Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

\~До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 05 лютого 2015 року померла його мати [PERSON]. Заповітом від 02.11.2007 усе своє майно померла заповіла йому. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельного паю у землях колишнього КСП «Знамя Октября» село Сиротине Троїцького району Луганської області; виділена з земельного паю земельна ділянка площею 4,3250 га, розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛГ № 085236. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалося, що отримання свідоцтва про спадщину неможливе без правовстановлюючого документу сертифікату про право власності на земельний пай у землях КСП «Знамя Октября». Сертифікат про право власності на земельний пай було вилучено при виготовленні державного акту про право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вищевказаний земельний пай та на земельну ділянку. В судове\~ засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надали заяву, в якій просять розглянути справу без участі представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON]\~ підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії І-ЕД №500566, актовий запис №6 від 05.10.2017 року (а.с. 45). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його померлою матір'ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-ЕД № 484259 від 26.11.1993 року (а.с. 8). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 085236, [PERSON] зареєстровано власником земельної ділянки площею 4,3250 га, розташованої на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 3). Заповітом від 02.11.2007 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідала після своєї смерті [PERSON] (а.с. 4). Даний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі 02.11.2007 за № 43374586 (а.с. 5). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON], відмови від прийняття спадщини не вчиняв, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов\~ в частині визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню. Частиною 1ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899 від 05.06.03р. встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до частини 2 вищевказаного Закону документом, що посвідчує право на земельну частку пай є також рішення суду. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки, земельна ділянка площею 4,3250 га, розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області була виділена з земельної частки (паю), та сертифікат був дійсним до виділення вказаної земельної ділянки площею 4,3250 га, вимоги позивача про визнання права на земельний пай у землях колишнього КСП «Знамя Октября» в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: partial