Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Заявник [PERSON] 30.07.2018 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт перебування у громадянстві СРСР та постійного проживання [PERSON], [INFO] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. В обґрунтування вимог, заявник вказала, що вона народилась у Казахстані, потім у 1958 році її батьки разом з нею переїхали до м.Маріуполь Донецької області. Батьки постійно мешкали у м.Маріуполь та були зареєстровані за адресою: [INFO]. По досягненню 16 років у м.Маріуполь заявниця отримала паспорт громадянина СРСР, в Іллічівському РВВС м.Маріуполь.м В 1973 році пішла працювати на завод «Жданівський завод тяжкого машинобудування» і працювала там до 1977 року. Приблизно у 1978 році здійснила заміну паспорту нового зразку громадянина СРСР також у м.Маріуполь у Жовтневому районі. У 1979 році уклала шлюб із [PERSON]. В 1980 році разом із чоловіком переїхали в Тельманівський район ПГТ Мирне за місцем проживання чоловіка. Там пішла прцювати у Мирненську міську лікарню. Працювала там з 1983 року по 1996 рік, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Сімейне життя не склалося, переїхала до своїх батьків у м.Маріуполь, вул. 2 Кальчик, 118, де мешкає по теперішній час. З 1996 року працювала у музичному училищі м.Маріуполь по 20002 рік, потім почала хворіти та більше не працювала, але постійно мешкала у м.Маріуполь Донецької області. у 2013 році пішла на ринок у Центральному районі, там стало погано, поки надавали медичну допомогу, сумку із паспортом було викрадено, так було загублено паспорт. У квітні 2018 року звернулась до державної міграційної служби України Головного управління в Донецькій області Центрального районного відділу у м.Маріуполь із заявою про поновлення паспорту. В 2018 році співробітниками Центрального РВ у м.Маріуполь ГУ ДМС України в Донецькій області було проведено перевірку та встановлено її особу. Листом від 07.07.2018 року Головного управління ДМС України в Донецькій області Центральний районний відділ м.Маріуполь відмовлено з причини не встановлення належності до громадянства будь-якої держави рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 03.08.2018 року було відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, громадянства іншої держави не приймала, наполягала на задоволені своїх вимог. В подальшому в судове засідання не прибула, надала заяву у якій просила розглянути її заяву без її участі. Представник заінтересованої особи Головного управління ДМС України в Донецькій області [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці заявника підтверджується факт її перебування на території України з 1980х років по 1996 рік. В подальшому в судове засідання не прибула, надавши заяву у якій просить розглянути справу за заявою [PERSON] без участі представника Головного управління ДМС України в Донецькій області. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася 18.03.1956 року, про що свідчить картка платників податків (дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків 31.03.1997). 11.07.1979 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Купріянова) [PERSON], [INFO], яка народилась у Казахстані Акмолінської області Жаксинського району у селі Кайракти, уклала шлюб з [PERSON], про що 11.07.1979 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис №2247. 21.05.1980 року у [PERSON] народилась донька [PERSON] у селище Мирне Тельманівського району Донецької області. Свідок [PERSON], яка є донькою заявника [PERSON], у судовому засіданні зазначила, що її мати постійно проживала на території України з моменту народження свідка та по цей час, працювала на заводі у м.Маріуполі , у період з 1983 року по 1996 рік проживале у селіщі Мирне, де працювала у лікарні, з України не виїджала. Окрім того, відповідно записів у трудовій книжці заповненої 19.12.1973 року, [PERSON] (дошлюбне прізвище Купріянова) [PERSON], станом на 24.08.1991 року працювала медсестрою у районній лікарні №2 селища Мирний (з 05.08.1985), у січні 1996 року переведена на посаду с/господарки дитячого відділення на 0,5 ставки та санітарки прибиральниці 0,5 ставки., 11.05.1996 року звільнена за власним бажанням, 15.11.1996 року прийняти прибиральницею Маріупольського музичного училища, в 1998 році звільнена за власним бажанням, 20.06.2000 прийнята на посаду чергового Маріупольського музичного училища, у серпні 2000 року звільнена за закінченням строкового трудового договору, 30.01.2000 року прийнята прибиральницею у Маріупольське музичне училище, звільнена 14.08.2002 за власним бажанням, 01.10.202 прийнята прибиральницею у Маріупольське музичне училище, 10.12.2002 звільнена за власним бажанням. Згідно відповіді Центрального РВ в м.Маріуполі Державної міграційної сліжби України ГУ в Донецькій області від 07.07.2018 року на звернення заявника, перевіркою встановлено особу [PERSON] та не було встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Виходячи з наведених даних з трудової книжки, вбачається, що [PERSON], станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року постійно проживала та працювала на території Донецької області та не приймала громадянства будь-якої держави. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1\~цього ж\~Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе встановити юридичний факт, постійного проживання [PERSON], [INFO] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, як такої, що не приймала громадянства іншої держави, оскільки для набуття громадянства України заявником саме такий факт підлягає встановленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved