Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури [PERSON] 16.06.2016 року звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому прохає накласти заборону на відчуження її майна - 1/3 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] до досягнення дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повноліття та стягнути з відповідача на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На обґрунтування позову зазначив, що з 29.11.2012 року на обліку служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації перебувають діти, позбавлені батьківського піклування: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 20.09.2012 року їх матір - [PERSON], позбавлено батьківських прав щодо них. З 1.09.2011 року і по даний час названі діти навчаються та виховуються в Градизькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті, де перебувають на державному утриманні. До влаштування в школу-інтернат вони проживали разом зі своєю матір»ю в будинку, розташованому по [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - по 1/3 частці за кожною. Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування у школу-інтернат, за ними протягом усього часу перебування в цьому закладі зберігається жиле приміщення, в якому вони проживали, незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім»ї. Відповідно до ч.4 ст. 17 цього ж Закону у разі позбавлення батьків батьківських прав одночасно суд накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна чи житла. У рішенні Глобинського районного суду Полтавської області від 20.09.2012 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] питання про заборону відчуження її майна вирішено не було. Посилаючись на викладене, прокурор вказав, що в даному випадку він здійснює представництво в суді інтересів неповнолітніх дітей, які не спроможні захистити свої порушені права. У судовому засіданні ювенальний прокурор Глобинського районного відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Нечипоренко К.О. позов підтримувала, посилаючись на обставини та підстави зазначені в ньому. Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Глобинської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування, Градизької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, Градизької селищної ради у судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Направили письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази встановив наступне. [PERSON], згідно свідоцтв про народження , є матір»ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України - за заявою матері. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 20.09.2012 року, яке набрало законної сили 31 жовтня 2012 року, громадянка [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 03.12.2012 року № 839 названим дітям надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Довідкою Градизької спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Глобинського району Полтавської області від 31.05.2016 року № 258/01-27 підтверджено , що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], навчаються в названому закладі з 1.09.2011 року і по даний час та перебувають на повному державному утриманні. Рішенням виконкому № 2 Градизької селищної ради від 20.03.2013 року, як органу опіки та піклування, за малолітніми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] закріплено право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, будинок, розташований по [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - по 1/3 частці за кожною. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, ВЕТ № 984337 від 2.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за реєстровим номером 12629. Зі змісту ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» випливає, що майнові права дітей, позбавлених батьківського піклування, захищаються шляхом накладення судом заборони на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляється нотаріус за місцем знаходження майна чи житла. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім»ї, дитячі будинки сімейного типу , заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім»ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування , яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування , влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім»ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників , дитячому будинку сімейного типу , прийомній сім»ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім»ї. Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України визначено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров»я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім»ї , має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно ч.1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних найкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу , що надаються державою. Відповідно до ч.4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки у судовому рішенні від 20.09.2012 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], питання щодо накладення заборони на відчуження майна відповідача не вирішувалося, суд вважає вимоги прокурора про захист житлових прав неповнолітніх дітей обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач на підтвердження сплати судового збору надав платіжне доручення, тому з відповідача [PERSON] на користь прокуратури Полтавської області (як розпорядника бюджетних коштів) слід стягнути 551 грн. 20 коп. у відшкодування сплаченого судового збору на користь позивача.

Outcome: approved