Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

До суду звернулось ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2007 року між Банком та відповідачем укладено Договір кредиту № 42.07 - 07/275, відповідно якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 92 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 31.05.2015 року. В порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі повертала кредит, сплачувала відсотки за користування коштами та інші платежі, обумовлені угодою, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27.02.2014 року становить 713 748 грн. 30 коп. Посилаючись на викладене , позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. В ході розгляду справи представником позивача уточнено вимоги Банку - позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 1 517 369 грн. (а.с. 53 - 55). Представник позивача вимоги Банку з урахуванням їх збільшення підтримав, просить суд заяву задовольнити. Відповідач, представник відповідача проти задоволення позову заперечували. При цьому відповідач пояснила, що кошти вона отримувала не для себе а для знайомої [PERSON], яка за це обіцяла долучити відповідача до свого бізнесу, рішення банку про надання кредиту було аморальним,оскільки вона не працювала, доглядала чоловіка - інваліда 1 групи а працівники банку не перевірили її платоспроможність. Посилаючись на викладене та зазначаючи, що вона стала жертвою злочинної діяльності [PERSON] відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити. Крім того відповідачем та її представником заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с. 26 27, 28 - 29). Заслухавши пояснення представників сторін у справі та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 42.07-07/275 (а.с. 11 - 16). Відповідно умов зазначеного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі в межах до 92 000 доларів США окремими частинами (траншами) зі сплатою 12,25 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 31 травня 2015 року. 01.06.2007 року Позичальник звернулась до Банку з заявою про видачу траншу в розмірі 27 000 доларів США, а 07.06.2007 року - траншу в розмірі 60 000 дол. США (а.с. 142, 143). Зазначені кошти [PERSON] отримані, що підтверджується заявами на видачу готівки № 10 -015 від 01.06.2007 року та № 07.06.2007 року № 10 - 015 (а.с. 144, 145). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначеної норми Кодексу та умов кредитного договору [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала платежі, обумовлені угодою, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 05.06.2014 року становить 1 517 369 грн. 39 коп. (а.с. 56 - 61). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення у повному обсязі. Задовольняючи позов суд також приймає до уваги ту обставину, що строк дії договору на час вирішення справи не сплинув, разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на ту обставину, що кошти отримані нею для [PERSON] за наполегливим проханням останньої та неправомірність дій Банку по видачі їй кредиту, оскільки судом встановлено, що кошти відпводіач отримала особисто, повинна була усвідомлювати ризик таких своїх дій та розпорядилась ними на власний розсуд. Такі дії [PERSON] не звільняють її від цивільно - правової відповідальності за неналежне виконання прийнятих на себе обов'язків. Також суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності виходячи з наступного. Строк дії Кредитного договору встановлено до 31 травня 2015 року. Відповідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк виконання грошового зобов'язання - повернення коштів та сплати обумовлених кредитним договором платежів встановлено до 31.05.2015 року, перебіг його починається з зазначеної дати, неналежно від реалізації позивачем свого права на дострокове стягнення коштів. Задовольняючи позов у повному обсязі суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved