Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачам квартири у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташована в [ADDRESS]. Позивачем було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належного їм зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 50 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 03 вересня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі не зареєстрували право власності на спадкове майно у вигляді відповідних частин вказаного домоволодіння на своє ім'я після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], хоча фактично прийняли спадщину. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену квартиру у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно Між мною, [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачам квартири у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташована в [ADDRESS], що складається: А-1ж, а1 - квартира в житловому будинку; Б - літня кухня; ПГ - погріб; Г - сарай; Д - сарай; 1-2 - огорожа. Мною було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належного їй зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 50 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 03 вересня 2016 року. При цьому, на даний час я не маю можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі не зареєстрували право власності на спадкове майно у вигляді відповідних частин вказаного домоволодіння на своє ім'я після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], хоча фактично прийняли спадщину. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшла квартира у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved