Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 16 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] селищною радою Словяносербського району Луганської області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 08. Від вказаного шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, дітей віком до одного року вони не мають. Діти проживають разом з позивачем, відповідач також фактично проживає разом із нею. Позивач вказує, що на даний час шлюб між ними розпався через несумісність характерів, наявність протиріч та різних поглядів на життя. Збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам позивача. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між ними втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ майна відсутній. На даний час примирення між позивачем та відповідачем, як подружжям, не можливе, тому позивач просить суд не надавати строк для примирення, адже він не надасть позитивного результату. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та залишити їй шлюбне прізвище, оскільки воно не змінювалося у наслідок укладення шлюбу [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином. До суду позивач надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином. Відповідач надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 143311 позивач та відповідач з 16 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] селищною радою Словяносербського району Луганської області під актовим записом № 08 (а.с. 14). Від вказаного шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 296885 від 21.01.2014 року (а.с. 5), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 367938 від 10.02.2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між ними втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у вигляді судового збору в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved