Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва суду із заявою встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить: 1) Встановити юридичний факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] ; 2) Встановити факт ідентичності прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » громадянина [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви мотивовано тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина, а саме нарахована, але не виплачена пенсія, що знаходиться в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Заявник [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської нотаріальної контори від 13.05.2021 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якою вбачається, що 13 травня 2021 було направлено запит до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, які повідомили, що на обліку в Покровському об`єднаному правлінні Пенсійного фонду України перебував [PERSON] , [INFO] , а тому надати інформацію щодо недоотримання пенсії буде можливо виключно у разі встановлення в судовому порядку ідентичності прізвища померлого, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нараховану, але неотриману пенсію неможливо, поки не усунені розбіжності у прізвищі спадкодавця. Встановлення даного факту необхідно для юридичного оформлення спадщини. Єдиним спадкоємцем за законом є його син [PERSON] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва 02 червня 2021 року справу вказану справу передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 08 липня 20221 року у справі відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено судове засідання Заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання вимог заявленої заяви. Представники заінтересованої особи Пенсійного фонду України, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, подали до суду пояснення, в яких просять справу розглядати без їхньої участі. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. У відповідності до вимог ст.ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є рідним батьком заявника [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, а саме нарахована, але не виплачена пенсія, що знаходиться в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Єдиним спадкоємцем за законом є його син [PERSON] . Заявник [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської нотаріальної контори від 13.05.2021 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якою вбачається, що 13 травня 2021 було направлено запит до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, які повідомили, що на обліку в Покровському об`єднаному правлінні Пенсійного фонду України перебував [PERSON] , [INFO] , а тому надати інформацію щодо недоотримання пенсії буде можливо виключно у разі встановлення в судовому порядку ідентичності прізвища померлого, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нараховану, але неотриману пенсію неможливо, поки не усунені розбіжності у прізвищі спадкодавця. Встановлення даного факту необхідно для юридичного оформлення спадщини. З метою усунення непорозумінь щодо ідентичності прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » заявник звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії Наук України. Експертним висновком № 056/310-а від 18.03.2021 підтверджено, що у документах, наданих для експертизи, прізвища зазначеної особи є ідентичними, а розбіжності між українськими документальними записами прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях. Факт сімейного зв`язку між померлим [PERSON] та його сином [PERSON] підтверджується копіює витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі Голден проти Сполученого королівства ) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами повністю підтверджується родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , та факт ідентичності прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » громадянина [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа Пенсійний фонд України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved