Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що [PERSON] є матір'ю заявника. Після смерті матері, виникла необхідність у оформленні прав на спадкове майно, однак при зверненні до Тульчинської державної нотаріальної контори, з'ясувалося, що у документах, які підтверджують родинний зв'язок допущено помилки. У зв'язку з цим, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися до суду з даним позовом і просить встановити факт, що вона є дочкою [PERSON]. До початку розгляду справи по суті заявник подала уточнену заяву у якій вказала, що заінтересованою особою є Кинашівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області. Заявник не з'явилася у судове засідання, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, а також вказала, що заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, однак від Кинашівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, на адресу суду надійшло повідомлення у якому зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] від 19.03.1998, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 3), згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.1976, дошлюбне прізвище заявника «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.1954, матір'ю [PERSON] вказано [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.01.1953, [PERSON], народилася [INFO] (а.с. 23), а померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 5). У відповідності до довідок № 1248 від 23.06.2016 і № 2412 від 24.11.2016, виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с. 6, 24), вказані обставини також підтверджуються копією по господарської книги (а.с. 25 - 27). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved