Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Заявник [PERSON] 28.04.2014 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження [PERSON] [INFO] та зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції відновити актовий запис про народження [PERSON] [INFO] та видати Свідоцтво про народження [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог заявниця зазначила, що [INFO] року в пологовому будинку № 7 м. Одеси вона народила сина, про що був зроблений відповідний запис в історію пологів за № 293. Батьком дитини був [PERSON], але в шлюбних відносинах з ним вона не перебувала. У зв'язку з чим нею було прийнято рішення назвати дитину [PERSON]. Відразу після пологів у заявниці виявилося серйозне захворювання, у зв'язку з чим 10 жовтня 1990 р. вона перенесла операцію у м. Києві. Після операції [PERSON] провела майже півроку на лікуванні у Київській лікарні. По поверненню до Одеси, стає на облік у 8-му поліклініку м. Одеси, але вже у вересні 1991 р. знову переносить операцію. Заявниця вказує, що у зв'язку з її хворобою і проведеними операціями у неї була відсутня будь-яка можливість для належного оформлення документів, пов'язаних з народженням її сина, що призвело до відсутності свідоцтва про народження та актового запису про народження [PERSON] [INFO] р.н. 26 листопада 1991 р. заявниця та [PERSON] потрапляють під слідство у кримінальній справі, що проводилося Приморським РВВС і тривало більше шести років (з 1991 по 1997 р.р.). У процесі слідства щодо [PERSON] був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. [PERSON] потрапив до в'язниці, де і помер. Після закінчення слідства [PERSON] була повністю виправдана, проте з'ясувалося, що паспорт, що підтверджував її особу, був загублений під час слідства. Заявниця стверджує, що у зв'язку із зазначеними обставинами: відсутністю документів як у неї, так і у сина, її хворобливим станом, у неї не було ніякої можливості ні оформити її сина в школу, ні зробити йому необхідні документи. Тільки в 2013р. їй нарешті вдалося отримати паспорт на себе і тому вона тільки зараз звернулась до суду щоб оформити сину всі документи. В судове засідання 19 червня 2014 р. з'явилися заявниця та її представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 15 квітня 2014 р.). та просили заяву задовольнити з викладених в заяві підстав. Також заявниця в судовому засідання пояснила, що у 1998 році вона влаштувалася двірником на роботу в 56 ЖЕК, де їй із сином виділили кімнату, в якій вони проживали. Вона навчила сина читати, писати, рахувати і на теперішній час він є її помічником, але у нього не має паспорту, і він офіційно не може працевлаштуватися. Паспорт вона загубила в той час як перебувала під слідством, де деякий час вона навіть знаходилась під вартою. І тоді вона зрозуміла що вона мала стосунки з чоловіком , тобто батьком її дитина, яка того не була гідна. [PERSON] стверджує, що, починаючи з 1997 року, зверталася в усі можливі державні органи для отримання документів для сина, але у зв'язку з відсутністю документів у неї, усі її звернення були безрезультатними, вона отримувала відмови у тій чи іншій формі. Свій паспорт їй вдалося поновити тільки 12 червня 2013 року. Проте на даний момент жодних підтверджуючих особу документів не має її син. Він не навчався у школі, але, незважаючи на перераховані обставини, [PERSON] та її сусіди своїми силами навчили його читати, писати, рахувати, тощо. 21 січня 2014 р. [PERSON] звернулася Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо проведення державної реєстрації народження дитини з пропуском строку. Заявницею була отримана письмова відповідь з порадою звернутися до територіального органу внутрішніх справ для встановлення особи. 04 лютого 2014 р. син [PERSON] звернувся до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області щодо сприяння документування паспортом України [PERSON]. 03 квітня 2014 р. була отримана письмова відповідь із порадою звернутися до суду для внесення запису в книгу Актів запису цивільного стану про народження дитини. Також зазначені пояснення повністю підтвердив допитаний в судовому засіданні її син [PERSON], який пояснив що все життя проживаю разом з матір'ю [PERSON], батька свого не знає, зі слів матері знає що він помер. Проте йому вже 25 років але не має на себе жодного документу, тому вимушений підробляти неофіційно щоб забезпечити собі і матері на життя. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Проте на адресу суду 16 червня 2014 р. надійшов електронний лист із клопотанням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції розглядати справу без присутності представника зацікавленої особи (а.с.35-36). Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в пологовому будинку № 7 м. Одеси [PERSON] народила сина, про що був зроблений відповідний запис в історію пологів за № 293 (а.с.8). Зазначене підтверджується довідкою КУ «Пологовий будинок №7» від 17.12.2013р. №802. Свідоцтво про народження дитини у заявника відсутнє. З пояснень заявника вбачається, що батьком дитини був [PERSON], але в шлюбних відносинах з ним вона не перебувала. У зв'язку з чим заявницею було прийнято рішення назвати дитину [PERSON]. Відразу після пологів у заявниці виявилося серйозне захворювання, у зв'язку з чим 10 жовтня 1990 р. вона перенесла операцію у м. Києві. Після операції [PERSON] провела майже півроку на лікуванні у Київській лікарні. По поверненню до Одеси, стає на облік у 8-му поліклініку м. Одеси, але вже у вересні 1991 р. знову переносить операцію. Заявниця вказує, що у зв'язку з її хворобою і проведеними операціями у неї була відсутня будь-яка можливість для належного оформлення документів, пов'язаних з народженням її сина, що призвело до відсутності свідоцтва про народження та актового запису про народження [PERSON] [INFO] р.н. у зв'язку з чим у [PERSON] також не отримано паспорт. Відповідно до відповіді Комунальної установи «Міська лікарня № 8» від 16 травня 2014 р. надати інформацію про амбулаторне лікування за 1991 р. [PERSON] не представляється можливим, оскільки строки зберігання амбулаторних карток зі відсутності звернень складають 5 років (а.с.21). 26 листопада 1991 р. заявниця та [PERSON] потрапляють під слідство у кримінальній справі, що проводилося Приморським РВВС і тривало більше шести років (з 1991 по 1997 р.р.). У процесі слідства щодо [PERSON] був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. [PERSON] потрапив до в'язниці, де і помер. Після закінчення слідства [PERSON] була повністю виправдана, проте з'ясувалося, що паспорт, що підтверджував її особу, був загублений під час слідства. Заявниця стверджує, що у зв'язку із зазначеними обставинами: відсутністю документів як у неї, так і у сина, її хворобливим станом, у неї не було ніякої можливості ні оформити її сина в школу, ні зробити йому необхідні документи. З довідки КУ «Міська лікарня №8» від 16.05.2014р. за №01.01-23/851 вбачається, про неможливість надати інформацію про амбулаторне лікування заявниці за 1991р. так як амбулаторна картка [PERSON] не зареєстрована та строк їх зберігання складає 5 років (а.с.21). У 1998 році [PERSON] влаштувалася двірником на роботу в 56 ЖЕК, де її із сином виділили кімнату, в якій вони проживали. [PERSON] стверджує, що, починаючи з 1997 року, зверталася в усі можливі державні органи для отримання документів для сина, але у зв'язку з відсутністю документів у неї, усі її звернення були безрезультатними, вона отримувала відмови у тій чи іншій формі. Свій паспорт їй вдалося поновити тільки 12 червня 2013 року (а.с.6). Проте на даний момент жодних підтверджуючих особу документів не має її син [PERSON] Він не навчався у школі, але, незважаючи на перераховані обставини, [PERSON] та її сусіди своїми силами навчили його читати, писати, рахувати, тощо. 21 січня 2014 р. [PERSON] звернулася у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо проведення державної реєстрації народження дитини з пропуском строку. Заявницею була отримана письмова відповідь з порадою звернутися до територіального органу внутрішніх справ для встановлення особи (а.с.9). 04 лютого 2014 р. син [PERSON] звернувся до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області щодо сприяння документування паспортом України [PERSON]. 03 квітня 2014 р. була отримана письмова відповідь, у якій зазначено, що встановити його особу не представилось можливим у зв'язку з тим, що на підставі відповіді з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 07.03.2014 р., відсутній актовий запис про народження [INFO] р. [PERSON]. Було рекомендовано звернутися до суду для внесення запису в книгу Актів запису цивільного стану про народження дитини, після чого надати довідку з відповідного органу реєстрації актів цивільного стану. Після надання документів про народження з органів РАЦС буде проведено повторно процедуру встановлення особи (а.с.10). Також з матеріалів справи вбачається, що сама [PERSON] отримала паспорт серія [NUMBER] 12 червня 2013р., видано Приморським РВ у м.Одесі ГУДМС в Одеській області (а.с.6). Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно ст. 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина або в якому на цей час вона перебуває. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно з ч.1 ст. 28 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ч.1 ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. У відповідності з ч.1 ст. 146 СК України, ім'я дитини визначається за згодою батьків. Ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. Згідно зі ст. 147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ч.ч.1, 2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Ст.9 цього закону передбачено, що Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.4 вказаного Закону, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На підставі ч.8 зазначеного Закону, у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта громадянина України. Відповідно до п.2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила), Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відповідно до п.3 розділу ІІ Правил, для державної реєстрації актів цивільного стану подаються документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт або паспортний документ заявника. Особи, які не досягли шістнадцяти років, пред'являють свідоцтво про народження та довідку з місця проживання. Особи, які досягли шістнадцятирічного віку, але не отримали паспорт громадянина України, пред'являють свідоцтво про народження та довідку з місця проживання за умови, якщо від дня досягнення зазначеного віку минуло менше ніж один місяць. П.2 глави 1 розділу ІІІ Правил встановлює перелік підстав (необхідних документів) для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. У відповідності до п.п.22, 23 глави 1 розділу ІІІ Правил, власне ім'я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька. Відповідно до ч.2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved