Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON]., з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 25.08.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 64. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, що привело до втрати любові та взаємоповаги один до одного. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Проти встановлення строку для примирення заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, підтвердивши пояснення позивачки та просить не надавати строку для примирення. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 25.08.2000 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 64, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.7) В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей. (а.с. 5-6). Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили любов та взаємопорозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з серпня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, та спільне проживання. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін. Шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, та понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, так як з відповідачкою залишаються проживати неповнолітні діти сторін. На підставі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved