Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 5-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» Подрєза С. М. про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням суду від 30.11.2000 року був визнаний недієздатним, 17.07.2015 року поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни». Рішеннями суду від 12 вересня 2016 року, від 13 березня 2017 року, 01 вересня 2017 року та 20 лютого 2018 року [PERSON] продовжувалася примусова госпіталізація. Протягом шести місяців позитивної динаміки стану не отримано. З метою визначення психічного стану, [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнта в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку щодо необхідності продовження примусової госпіталізації, оскільки на даний час [PERSON] виявляє ознаки вираженого недоумства у вигляді «Важкої розумової відсталості з порушенням поведінки» і ознаки тяжкого психічного розладу, який позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» Подрєз С. М. заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Згідно довідки КЗ СОР «Першої ОСЛ м. Ромни» від 13.08.2018 року психічний стан [PERSON] перешкоджає йому з'явитися в судове засідання. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Особа, яка надає правову допомогу - [PERSON] та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міського суду від 30 листопада 2000 року [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 20.12.2000 року опікуном над [PERSON] призначено [PERSON] Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2016 року, 13 березня 2017 року, 01 вересня 2017 року, та 20 лютого 2018 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру строком на 6 місяців. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 30.07.2018 року вбачається, що [PERSON] страждає вродженою недоумкуватістю у вигляді: «Важка розумова відсталість з порушенням поведінки» (МКХ-10). На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок чого є безпорадним, не може задовольняти життєві потреби на достатньому рівні. Внаслідок відсутності можливості усвідомлювати значення своїх дій є потенційно небезпечним для себе і оточуючих. По своєму стану потребує стаціонарного лікування, але через наявність тяжкого психічного розладу не може дати усвідомлену згоду, потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/3433 від 02.08.2018 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з дитинства. Багато разів, тривалий час знаходився на стацлікуванні в психлікарні. Є інвалідом І групи. Остання госпіталізація з 17.07.2015 р. по теперішній час. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved