Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ОВІ» про захист прав споживачів, в якому позивач просить суд визнати порушенням його права споживача дії вчинені відносно нього 16.08.2017 року щодо ненадання йому можливості скористатися правом безкоштовного проїзду в автобусі маршруту №624, що обслуговується перевізником ТОВ «АВТО- ОВІ»; зобов`язати в подальшому ТОВ «АВТО-ОВІ» не перешкоджати йому користуватися правом безкоштовного проїзду в автобусах на маршрутах приміського сполучення, які це підприємство обслуговує, при пред`явленні пенсійного посвідчення; визначити розмір завданої йому моральної шкоди і стягнути її на його користь. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 серпня 2018 року він вирішив скористатись послугою перевезення автобусним маршрутом Харків - Зелений Гай №624, за яким послуги перевезення надає ПрАТ АТП 16329. При прибутті автобусу цього маршруту на термінал Холодна Гора він зайшов до салону автобуса і пред`явив водію своє пенсійне посвідчення, яке на підставі Постанови Кабінету міністрів України №354 від 17.05.1993 року надавало йому право безкоштовного перевезення. Водій автобуса став вимагати з нього кошти за проїзд. Він зауважив водієві на те, що його дії незаконні і сплачувати за проїзд кошти не буде. Тоді водій став його ображати і виганяти з автобуса. При тому апелюючи до інших пасажирів автобуса. Водій сильно завівся, тому він попередив його що викличе поліцію, щоб його заспокоїли. Незважаючи на це, він не заспокоювався, а продовжував здійснювати свої протиправні, дії стосовно нього. Позивач зазначає, що вимушений був зателефонувати по «102» і повідомити про протиправні дії водія цього автобуса. Крім того у нього стало відбуватись погіршення стану здоров`я, він відчув що в нього починається гіпертонічний криз. Водій став відправлятись, незважаючи на те що він його повідомив про виклик поліції, тому він вимушений був вийти з автобуса і дочекатись приїзду поліції, а також йому потрібно було негайно прийняти ліки від тиску, які треба було придбати в аптеці, оскільки при ньому ліків не було. Також він здійснив виклик швидкої допомоги, щоб йому терміново надали медичну допомогу. Позивач вказує, що поліція і швидка допомога прибули хвилин за 15-20, йому надали термінову медичну допомогу, а поліції він надав заяву про незаконні дії водія автобуса, яка була зареєстрована в ЖЄО за №12902 від 16.08.2017 року, в Новобаварському ВПГУ НП в Харківській області. Зазначену заяву не було розглянуто відповідно до вимог закону, тому він звернувся 28.09.2017 на гарячу лінію НП України щодо неналежного розгляду свого звернення; 09.10.2017 року до начальнику ГУНП в Харківській області щодо повторного розгляду заяви від 16.08.2017 року. На заяву від 28.09.2017 року він отримав відповідь щодо проведення додаткової перевірки за його заявою. На заяву від 09.10.2017 року відповідь він не отримав. 26.12.2017 року він звернувся до начальника ГУНП в Харківській області щодо неотримання відповіді на заяву від 09.10.2017 року, на що протягом часу визначеного Законом України «Про звернення громадян», відповіді не отримав, а відповідь отримав вже від 29.01.2018 року з іншого приводу, яке не відноситься до змісту його заяви, а відноситься до змісту іншої заяви від 09.10.2017 року. 15.01.2018 року позивач звернувся до Регіональною представника Уповноваженого ВР України з прав людини щодо складання протоколу за п.8-1 ч.1 ст. 255 КУпАП стосовно начальника ГУНП в Харківській області за ненадання йому відповіді на заяву від 09.10.2017 року та щодо посадових осіб Новобаварського ВП за неналежний розгляд звернення від 16.08.2017 року. 03.02.2018 року він отримав відповідь від начальника ГУНП в Харківській області щодо розгляду його звернень від 09.10.2017 року та 26.12.2017 року, в якій він повідомляв про розгляд звернення від 16.08.2017 року та надсилання відповіді з цього приводу з Новобаварського ВП, яку він до цього часу не отримав. Зазначає, що відповідь начальнику ГУНП в Харківській області щодо розгляду його звернень від 09.10.2017 року підтверджує факт того, що водій автобусу маршруту №624 не надав йому можливості скористатися правом безкоштовного проїзду 16.08.2017 року, чим порушив його права споживача. Позивач вказує, що при визначенні розміру завданої моральної шкоди суду необхідно взяти до уваги те, що завдяки таким діям у нього виник гіпертонічний криз, який обумовив його поведінку на декілька днів, в плані його лікування, чим порушив життєві плани, ненадання йому послуги в цей день порушило його життєві плани на день, він майже півроку докладав зусилля щоб орган державної влади здійснив свій обов`язок по захисту його права. Вважає, що розмір завданої моральної шкоди за порушення його прав споживача складає 5000 грн. Однак при цьому просить суд визначити розмір завданої шкоди і стягнути її на його користь. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ОВІ» про захист прав споживачів прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. 03 травня 2018 року до суду надійшла заява представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ОВІ», відповідно до якої він просить визнати Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ОВІ» неналежним відповідачем та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до договору №1057 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 18.08.2009 ТОВ «Авто-ОВІ» надавало транспортні послуги населенню за маршрутом №624 Харків ДП Холодна Гора-Високий з 20.08.2009 по 19.08.2014. Позивач посилається на порушення його прав споживача, які мали місце 16.08.2017, в той час коли ТОВ «Авто-ОВІ» вже не надавало транспортних послуг за маршрутом №624, а тому не є належним відповідачем і пред`явлені до нього позовні вимоги є безпідставними. 29 травня 2018 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить суд залучити до участі у справі належного відповідача - ПрАТ «АТП 16329» та уточнена позовна заява. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року замінено первісного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю АВТО ОВІ на належного - Приватне акціонерне товариство «АТП 16329» у цивільній справі № 635/851/18 провадження 2/635/1375/2018 за позовом [PERSON] про захист прав споживачів. 26 листопада 2019 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «АТП 16329» надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача зазначає, що відповідач позов не визнає у повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому просить у задоволенні вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Позивач надає у якості доказів листи отримані ним від Головного Управління Національної поліції в Харківській області, куди він звертався з приводу порушення ТОВ «Авто-Ові». Згідно відповіді від 09.11.2017 №Р1940/119/04/20-217 було встановлено особу водія і з метою вжиття заходів реагування направлено інформацію до автотранспортного підприємства. Зазначає, що ніякої інформації щодо подій від 16.08.2017 року від ГУ Національної поліції в Харківській області до ПрАТ «АТП 16329» не надходило. Позивачем не вказано ні способу та яким чином має бути визначено розмір моральної шкоди. Які чинники вплинули на її величину і чим саме має обґрунтовується сума. Факт завдання моральної шкоди має бути доведений та підтверджено причинно- наслідковий зв`язок. Крім того зазначено, що позивачем надано суду лист КЗОЗ «Центру екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» від 13.02.2018 №01-157. Згідно інформації бригада екстреної медичної допомоги за викликом [PERSON] у період з 07.03.2017 по 16.08.2017 виїжджала два рази: 07.03.2017 о 13:55 до позивача за місцем проживання, попередній діагноз гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз;16.08.2017 об 11:41 за адресою [ADDRESS] , попередній діагноз гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз. Тобто позивач хворіє на загальне захворювання. Враховуючи описову частину позову, чітко вбачається що близько 11 годину ранку він вже повертався до місця проживання, тобто ще раніше приїздив до Харкову, а це певні зусилля та навантаження. Крім того, невідомо, чи належним чином він дотримується рекомендації лікарів щодо запобігання загострення хвороби на яку він хворіє. Позивач будучи обізнаним про наявність хвороби, не використовує ліки на постійній основі, про що свідчить його доводи про звернення до аптеки, оскільки він при собі ліків не мав. За умови підтвердження лікувальним закладом, що позивач має вже встановлений діагноз хронічного загального захворювання, вважати погіршення стану здоров`я 16.08.2017 року виключно причиною подій - неможна. Крім того, його не було госпіталізовано і даних про подальший стан здоров`я суду не надано. Тобто, за умови наявності первинної причини - загального захворювання, неможливості визначити реальний стан здоров`я до події та відсутності доказів негативних наслідків після - факт завдання моральних страждань є не доведеним. Крім того, позивач стверджує що медичну допомогу йому було надано на терміналі автостанції. Але ця інформація спростовується листом КЗОЗ «Центру екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» від 13.02.2018 №01-157. Термінал розташовано за адресою [ADDRESS] , де є місця для очікування. Але карета швидкої допомоги була викликана позивачем за адресою [ADDRESS] - це житловий будинок на певній відстані від терміналу. Представник відповідача вважає, що позивач не довів факт протиправних дій і заподіяння моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «АТП 16329» про захист прав споживачів до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи що позивачем надано заяву про слухання справи у його відсутність, а представником відповідача надано відзив на позов [PERSON] , за таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 16 червня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем в якості доказів своїх позовних вимог надано суду відповіді на його звернення, отримані від Головного Управління Національної поліції в Харківській області, відповідь КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 13.02.2018 №01-157, із яких не можливо встановити, що 16 серпня 2017 року дійсно мало місце порушення відповідачем прав [PERSON] , про яке він зазначає у позові. Інших доказів, щоб мали значення для розгляду справи по суті, позивачем не надано. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодного належного доказу на підтвердження позовних вимог матеріали справи не містять. З погляду на викладене суд не може вважати доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed