Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129379, виданого 24 березня 1997 року на ім`я [PERSON] . Заповітом від 28 серпня 2001 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, після своєї смерті заповіла [PERSON] . Спадщина у вигляді вищезазначеного земельного паю позивачем оформлена не була через втрату оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач просить суд визнати за ним право на дану спадщину. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не висунув. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті спадкодавця відкрилася до набрання чинності ЦК України, у зв`язку з чим суд керується відповідними нормами закону, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129379, виданого 24 березня 1997 року на ім`я [PERSON] (а.с. 10). Заповітом від 28 серпня 2001 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, після своєї смерті заповіла [PERSON] (а.с. 8). Позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 9). Спадщина у вигляді вищезазначеного земельного паю позивачем оформлена не була через втрату оригіналу правовстановлюючого документу. У зв`язку з вищезазначеним, а саме через втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129379, позивач не може оформити спадщину на земельну частку (пай) у нотаріуса. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємцем майна померлої за заповітом, оскільки померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначену спадщину, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 534, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved