Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані його дружина та відповідач, яка виселилася з квартири в 1997 році та виїхала за іншим місцем проживання. Будь-яких речей особистого вжитку, що належать їй в квартирі немає, вона не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться ним. Жодних зобовязальних відносин щодо оренди житла між ним та відповідачем не існує, остання має свою сімю та інше місце проживання, тому відсутні підстави для збереження її реєстрації в належному йому будинку та права користуватися ним, проте знятися з реєстрації місця проживання та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. В судове засідання позивач та його представник не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили (а.с. 44, 45, 48). Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином (а.с. 47, 49). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено,\~що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). В даній квартирі зареєстрована відповідач, яка не проживає у ній з 1997 року, що підтверджується Актом від 22 червня 2018 року (а.с. 7), довідкою відділу ведення державного реєстру виборців Ставищенської РДА (а.с. 8) та довідкою виконкому Ставищенської селищної ради від 11 вересня 2018 року № 584 (а.с. 34). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином,\~враховуючи вищевикладене,\~беручи до\~уваги,\~що відповідач\~з 1997\~року в\~даній квартирі\~ не проживає, - суд приходить до висновку, що останню слід визнати такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved