Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

до суду звернулися[PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Лютенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивачі вказують, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] [INFO] помер їх батько та чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилась спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS]. Правоустановчі документи на вказане нерухоме майно відсутні, тому вони позбавлені можливості оформити спадщину. З цих підстав змушені звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивачі[PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з'явилися, направили заяви про можливість розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Лютенської сільської радидо суду не з'явився, направив заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позовних вимог позивачівне заперечує. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Т.В. у підготовче засідання не з'явилася, направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до територіальної громади Лютенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-46/395 від 15.05.2018, будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 13, особовий рахунок [NUMBER], станом на 01.07.1990 відносилося до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, [PERSON], [PERSON], [PERSON] наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме їм фактично належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] по 1/3 частині кожному. [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Лютенською сільською радою Гадяцького району Полтавської області, актовий запис № 12. Померла [PERSON] була матір'ю позивача [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], що відповідно слідує зі змісту її свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 31.08.2018 № 02-46/921, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На день її смерті разом з нею були зареєстровані: [PERSON] - зять, [PERSON] - донька, [PERSON] - невістка, [PERSON] - правнучка. Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] за вказаною адресою не значилось. Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, [PERSON] прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], оскільки на день її смерті була зареєстрована за однією адресою разом з померлою, тому вважається такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до довідок зі Спадкового реєстру від 22.11.2018, відомості щодо наявності у Спадковому реєстрі спадкової справи після померлої [PERSON] відсутні. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис № 28. Як вбачається зі свідоцтва про народження, померлий [PERSON] був батьком позивача [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище якої, як слідує зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження, померлий [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.1969. Як вбачається зі змісту довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 31.08.2018 № 02-46/922, [PERSON] був зареєстрований на день смерті 15.05.2013 по [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - внук, [PERSON] - дружина внука, [PERSON] - правнук, [PERSON] - правнук. Інших зареєстрованих осіб станом на 15.05.2013 за вищевказаною адресою не значилось. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Антонової Т.В від 22.11.2018 № 316, 09 вересня 2013 року нею заведено спадкову справу щодо померлого [INFO] [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] - дочка. Крім неї спадкоємцем є [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини згідно поданої заяви на користь [PERSON] Видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Постановою приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Антонової Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 серпня 2018 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS]житловий будинок позначений літерою А-1,а загальною площею - 71,0 кв.м, житловою площею - 28,0 кв.м, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, огорожа № 1. Право власності на вказаний садибний житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано не було, про що свідчить відсутність запису у графі «Реєстраційний №» технічного паспорта. Аналізуючи досліджені матеріали справи, судом встановлено, що нотаріально оформити спадкове майно та майно, що належить фактично, вони не мають можливості, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на нього. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість, у відповідності до ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації. Суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved