Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

До суду надійшов позов органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, у якому позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути із відповідачів на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно з кожного. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі неналежним чином не виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання дочки [PERSON]. Зокрема, вони знаходяться на постійному контролі виконкому Покутинецької сільської ради та соціальних служб району, тривалий час ніде не працюють, час від часу зловживають алкогольними напоями. Згідно розпорядження голови Віньковецької райдержадміністрації «Про негайне відібрання дитини» від 12.11.2013 року та рішення Віньковецького районного суду від 10.01.2014 року у відповідачів було відібрано малолітню дочку [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, та влаштовано у Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка». У ході здійснення контролю за умовами проживання батьків після народження дитини і до теперішнього часу, встановлено, що за весь період перебування дочки у будинку дитини вони жодного разу її не провідали, не цікавляться її життям та станом здоров'я, матеріальної допомоги не надають. Тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини та можливості користуватись статусом дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальним захистом та пільгами, що передбачено чинним законодавством, орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. та стягнути аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача, начальник служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації Слишинська О.В., позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини своєї неявки чи неможливості прибуття до суду не повідомили, тому суд вважає причини їх неявки у судове засідання безповажними. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з розпорядженням голови Віньковецької райдержадміністрації «Про негайне відібрання дитини» від 12.11.2013 року № 350/2013-р та рішення Віньковецького районного суду від 10.01.2014 року, у батьків [PERSON] та [PERSON] було відібрано [PERSON], [INFO], без позбавлення батьків батьківських прав, у зв'язку з тим, що батьки зловживають спиртними напоями, безвідповідально ставляться до своїх батьківських обов'язків, неналежним чином піклуються про дитину. [PERSON] було передано органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації. Як випливає із листа за підписом головного лікаря Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» від 13.01.2015 року, за весь період виховання [PERSON] у закладі з 18 листопада 2013 року ні батьки, ні родичі не відвідували, не цікавились її розвитком та станом здоров'я, матеріальної допомоги не надавали, в телефонному режимі не цікавились, на адресу закладу листівок від них не надходило. Сільський голова с. Покутинці [PERSON], допитана судом як свідок, пояснила, що відповідачі страждають на психічні розлади, однак досі групу інвалідності не оформили, ніде не працюють, та живуть в основному за рахунок пенсії батька [PERSON] Після відібрання [PERSON], [PERSON] неодноразово особисто бесідувала із відповідачами про необхідність зміни їхньої поведінки по відношенню до дитини, припинення вживання ними алкогольних напоїв, просила їх навідати дочку, та попереджала про можливе позбавлення батьківських прав. Однак батько на це відповідав, що дочка хвора, тому у їхній сім`ї не зможе вижити. Із висновку органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 12.02.2015 року слідує, що батьки малолітньої [PERSON] ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, не цікавляться життям та станом здоров'я дитини. Тому з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Віньковецької райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] Згідно характеристики Покутинецької сільської ради від 02.03.2015 року, [PERSON] та [PERSON] тривалий час ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями, сім`я знаходиться на постійному контролі виконкому Покутинецької сільської ради як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов'язки батьків щодо дитини. Вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. ст. 152, 155 СК України права дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, а ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та є хронічними алкоголіками. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для справи. Проаналізувавши досліджені докази, враховуючи, що обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків, суд доходить висновку про доведення стороною позивача факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по відношенню до малолітньої дочки [PERSON], оскільки вони не піклуються належним чином про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавляться її життям та здоров'ям, після відібрання у них дитини свою поведінку на краще не змінили, тобто причини, що послужили підставою для відібрання дочки [PERSON], не відпали, питання про повернення їм дитини на виховання не ставлять, і це дає суду підстави для позбавлення їх батьківських прав. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів суд бере до уваги наступне. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідачі не працюють, сталих та регулярних доходів не мають, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, а з врахуванням того, що дочка [PERSON] знаходиться на державному утриманні, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на її утримання у розмірі по 200 гривень щомісячно з кожного із батьків. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень за заявлені вимоги немайнового та майнового характеру, а саме по 243,60 гривень із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial