Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Позов аргументувала тим, що весною 2000 року вона усно домовилась із [PERSON], який мешкав у місті Донецьк, про догляд за даним будинком, який він успадкував після смерті батьків, а також про догляд за могилами його батьків, похованих на центральному кладовищі міста Жмеринка, з умовою передачі їй у власність вищезазначену нерухомості. [INFO] [PERSON] помер, єдиним спадкоємцем якого являється його син [PERSON], який знаючи про домовленість позивача з її батьком, прийнявши спадщину після батька, не став оформляти спадкові права на вищезазначений будинок. З травня 2000 року позивач проживає у вищевказаному будинку по даний час. За період проживання [PERSON] здійснила переобладнання та добудову у будинку. Позивач вважає, що добросовісно заволоділа вищевказаним будинком і продовжує відкрито, безперервно володіти ним з 2000 року, а тому має право на визнання за нею на будинок права власності за набувальною давністю. 24.02.2014 позивач в судовому засіданні підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав викладених вище. 26.03.2014 сторони в судове засідання не з'явились. 25.03.2014 представник позивача [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. 11.02.2014 відповідач через канцелярію суду надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Суд вважає, що оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ними позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Допитані в судовому засіданні 24.02.2014 як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з 2000 року добросовісно заволоділа житловим будинком по [ADDRESS] який належить [PERSON], та продовжує відкрито і безперервно володіти ним до даного часу. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно довідки Жмеринського РСП КП «ВООБТІ» від 15.05.2013 №177 житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] рахується за [PERSON].( а.с.5). Згідно довідки квартального комітету «Постройки» від 08.11.2013, [PERSON] проживає з 2000 року по даний час в будинку по [ADDRESS] (а.с.15). Як вбачається з інвентаризаційної справи №5526 на вищезазначений будинок, витребуваної за ухвалою суду з БТІ, його власником на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.09.1996 значиться [PERSON], яке за ним зареєстроване (а.с.35, а.с.38 інвентаризаційної справи). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №140/2005 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], витребуваної за ухвалою суду з Восьмої Київської державної нотаріальної контори, відповідач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який прийняв спадщину, однак своїх спадкових прав на нерухоме майно, а саме житловим будинком по [ADDRESS] не оформляв (а.с.51-130). Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі ст. 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved