Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 19 березня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки № 159 площею 7,9768 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознамянської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063142, виданим 14 березня 2002 року на імя [PERSON]. На даний час єдиною спадкоємицею майна померлої матері позивачки за заповітом є [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавиці, відносно них заповіт відсутній. Оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063142 втрачено, відновити його на даний час не представляється можливим. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі надали до суду аналогічні заяви, згідно яких позовні вимоги визнають у повному обсязі, справу просять розглянути без їх участі. Новознамянська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 384288 [PERSON] померла 19 березня 2014 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки № 159 площею 7,9768 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознамянської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063142, виданим 14 березня 2002 року на імя [PERSON]. Заповітом від 14 серпня 2009 [PERSON] вказану вище земельну ділянку заповіла позивачці. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42248076 від 26 листопада 2015 року відсутні заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 433/2670/15-ц від 17 листопада 2015 року встановлений факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 19 березня 2014 року на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що 19 березня 2014 року померла мати позивачки, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді відповідної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час єдиною спадкоємицею майна померлої матері позивачки за заповітом є позивачка. Відповідачі є дітьми спадкодавиці, відносно них заповіт відсутній. Оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, відновити його на даний час не представляється можливим. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є єдиною спадкоємицею майна померлої своєї матері за заповітом, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved