгованість у розмірі 7359 грн. 12 коп. за спожиту електричну енергію,що споживалась за адресою: [ADDRESS] , та утворилась за період з 01.01.2019 по 31.08.2020, що підтверджується наданим розрахунком. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі обґрунтована та підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1891,80 грн. (а.с.1), та витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн. за подання до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, у видачі якого ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2020 відмовлено, та при зверненні до суду із заявою поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ПК України, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (1891,80+210,20) та витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 33,00 грн.

Outcome: approved