Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з ним [PERSON] за місцем його постійного проживання. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2006 року він разом з [PERSON] жили разом не реєструючи свої відносини в органах РАЦСу. За час спільного проживання 11.02.2007р. [PERSON] народила сина - [PERSON], батьком якого і являється позивач. Поступово їх відносини погіршувалися, що призвело до їх припинення. [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків, але дитину залишила з ним. 31.10.2008р. Гадяцький районний суд Полтавської області прийняв рішення залишити проживати малолітнього сина [PERSON] [INFO] з матір'ю [PERSON] за місцем її постійного проживання. Натомість мати за дитиною не приїхала і всі ці роки жодного разу не відвідала сина і він постійно проживає з батьком, що підтверджується довідкою виконкому. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Зараз і на протязі всього часу з моменту припинення відносин між сторонами, дитина мешкає разом з батьком, який займається його вихованням, розвитком, навчанням. Має стабільний самостійний не малий дохід, яким у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина забезпечена всім необхідним, завжди доглянута, чиста та має охайний вигляд. В той час як відповідачка у вихованні дитини участі не приймає, його життям не цікавиться, не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання сина, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. Також зазначив, що дитина хоче і надалі проживати разом з ним, у зв'язку з тим, що дуже прив'язаний до нього, бажання жити з матір'ю не виявляє. Таким чином, проживання сина разом з ним відповідає його інтересам. Він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займається вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не перешкоджає в спілкуванні відповідачки із сином. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та зазначила, що вона хотіла щоб дитина [PERSON] проживав з нею, але позивач перешкоджав цьому, вказала, що вона бачиться з дитиною декілька разів на місяць, син приїжджає до неї у гості. Також зазначила, що позивач не займається дитиною, що турбота про дитину повністю лягла на плечі батьків позивача. Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31.10.2008 року вона вирішила виконати тільки у березні 2015 року, оскільки від сусідів їй стало відомо про той факт, що бабуся дитини, тобто мати позивача стала погано себе почувати та за дитиною нікому було дивитись, а до цього часу її усе влаштовувало. При цьому вказала, що класного керівника дитини вона не знає, бо в саму школу вона не ходила. Також зазначила, що у неї троє дітей і вона чекає на четверту дитину і що зараз вона проживає разом з співмешканцем в с.Красна Лука. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Гадяцької районної державної адміністрації у судовому засіданні 19.05.2015р. пояснила, що питання місця проживання малолітнього [PERSON] розглядалося комісією з питань захисту дітей при районної державної адміністрації. Розглянувши матеріали і заслухавши сторони, комісія дійшла висновку, що необхідно закріпити місце проживання дитини за місцем проживання батька [PERSON] Було розглянуто надані Сватківською сільською радою довідки про доходи, про склад сім'ї, характеристика с місця проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, в якому зазначено, що для малолітнього [PERSON] створено всі необхідні умови, після чого було складено висновок, який підписано головою комісії. Крім цього зазначила, що вони спілкувались з матір'ю та батьком дитини, з дитиною, який чітко висловив свою думку, що хоче проживати з батьком, батько не заперечує проти його відвідування матері. Хлопчик виглядає здоровим, фізично розвиненим, доглянутим, у нього є своє місце у будинку батька, там його друзі, захоплення. Також 24.06.2015 року від органу опіки та піклування в особі Гадяцької районної державної адміністрації надійшов лист за № 01-23/164 у якому вони зазначають, що просять провести судове засідання без їхньої участі, рішення по даній справі просять залишити за судом. Суд, заслухавши думку сторін, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.03.2007р. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 31.10.2008р. по цивільній справі №2-1202/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи органи опіки та піклування Сватківської та Вельбівської сільських рад про визначення місця проживання неповнолітньої дитини було позовні вимоги [PERSON] задоволено: залишено проживати малолітнього сина [PERSON] [INFO] з матір'ю [PERSON] за місцем її постійного проживання, зобов'язано [PERSON] повернути малолітнього [PERSON] матері [PERSON] та зобов'язано [PERSON] без згоди матері не змінювати місце проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За змістом ст. 161 СК у разі зміни обставин, які були підставою для вирішення позову про визначення місця проживання дитини, батько чи мати не позбавлені можливості звернутись до суду з повторним позовом про визначення місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України ). Судом ретельно досліджені всі докази, які сторони надали в обґрунтування своїх вимог і заперечень, при постановленні судового рішення по справі, діючи виключно, в інтересах малолітньої дитини, суд приходить до наступного: Так згідно характеристики [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] навчається у Сватківській ЗОШ І-ІІІ ступеня з 01.09.2013р. Має фізичний та розумовий розвиток. Добре навчається, багато читає художньої літератури, виявляє здібності до вивчення математики. Активний учасник позакласних заходів. Тактовний, ввічливий у спілкуванні з однолітками та дорослими. Вихованням дитини займається батько [PERSON] Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям, шкільною формою, спортивним одягом та взуттям. [PERSON] завжди відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті класного колективу, є членом ГО «Успіх» села Сватки. Мати [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, шкільним життям не цікавиться, навчальний заклад не відвідувала жодного разу. Відповідно до довідки виконкому Сватківської сільської ради [PERSON] [INFO]. зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Проживає разом з батьком [PERSON] За місцем реєстрації і проживання має такий склад сім'ї: баба - [PERSON], [INFO], дід - [PERSON], 07.11.1943р.н. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.03.2015 року сім'ї [PERSON], за адресою: в [ADDRESS] проживає сім'я, яка складається з трьох чоловік: баба - [PERSON], [INFO], діда - [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], не прописаний та проживає - [PERSON], та займають житлове приміщення загальною площею 60 м.2, 4 кімнати. Санітарний стан житлового приміщення задовільний, у дитини є свій куточок, одяг, взуття, постільні речі, іграшки, загальний доход сім'ї 2600 грн. на 3 чоловіка, баба та дід користуються пільгами діти війни, взаємовідносини у сім'ї напружені, часто сперечаються. Батько працює фермером, займається вихованням, взаємовідносини з дитиною задовільні, не має проблем у вихованні, взаєморозумінні. Висновком та пропозиціями комісії є: налагодити позитивні стосунки в сім'ї. Відповідно до довідки фермерського господарства «Чиста криниця» [PERSON] дійсно працює у Фермерському господарстві «Чиста криниця» з 07.10.2003р. та займає посаду голова фермерського господарства «Чиста криниця». Доходи за 2014 рік становлять 69000 грн. У відповідності з вимогами Закону України «Про право на справедливий суд» від 12.02.2015 року, який набув чинності 28.03.2015 року та яким внесені відповідні зміни до ЦПК України, суди при постановленні рішень зобов'язані застосувати судову практику, ураховуючи позицію Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Стаття 360-7 ЦПК України передбачає: висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1-2 частини першої ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень,які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом…….» Виходячи з диспозиції ч.3 ст.360-7 ЦПК України суд зобов'язаний навести мотиви, які стали підставою для відступу від позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позиція Верховного Суду України визначає, насамперед, що суди, вирішуючи спір не можуть виходити з тих обставин, що батько дитини має переваги в матеріально-побутовому забезпеченні (ухвала колегії ВСУ від 30.03.2011 року, ухвала колегії від 11.08.2010 року,від 26.01.2011 року, від 03.11.2010 року. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У відповідності з вимогами п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» вирішуючи спір між батьками, які проживають (окремо, в тому числі в одній квартирі), проте з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька та матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Оцінюючи те питання, хто з батьків виявляє більшу увагу до хлопчика і турботу про нього, суд приходить до висновку, що увага і прихильність батька до сина доведена в судовому засіданні в повному обсязі: показаннями свідків, прийняттям участі в вихованні, в лікуванні, в наданні матеріальних коштів, в купівлі речей. Головним питанням, яке стало перед судом при вирішенні спору є питання про дотримання судом вимог Декларації прав дитини від 20.11.1959 року ( принцип 6), тобто питання наявність чи відсутність виняткових ситуацій та обставин, які б стали підставою для розлучення малолітньої дитини з матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню З урахуванням того, що відповідач [PERSON] визнала ту обставину, що дитина весь час з 2008 року проживала разом з батьком в с.Бірки, оскільки на той час її це влаштовувало, оскільки синові хотілось проживати разом з дідом і бабусею, а також визнала, що вона жодного разу не була у школі де навчається її син, а також визнала, що вона звернулась до ВДВС з заявою про виконання рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31.10.2008р. по цивільній справі №2-1202/2008 тільки у 2015 році, суд приходить до висновку, що вказані обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 2008 року дитина проживала і проживає зараз зі своїм батьком [PERSON], що цілком влаштовувало відповідача [PERSON], тобто фактично [PERSON] сама надала згоду на зміну місця проживання дитини. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що ретельно проаналізовані в їх сукупності докази по справі, надають суду право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України щодо вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини. Так згідно вищезазначених доказів саме батько [PERSON] займається вихованням дитини, завжди відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті класного колективу, при цьому мати [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, шкільним життям не цікавиться, навчальний заклад не відвідувала жодного разу. Згідно висновку органу опіки та піклування Гадяцької райдержадміністрації про зміну місця проживання малолітнього [PERSON] від 21.04.2015р. №01-41/254 питання щодо зміни місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO]. розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації. Вказаним висновком орган опіки і піклування Гадяцької райдержадміністрації вважає за доцільне змінити місце проживання малолітнього [PERSON].[INFO]. з батьком [PERSON] Відповідно до вказаного висновку, громадянин [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Має стабільний самостійний дохід. У його будинку створено необхідні умови для проживання дитини. Умови проживання [PERSON] задовільні, але помешкання перенаселене, так як в ньому мешкає 4 осіб, чекають на п'яте. При розмові з заявником з'ясовано, що він бажає щоб його малолітній син постійно проживав з ним. Діючи, виключно, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з врахуванням того, що дитина проживає та зареєстрована за батьком, який і займається вихованням дитини, а мати [PERSON] не приділяє належної уваги до дитини, не турбується про неї, бачить дитину лише раз на два тижні, суд вважає, що має місце наявність виняткових обставин, які й стали підставою для можливості щодо прийняття судового рішення про розлучення малолітньої дитини з матір'ю. При цьому суд також зазначає, що [PERSON] не надано жодного доказу того, що [PERSON] будь яким чином вчиняв перешкоди для виконання рішення суду щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, або будь яким чином, перешкоджав їй у спілкування з дитиною. Щодо показань свідків [PERSON],[PERSON] [PERSON], то з них не вбачається, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання сина [PERSON], приділяє йому належну увагу, та вони не спростовують вищезазначених письмових доказів. З урахуванням зазначеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що з 2008 року дитина і так проживає та зареєстрована з батьком за місцем його проживання де дитина має належні умови для виховання, має друзів, тобто має сталий побут, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення позову та визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved