Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] було затверджено план забудови земельної ділянки площею 0,27 га, на якому остання збудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вказане домоволодіння як спадкоємець майна померлої за законом першої черги фактично успадкував її син, [PERSON], так як вступив в управління та володіння зазначеним нерухомим майном. [PERSON] є чоловіком [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] є сином [PERSON], спадкоємцем майна останнього за законом першої черги. [PERSON] також є сином [PERSON]. Відповідачі від прийняття спадщини у вигляді вищезазначеного домоволодіння відмовилися на користь позивача, про що вчинили відповідні заяви, однак не посвідчили їх нотаріально. Крім того, на даний час відсутні правовстановлюючі документи та реєстрація права власності зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. За вказаним обставин, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали аналогічні заяви про розгляд справи без їх участі та визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв'язку з чим суд керується відповідними нормами вказаного нормативного акту, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, згідно п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» від 24 травня 2001 року № 127, затвердженої Наказом Держбуду України, - не потребують отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію: будівлі та споруди, прибудови та перепланування в житлових будинках, побудованих до 05 серпня 1992 року. Такі об'єкти нерухомого майна не потребували правовстановлюючих документів і вони можуть бути предметом спадкування за законом чи за заповітом. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно рішенням виконкому Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області [PERSON] було затверджено план забудови земельної ділянки площею 0,27 га, на якому остання згідно свідоцтва на забудову збудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у період з травня 1964 року по жовтень 1964 року. Згідно технічного паспорту на даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], складається: А1-ж - житловий будинок; ПГ - погріб; 1-3 - огорожа. Після смерті [PERSON] вказане домоволодіння як спадкоємець майна померлої за законом першої черги фактично успадкував її син, [PERSON], так як вступив в управління та володіння зазначеним нерухомим майном. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON], спадкоємцем майна останнього за законом першої черги. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] також є сином [PERSON], спадкоємцем майна останнього за законом першої черги. Відповідачі від прийняття спадщини у вигляді вищезазначеного домоволодіння відмовилися на користь позивача, про що вчинили відповідні заяви, однак не посвідчили їх нотаріально. Крім того, на даний час відсутні правовстановлюючі документи та реєстрація права власності зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. За вказаним обставин, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлого свого батька, який набув таке мано у власність після смерті своєї матері, оскільки відповідачі, інші спадкоємці майна померлого від прийняття спадщини відмовилися на користь позивача, так як позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529, 548, 549, Цивільного кодексу Української PCP ЦК України,

Outcome: approved