Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Заявник [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Бережанську міську раду Тернопільської області, звернувся в суд із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, а саме, що свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Бережанської міської Ради народних депутатів Тернопільської області 31 серпня 1995 року на ім`я [PERSON] , фактично належало [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , не залишивши заповіту; після смерті батька відкрилася спадщина. Він (заявник) звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Спадкоємцем першої черги за законом є також його рідна сестра [PERSON] , однак вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Мати [PERSON] шлюб із батьком розірвала понад 20-ть років тому, а тому не є його спадкоємцем. На його заяву нотаріус роз`яснив, що у поданих документах є розбіжності, що унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину. У свідоцтві про смерть батька його прізвище вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло його прізвище зазначено як « [PERSON] ». За таких обставин заявник позбавлений можливості оформити спадщину після покійного батька. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, дав пояснення, аналогічні змісту поданої заяви. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. Міський голова Ростислав Бортник подав суду заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Розгляд заяви просив здійснити без участі представника міської ради. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено таке. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 1983 року, заявник [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 серпня 1995 року, виданого Виконавчим комітетом Бережанської міської Ради народних депутатів Тернопільської області, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2008 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 лютого 2020 року виданим Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). 03 березня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . Як вбачається із роз`яснення Бережанської державної нотаріальної контори, що надане заявнику [PERSON] , у поданих ним документах є розбіжності: помер [PERSON] , а правовстановлюючий документ на квартиру, пред`явлений спадкоємцем належить [PERSON] . Рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. Отже, судом встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю є необхідним для реалізації права заявника на спадкування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (сестра заявника) та [PERSON] (дружина заявника) підтвердили той факт, що батько заявника [PERSON] був власником квартири по [ADDRESS] , про що мав відповідний правовстановлюючий документ, а також підтвердили, що за життя батько заявника носив прізвище « [PERSON] ». Суд приймає до уваги позицію заінтересованої особи Бережанської міської ради Тернопільської області про фактичне визнання заяви [PERSON] і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане 31 серпня 1995 року виконавчим комітетом Бережанської міської ради народних депутатів Тернопільської області, згідно якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] , видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20 серпня 1995 року №-55 та записане в реєстрову книгу за №-1393, окрім [PERSON] , фактично належало за життя й [PERSON] , померлому [INFO] , як одній і тій самій особі. У цьому суд переконали пояснення заявника, покази допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, на які посилається заявник, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved