Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

До суду звернулися позивачі з вказаним позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивачів по 47362,72грн. сплачених як майновим поручителем, а також з відповідача на користь [PERSON] 40000грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказують, що 13.12.2005 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, в забезпечення даного договору 13.12.2005 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позивачами, [PERSON] та [PERSON], укладено договір іпотеки, предметом договору іпотеки стала квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 31.10.2006 відділом ДВС Бердичівського МРУЮ відкрито виконавче провадження щодо стягнення кредитних коштів, а також послуг нотаріуса на загальну суму 84151,47грн. У порядку виконавчих дій було реалізовано вищевказану квартиру, про що складений відповідний протокол проведення прилюдних торгів та за наслідком цього, акт державного виконавця про проведені прилюдні торги від 05.03.2008. Вартість реалізованого майна склала 105215грн. Після всіх відрахувань на оплату послуг оцінки майна, проведення публічних торгів, виконавчого збору, на рахунку залишилося 10489,56грн, отже, загальна сума стягнутих з позивачів коштів становить 94725,44грн. Як на підставу своїх вимог позивачі посилаються на положення ст. 11 Закону України «Про іпотеку», ст. 611 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог в частині моральної шкоди [PERSON] вказує, що є особою похилого віку, внаслідок отримання звістки про реалізацію її майна, проведення виконавчих дій, примусового виселення з квартири, вона отримала нервове потрясіння, що зумовило порушення стану її здоровя. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Позивачі у судове не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин, правом подачі відзиву не скористався. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.05.2016 провадження у справі було зупинено. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2018 було відновлено провадження у справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 13.12.2005 між [PERSON], [PERSON] та представником ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, предметом якого є надання в іпотеку нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір укладено в забезпечення виконання зобовязань [PERSON], що випливають з кредитного договору від 12.12.2005 №МІ-235-05 /а.с.4-6/. На підставі виконавчого напису припису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 31.10.2006 було відкрито виконавче провадження ВП №615013, проведено прилюдні торги по реалізації нерухомого майна вищевказаної квартири, про що складено протокол №7071072/59, та складено акт державного виконавця про проведені публічні торги /а.с.7,8,9/. Після реалізація квартири [ADDRESS] на депозитному рахунку ВДВС Бердичівського МРУЮ залишилися кошти в сумі 10489,56грн. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Отже, нерухоме майно позивачів, яке було надано в іпотеку в забезпечення виконання зобовязання відповідачем перед кредитором (іпотеко держателем), а саме: квартира [ADDRESS], було реалізовано ТОВ «Мультисервіс» 29.02.2008 шляхом проведення публічних торгів за 105215,00грн. /а.с.8,9,11,12/. На депозитному рахунку ВДВС Бердичівського МРУЮ знаходилися кошти в сумі 10489,56грн., які було залишковими від реалізації предмету іпотеки згідно виконавчого провадження ВП №6158013 /а.с.13/. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів по 47362,72грн. є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Позивач вказує, що після початку процедури реалізації квартири вона перенесла сильні моральні переживання, не може активно проводити громадське життя, у неї порушені стосунки з оточуючими людьми. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем [PERSON] надано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №31015300 від 11.06.2015 про виселення [PERSON] з квартири №19 в житловому будинку №28 по вул. Петровського в м. Бердичів без надання іншого житлового приміщення /а.с.15/. Також позивачем [PERSON] надано на підтвердження немайнової шкоди довідку Бердичівської підстанції екстреної медичної допомоги №66 від 10.11.2015, що бригади ЕМД виїжджали на виклики: 03.02.2015, 09.06.2015, 09.06.2015, 28.09.2015 /а.с.14/. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Реалізація квартири та витрати були понесені позивачами у межах договірних відносин (договір іпотеки було укладено в забезпечення виконання зобовязань відповідачем, що випливали з кредитного договору), то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди немає, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення немайнової шкоди слід відмовити. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 974,40грн., тобто по 487,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial