Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей до відповідача [PERSON], згідно якого просить стягнути аліменти з відповідача на утримання трьох дітей, посилаючись на наступне: 04.06.2015 року по 16.06.2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилося троє дітей: донька - [PERSON], [INFO] син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що на даний час вона працює, але отримує заробітну плату в незначному розмірі, якої недостатньо для того, щоб утримувати трьох дітей. Відповідач іноді надає їй грошові кошти, але на її неодноразові прохання, та в незначному розмірі не більше 100 грн., яких недостатньо навіть для оплати харчування дітей в школі та дитячому садочку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково . Пояснивши, що спільно вони не проживають з 2015 року, а шлюб між ними розірваний ще в 2007 році за рішенням суду м. Дніпродзержинська. Крім того позивачка не дбає про дітей. Старша донька приходила до нього у вихідні дні в розірваному взуття і він сам купував їй взуття. Він звертався до органу опіки та піклування з приводу того, що позивачка неналежно доглядає дітей, але останні приходили до неї додому, бачили, що вона має підсобне господарство та пояснили, що його скарги безпідставні. Він вважає, що потрібно суворо контролювати на які цілі позивачка буде витрачати кошти, які стягуватимуться як аліменти. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2015 року по 16.06.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. При цьому посилання відповідача на те, що їх шлюб розірваний ще в 2007 році є безпідставним, так як згідно наданого свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб сторін розірваний 16 червня 2015 року, про що зроблено актовий запис за № 26. В період шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO] син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких батьком дітей записаний відповідач. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, мотивуючи це тим, що позивачка є поганою матір'ю і кошти витрачатиме не на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила суду, що вона є донькою відповідача від першого шлюбу. Коли батько зареєстрував шлюб з позивачкою та став з нею жити вона також проживала разом з ними. Позивачка погано ставилась до неї. Вимагала робити все так як позивач хотіла, а в іншому випадку погрожувала, що поскаржиться на неї батькові. Вона спілкується з сестрами та братом, та знає, що мати наказує [PERSON] за будь-яку провину. Крім того не слідкує за дітьми, не купає їх, діти бояться води. На вихідні дні діти приходять до батька. Оцінюючи надані суду суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Як встановлено судом після припинення спільного проживання діти залишились проживати з матір'ю, що сторонами не заперечується та підтверджується довідкою виконкому Верхівцевської міської ради. Відповідач інколи на прохання позивачки надає грошові кошти на утримання дітей, але в незначному розмірі, не регулярно та на неодноразові прохання позивача. Факт того, що позивач є поганою матір'ю, не знайшов свого підтвердження в суді, так як не доведений ніякими доказами. А розірвані черевики у дитини не свідчать про те, що мати не кошти витрачає не на утримання дітей, особливо, враховуючи той факт, що на утриманні позивачки є троє неповнолітніх дітей, заробіток позивачка має незначний. Батько дітей коштів на їх утримання не надає. Відповідно позивачка утримує дітей виходячи із тих можливостей які в неї є. Той факт, що у вихідні дні діти приходять до батька і що він купив доньці черевики, не свідчить про те, що відповідач повністю та систематично утримує дітей. Так як відповідач є батьком дітей, повинен про них піклуватись та утримувати, незважаючи навіть на те, сплачує він аліменти чи ні. Крім того проживаючи окремо близько трьох років і посилаючись на те. що позивачка є поганою матір'ю, відповідач будь-яких заходів щодо покращення життя дітей не вживав: не забрав дітей до себе, не ставив питання про притягнення позивачки до відповідальності, позбавлення батьківських прав тощо. Що на думку суду свідчить про його байдужість до долі своїх дітей та не бажання надавати кошти на їх утримання. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох та більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне положення сторін: сторони працюють, інших неповнолітніх дітей чи утриманців не мають. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання 3-х дітей в розмірі ? частини всіх видів його заробітку прибутку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 21.12.2016 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Посилання відповідача на те, що потрібно контролювати куди позивачка буде витрачати аліменти, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як позивачем кошти на утримання дітей взагалі не надаються, і відповідач навіть за рішенням суду сплачуватиме їх не в такому великому розмірі, який потребує контролю за витрачанням. Крім того відповідач, як батько дітей, повинен сам слідкувати за даними витратами та приймати заходи відповідного реагування у разі нецільового витрачання аліментів, шляхом звернення до органу опіки та піклування чи до суду саме з цього приводу. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 243 грн. 60 коп. На основі ст. 180, 182, 183 СК України.

Outcome: approved