Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~До суду надійшов позов [PERSON] до Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майно, накладений на підставі постанови ВП №42288096 про вгешт майна боржника, виданої Першим Суворовським відділом ДВС міста Одеса ГТУЮ з Одеській області. Позивач обгрунтовує вимоги тим, що 18.03.2019р. Суворовським районним судом м. Одеси скасовано судовий наказ від 27.10.2011 р. від №2-н-2861/11, який виданий Суворовським районним судом м. Одеси за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 15500,74 грн. Згідно з листом відповідача №7847 від 20.02.2019 р., виконавче провадження по виконанню вказаного судового наказу стосовно позивача завершено 27.06.2014 р., строк зберігання провадження закінчився, а стосовно [PERSON] не перебуває. 22.05.2019 р. представник позивача відповідно до ст.39 та ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» звернулась до відповідача із заявою вх.№ 10931/21-32 від 22.05.2019 р., про закінчення виконавчого провадження №42288096 у зв`язку із скасування вищезазначеного судового наказу від 27.10.2011 р. від №2-н-2861/11, на підставі якої воно було відкрито та зняття арешту. 08.07.2019 р. представник позивача отримала лист від відповідача №27729 в 18.06.2019 р., в якому відповідач зазначає, що враховуючи викладені обставини в заяві від 20.05.2019 р. у державного виконавця не має законних підстав для задоволені заяви щодо зняття арешту з [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2019р. Суворовським районним судом м. Одеси скасовано судовий наказ від 27.10.2011 р. від №2-н-2861/11, який виданий Суворовським районним судом м. Одеси за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 15500,74 грн. (а.с.11). Відповідно до листа за №7847 від 20.02.2019 р., виконавче провадження по виконанню вказаного судового наказу стосовно позивача завершено 27.06.2014 р., строк зберігання провадження закінчився. Згідно Автоматизованої\~системи виконавчого\~провадження виконавчих\~проваджень відкритих\~на підставі\~судового наказу\~від 19.01.2012\~за №2-н-28б1/11\~виданого Суворовським\~районним судом\~м.\~Одеси відносно\~ [PERSON] не\~перебуває. (а.с.12). 22.05.2019 р. представник позивача відповідно до ст.39 та ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» звернулась до відповідача із заявою вх.№ 10931/21-32 від 22.05.2019 р., про закінчення виконавчого провадження №42288096 у зв`язку із скасування вищезазначеного судового наказу від 27.10.2011 р. від №2-н-2861/11, на підставі якої воно було відкрито та зняття арешту (а.с.13). 08.07.2019 р. представник позивача отримала лист від відповідача №27729 в 18.06.2019 р., в якому державникй виконавець зазначає, що враховуючи викладені обставини в заяві від 20.05.2019 р. у державного виконавця не має законних підстав для задоволені заяви щодо зняття арешту з [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІУ (що діяв на час винесення постанови про арешт майна Позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим за вимогами ч. 2 ст. 50 даного Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УШ у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (зокрема, це підтверджується правовим висновком Верховного Суду України від 15.03.2013 р. у справі № 6-26цс13). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При таких обставин, суд доходить висновку, про те що подальша дія вказаного арешту майна позивача безпідставна і арешт підлягає скасованню. На підставі викладеного

Outcome: approved