Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2003 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Коростишівського району; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 800 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 30 серпня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на подружнє життя, між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння, без чого існування сімї неможливе. Спору про поділ майна між сторонами немає. За домовленістю між сторонами діти залишаються проживати з позивачем. Відповідно позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання просить залишити прізвище Вельганюк. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 30 серпня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30 серпня 2003 року зроблено запис №1. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. [PERSON] народилася 18 квітня 2004 року, [PERSON] - 23 вересня 2006 року, [PERSON] - 15 серпня 2012 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП №156503, серії 1-ТП №038383, серії І-ТП №178570. У відповідності до приписів статті 113 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Вельганюк». Згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дітей, збереження сімї за таких умов неможливо, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 згаданого закону встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька дітей, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмір по 800 гривень щомісячно, які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved