Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що з 29 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] дозволили тимчасове проживання відповідача та зареєстрували місце проживання останнього у належному їм на підставі права спільної сумісної власності подружжя житловому будинку №52 по вулиці Межигірській в смт Ставище. В січні 2015 року відповідач забрав речі та остаточно виселився з будинку до іншого місця проживання. 27 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] подарували їй (позивачу) вказаний житловий будинок. З того часу відповідач не проживає в будинку, не перебуває з нею в сімейних стосунках, жодних зобов'язальних відносин щодо оренди житла не існувало, витрати по утриманню будинку відповідач не несе. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Позивач просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові позивачем. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду показали, що відповідач з січня 2015 року в будинку позивача в смт. Ставище по вул. Межигірській не проживає, не перебуває з позивачем в родинних стосунках. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить вказаний житловий будинок на підставі договору дарування від 27 грудня 2016 року, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 6-7), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 8). Відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках, з січня 2015 року не проживає в зазначеному будинку, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] та довідкою Ставищенської селищної ради від 20.06.2017 року (а.с. 9), актом від 20.06.2017 року, складеного за участю депутата селищної ради та сусідів (а.с. 10). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках, з часу придбання 19 листопада 2016 р. позивачем даного будинку не проживає в ньому, - суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках, з часу набуття права власності (27 грудня 2016 року) позивачем даного будинку, не проживає в ньому більше шести місяців, - суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved