Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної у розмірі 49 139,95 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22 липня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Ярошевської в селі Крижанівка. на 14 км автодороги «Одеса - Южне», не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом №АІ/7494377, виданий ПАТ «Українська охоронна страхова компанія». 25.08.2015р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодекси України про адміністративні правопорушення. Експертним висновком №5248 від 04.09.2015 року встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП становить 48 139,95 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. До таких збитків відносяться витрати, які особа провела або повинна провести для відновлення свого порушеного права. Такими збитками є оплата авто-товарознавчої експертизи - 1 000,00 грн. Таким чином, загальна сума матеріального збитку, заподіяного Позивачеві в результаті даних дій Відповідача, склала 49 139,95 грн. Крім того в своєму позові позивач зазначає, що йому заподіяна моральна шкода, яка виражається втому, що у позивача у наслідок ДТП змінився спосіб життя, який склався, неможливості використання автомобіля для своїх потреб і потреб членів своєї сім'ї, в його переживаннях з приводу пошкодження автомобіля, перенесеного стресу, фізичного нездужання. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, розмір причиненої йому моральної шкоди визначає в розмірі 100\~000 грн. Представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, а саме: матеріальну шкоду у розмірі 49 139,95 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн., просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не явився, надав до суду клопотання в якому просив розгляд справи провести у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2015 року о 19 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Ярошевської в селі Крижанівка. на 14 км автодороги «Одеса - Южне», не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. № 1306, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] [INFO] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена ст. 124 КУпАП. 25.08.2015р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси відповідач був визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодекси України про адміністративні правопорушення. Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Експертним висновком №5248 від 04.09.2015 року встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ТОУОТА», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП становить 48 139,95 грн. При цьому експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 124 990,11 грн.; ринкова вартість автомобіля до ДТП- 176 613,03 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. До таких збитків відносяться витрати, які особа провела або повинна провести для відновлення свого порушеного права. Такими збитками є оплата авто-товарознавчої експертизи - 1 000,00 грн. Таким чином, загальна сума матеріального збитку, заподіяного Позивачеві в результаті винних дій Відповідача, склала 49 139,95 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровцю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була зазначена у постанові ВСУ № 6-954цс16. Зважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки [PERSON], який перебуває в причино-наслідковому звязку із завданою її майну шкодою, приймаючи до уваги право вибору позивача на відшкодування завданої матеріальної шкоди чи з винної особи, чи з страховика, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди в розмірі 49 139,95грн. Суд вважає, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України), відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив. Через пошкодження автомобіля, що належить позивачу на праві приватної власності, внаслідок винних протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних та психологічних страждань, що повязані зі значним пошкодженням його автомобіля. Внаслідок пошкодження автомобіля, позивач був позбавлений можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відтак, наявність причинного зв'язку між винними діями відповідача і негативними наслідками для позивача очевидна. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» вказано: під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, вважає, що розмір моральної шкоди в 1000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в результаті пошкодження його транспортного засобу та порушення звичайного укладу життя. Отже, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача моральна шкоду у розмірі 1000 грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial