Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 22 липня 2020 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходяться на утриманні позивача, остання зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] . На теперішній час виникла нагальна потреба у в`їзді/виїзді дитини через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, а також за кордон для відпочинку та оздоровлення, однак це не можливо без згоди батька, оскільки дитина не досягла 16-річного віку, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовними вимогами про дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС у межах Луганської та Донецької областей, до досягнення дитиною 16-річного віку. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно положень п. 19 Перехідних положень ЦПК України. Відзив останній не надав, заперечень не висунув. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Рішенням Біловодського районного суду Луганської області № 408/5612/19-ц від 22 липня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 11-13). Дитина проживає разом із матір`ю [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області № 971 від 18 грудня 2018 року (а.с .8,15). Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Також пунктами 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Ураховуючи встановлені обставини, зокрема те, що: - дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку; - при розгляді даної справи судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування за кордоном з метою забезпечення розвитку дитини, - суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини у супроводі матері за кордон, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Крім того, згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №415ог від 12 червня 2015 року в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в`їзд/виїзд дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в`їзд/виїзд малолітньої дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію України, а тільки встановлено особливий порядок перетинання кордону та лінії зіткнення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved