Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі відділу освіти Христинівської РДА до [PERSON] про стягнення різниці у заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики, коштів на відшкодування моральної шкоди та\~витрат за надану правову допомогу. Просив стягнути з [PERSON] на користь відділу освіти Христинівської РДА кошти, виплачені [PERSON] на виконання рішення Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. в сумі 6905,36 грн., у тому числі: 1643,76 грн. - різницю в заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики, 3000 грн. - у відшкодування моральної шкоди та 2261,60 грн. - витрат за надану правову допомогу, а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Черкаської областісудові витрати. В обґрунтування позову посилався на такі обставини. Моніторингом судових рішень, внесених до ЄДРСР, встановлено, що рішенням Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. у справі № 706/1465/15-ц задоволено частково позов [PERSON], визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти Христинівської РДА № 249к/тр від 09.09.2015 р. «Про звільнення з посади заступника директора з навчально - виховної роботи [PERSON]А.», поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з навчально - виховної роботи Христинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Христинівської районної ради. Цим же рішенням із відділу освіти Христинівської РДА на користь [PERSON] стягнуто різницю в заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики в розмірі 1643,76 грн., заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2261,60 грн. Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] працює вчителем математики Христинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Христинівської районної ради з 1980 р., а з 18.08.2011 р. була призначена на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи цієї ж школи. Наказом начальника відділу освіти Христинівської РДА № 249к/тр від 09.05.2015 р. її було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Христинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 за вчинення аморального проступку. Рішенням Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. вище вказаний наказ відділу освіти визнано незаконним та скасовано, а [PERSON] поновлено на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Христинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2. Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016 р. Суди прийшли до висновку про порушення начальником відділу освіти Христинівської РДА законодавчо встановленого порядку звільнення заступника директора навчального закладу, оскільки воно здійснено за відсутності подання директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. На виконання рішення Христинівського районного суду [PERSON] відділом освіти Христинівської РДА 31.03.2016 р. виплачена різниця в заробітній платі в сумі 1643,43 грн., відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2261,60 грн. та 05.04.2016 р. сплачено 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Таким чином, рішення Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. виконано в повній мірі. Службовою особою, за незаконним наказом якої [PERSON] звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Христинівської загальноосвітньої школи I- III ступенів № 2, є начальник відділу освіти Христинівської РДА [PERSON] Неправомірність дій [PERSON] полягає у звільненні [PERSON] із займаної посади за відсутності подання директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації,встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяноїпрацівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди вважається день остаточного здійснення виплат на виконання постанови Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. у справі № 706/1465/15-ц, тобто 05.04.2016 р. А тому прокурор звертається до суду з даним позовом у межах встановленого строку. Прийняття начальником відділу освіти Христинівської РДА наказу від 09.09.2015 р. № 249к/тр «Про звільнення з посади заступника директора з навчально - виховної роботи [PERSON]А.», який рішенням Христинівського районного суду від 23.12.2016 р. визнано незаконним та скасовано, призвело до надмірних виплат з районного бюджету коштів на загальну суму 6905,36 грн., з яких: 1643,76 грн. - різниця в заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики, 3000 грн. - кошти, стягнуті на відшкодування моральної шкоди, 2261,60 грн. - витрати за надану правову допомогу. Таким чином, порушення інтересів держави полягає в заподіянні шкоди відділу освіти Христинівської РДА внаслідок надмірних виплат коштів бюджетною установою у звязку з незаконним звільненням [PERSON] начальником відділу освіти [PERSON] Між прийняттям начальником відділу освіти протиправного наказу про звільнення [PERSON] із займаної посади заступника директора навчального закладу та стягненням із відділу освіти Христинівської РДА коштів наявний причинно-наслідковий зв'язок, а тому позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню повністю. Відділ освіти Христинівської РДА із позовом до суду про стягнення в порядку регресу коштів, виплачених у звязку з незаконним звільненням [PERSON] не звертався, тому прокурор зобовязаний звернутися до суду із вказаним позовом на захист інтересу держави. Прокурор Орендарчук В.В. та представник відділу освіти Христинівської РДА [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 964,34 грн., та пояснили, що статтею 237 КЗпП України передбачено стягнення лише у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, правові підстави для стягнення суми компенсації моральної шкоди та витрат на правову допомогу відсутні. Матеріальна шкода підлягає зменшенню до 964,34 грн., оскільки Христинівський районний суд не дотримався місячного строку, встановленого ч.1 ст. 157 ЦПК України для розгляду справ про поновлення на роботі, поновивши [PERSON] на роботі лише через два з половиною місяці після її звернення, і стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2015 р. по 23.12.2015 р. в сумі 1643,76 грн. При вирішенні справи представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про продовження розгляду справи без участі її представника. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу без участі представника відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,дослідивши письмові докази: копії рішення Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. у справі № 706/1465/15-ц, ухвали апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016 р. у вказаній справі, розпорядження Христинівської РДА від 06.08.2015 р. № 85-к «Про призначення [PERSON]П.», розпорядження Христинівської РДА від 09.08.2016 р. № 93-к «Про звільнення [PERSON]П.», наказу відділу освіти Христинівської РДА від 18.08.2011 р. «Про переведення [PERSON]А.», наказу відділу освіти Христинівської РДА від 09.09.2015 р. № 249к/тр «Про звільнення з посади заступника директора з навчально виховної роботи [PERSON]А.», платіжних доручень № 223 від 25.03.2016 р., № 31 від 30.03.2016 р., № 45 від 04.04.2016 р., інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що начальник відділу освіти Христинівської РДА [PERSON], відповідач у справі, на даний час на вказаній посаді не працює, наказом № 249к/тр від 09.09.2015 р. звільнила [PERSON] з посади заступника директора з навчально виховної роботи Христинівської ЗОШ І ІІІ ступенів № 2, залишивши на посаді вчителя математики. Рішенням Христинівського районного суду від 23.12.2015 р. у справі № 706/1465/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016 р., визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення [PERSON] з посади, поновлено її на посаді, стягнуто з відділу освіти Христинівської РДА на її користь різницю в заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики в розмірі 1643,86 грн., заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000 грн., витрати за надану правову допомогу в сумі 2261,60 грн. Відповідно до платіжних доручень № 223 від 25.03.2016 р., № 31 від 30.03.2016 р., № 45 від 04.04.2016 р. на виконання вказаного судового рішення відділом освіти Христинівської РДА були перераховані вказані у судовому рішенні суми [PERSON] Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе відповідно до законодавства матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р. (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівникана роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Суд вважає, що наявні правові підстави для відшкодування відповідачем [PERSON] завданої шкоди незаконним звільненням працівника. У той же час приписами ст. 237 КЗпП України на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, покладається обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, лише у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Відшкодування суми компенсації моральної шкоди у звязку з незаконним звільненням працівника, витрат на правову допомогу, інших витрат законодавством України не передбачено. Тому у задоволенні позову в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та коштів на витрати за надану правову допомогу необхідно відмовити. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] лише 1643,76 грн. коштів як різниці в заробітку за час виконання роботи на посаді вчителя математики. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо зменшення цієї суми. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Підстав для зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, суд не вбачає. Такою підставою не може бути і розгляд судом справи, за результатами якої були стягнуті кошти, понад строки, встановлені ЦПК України, оскільки це не передбачено законодавством України. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь прокуратури Черкаської областінеобхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 327,96 грн.

Outcome: partial