Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на її утриманні перебувають неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які потребують матеріальної допомоги, а відповідач, що є батьком дітей, ухиляється від надання такої матеріальної допомоги на їх утримання, хоча працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід і за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON]- адвокат Пугач В.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнали, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання у розмірі дітей 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено наступні факти: Батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER], виданих 06 жовтня 2009 року, 12 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області. (а.с.5-6). [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають спільно з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 25.10.2017 року № 361 , виданою Краснолуцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області (а.с.10). В силу вимог ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як вбачається із пояснень позивача та матеріалів справи, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча має нерегулярний мінливий дохід. Даний факт в судовому засіданні також було визнано відповідачем. Таким чином, беручи до уваги те, що вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дітям не надає, а також враховуючи розмір аліментів, які просить стягнути позивач, майнове становище відповідача, який має нерегулярний мінливий дохід, ненадання суду відомостей відповідачем про свій стан здоров'я, наявність інших утриманців, визнання ним позову, беручи до уваги норму законодавства про рівні обов'язки батьків щодо утримання дитини, виходячи з забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, в зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь держави 640 гривень судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved