Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], яка померла 31.10.2016 р., а саме на земельні ділянки по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Червоний маяк» Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, оскільки оригінали документів на земельні ділянки було втрачено. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Судом по справі встановлено, що позивачка по справі [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], народилася 27 вересня 1953 року в смт. Холми Корюківського району Чернігівської області, де на даний час проживає, що підтверджується її паспортом НК 866493, виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 15.01.2001 р. 06 жовтня 1973 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «Литвин» на «Савченко» (свідоцтво про укладення шлюбу І-ЕЛ № 291837). 22 січня 2001 року мати позивачки [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті заповідає дочці [PERSON]. Даний заповіт посвідчений Холминською селищною радою та зареєстрований в реєстрі за № 19. За життя покійна мати позивачки була членом колективного сільськогосподарського підприємства на території Холминської селищної ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай)), власність на які підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №№ 262249, 262250, 263701, до яких увійшли земельні ділянки: ●земельна ділянка площею 2,5727 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 41\~741,64 грн; ●земельна ділянка площею 0,5603 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 3\~292,60 грн; ●земельна ділянка площею 0,1621 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 883,48 грн. Також мати позивачки успадкувала від свого чоловіка [PERSON] (помер 25 липня 1998 року), а батько від своєї матері [PERSON] [PERSON] (померла 28 грудня 1996 року) земельну частку (пай) розміром 3,81 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Холминської селищної ради Корюківського району, але оформити її за життя не встигла. Так як дана спадщина відкрилася в період чинності Цивільного кодексу УРСР, тому застосуванню підлягають норми саме ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину та дане спадкове майно перебувало у фактичному володінні і користування спочатку покійного батька [PERSON], а потім покійної матері [PERSON]. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На момент смерті покійна мати позивачки проживала разом із дочкою [PERSON], [INFO] та вели спільне господарство (довідка Виконавчого комітету Холминської селищної ради № 2240 від 02.11.2016 р.). Відповідно до пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України 29 листопада 2016 року позивачка подала \~заяву про прийняття спадщини до Корюківської районної державної нотаріальної контори. Таким чином спадщину, яка відкрилась після смерті матері фактично прийняла донька покійної позивачка по справі [PERSON]. Позивачка звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надала докази прийняття нею спадщини після смерті матері, але через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Тому для вирішення даного спірного питання позивачка змушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельний пай та земельні ділянки, позивачка звернулася з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію (960/147-17 та 950/147-17 від 18.08.2017) та надали копію архівних примірників державних актів, що видавався на імя покійної матері. З викладеного видно, що позивачка є спадкоємицею, тобто власником майна покійної матері і маю право успадкувати земельну частку (пай) та земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельні ділянки та земельну частку (пай), позивачка прийняла спадщину після матері, оскільки прийняла спадщину після смерті матері, бо на момент її смерті проживала разом з нею, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельну ділянку та земельну частку (пай). Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved