Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] до Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту і визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що 22.02.1999 померла його мати [PERSON], яка являлася спадкоємцем за законом пятої черги на майно у вигляді земельної ділянки № 142, розташованої на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 3,34 га в межах зідно з планом, після померлої 30.04.2004 двоюрідної сестри та його тітки [PERSON] Позивач є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті тітки та на день її смерті проживав разом з нею, однак свідоцтва про право на спадщину не виготовив, у зв'язку з тим, що постійно хворів. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на викладене у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надійшла письмова заява, в якій зазначено, що сільська рада визнає позов і просить розглядати справу без участі її представника. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні надали однакові пояснення, про те, що позивач є їхнім батьком, а [PERSON] була його двоюрідною тіткою та сестрою його матері [PERSON]. Дослідивши матеріали справи суд встановив: відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЖ № 752753, [PERSON] народився 11.04.1939, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 053124, виданого Михайлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області 23.04.1999, встановлено, що 22.02.1999 померла [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 219855, виданого виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, встановлено, що 30.04.2004 померла [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки № 274 від 22.09.2017, виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 004503, виданого на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Михайлівсткої сільської ради від 06.06.2001, площею 3,4 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, для ведення сільськогосподарського вирпобьництва. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за зконом залишився [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи заповітом у спадкодавця немає. (а.с.17). Відповідно до довідки № 297 від 17.10.2017, виданого виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] дійсно хоронив [PERSON] за власні кошти, до дня смерті проживали разом та вели псільне господарство (а.с.7), даний факт також підтверджується копією довідки № 148 від 30.04.2007, виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.8). З довідки № 94 від 24.02.2006, виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON], являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла 30.04.2004, та яку він хоронив за власні кошти (а.с.16). Згідно довідки, виданої Ладижинським міським медичним обєднанням, встановлено, що з 02.10.1939 [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.10.2007 по 26.10.2004 з діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу, гіпертонічна хвороба серця. З того часу періодично 3 рази нарік потребує стаціонарного лікування (а.с.18). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічної\~\~ правової\~\~\~ позиції\~\~ притримується\~\~\~ Верховний\~\~\~ Суд\~\~\~ у\~\~ постанові № 198/476/16-ц від 18.01.2018. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних\~\~ справ\~\~ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від\~ 16.05.2013, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Звернувшись до суду з вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на стан свого здоровя, у звязку з чим, він не звертався з заявою про прийняття спадщини, однак зазначені причини не можуть бути визнані судом достатніми для підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини,\~ оскільки позивачем не надано будь-яких доказів того, що зазначені обставини створювали обєктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, зазначені обставини не можуть служити підтвердженням поважності пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач, будучи особою похилого віку та з важким станом здоров'я за відсутності можливості особисто зявитися до нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини, не був позбавлений можливості діяти через представника, спільно з ним та або через засоби поштового звязку. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав разом з [PERSON] та фактично спадщину прийняв. Згідно п. 3 ст. 1268 ПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що підтверджують поважність причин через, які пропущено строк для прийняття спадщини, у звязку з чим, у задоволенні позову у частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно відмовити. На підставі статей\~12,\~81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~На підставі\~ ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial