Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 січня 2000 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 02. Під час перебування в шлюбі у сторін народилися син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та ведення справ сімї, в звязку з чим між сторонами постійно виникають суперечки. Сторони подружні відносини припинили, а тому подальше спільне проживання та збереження сімї і шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Діти проживають разом з позивачем. Спору про поділ спільно нажитого майна не має. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем по справі. Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки в подружжя є спільні діти та розірвання шлюбу може негативно вплинути на їх розвиток та поведінку. Сторонам ухвалою суду від 13 травня 2015 року надавався строк на примирення до 13 липня 2015 року. Однак з пояснень сторін, позитивного результату для примирення сторін це не дало. Судом встановлено, що між сторонами 22 січня 2000 року у виконкомі Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис № 02., що підтверджується свідоцтвом про одруженя серії 1-АМ № 036883 від 22 січня 2000 року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 170142, 25.10.2002 року у подружжя народився спільний син [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 071402, 07 лютого 2007 року у подружжя народився спільний син [PERSON] (а.с.6). Заслухавши пояснення сторін , дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, щоміж сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжяі збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved