overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

До суду звернувся стягувач із заявою про виправлення описки у виконавчому листі, мотивуючи її тим, що з огляду на постанову державного виконавця від 11.12.2018 про повернення виконавчого документа у виконавчому листі №756/13997/16-ц, виданому 26.10.2018 не зазначено повне найменування боржника. А саме у виконавчому листі зазначено - «ТОВ «Вайндторгком», замість потрібного - «Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайндторгком». У судове засідання учасники справи не з'явились. Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва №756/13997/16-ц від 19.09.2018 ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайндторгком» (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116-а, офіс 36, код ЄДРПОУ 37318464) на користь [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER]) грошові кошти у сумі 51418,77 грн. Відповідно до виконавчого листа №756/13997/16-ц, №2/756/478/18, виданого Оболонським районним судом м. Києва 26.10.2018 боржником зазначено - ТОВ «Вайндторгком», ЄДРПОУ 37318464, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116-а, офіс 36. Згідно п. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи. Отже, суд дійшов висновку, що дійсно у виконавчому листі №756/13997/16-ц, №2/756/478/18, виданому Оболонським районним судом м. Києва 26.10.2018, допущено помилку при його оформленні, яка підлягає виправленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

До суду звернувся ТОВ «Кредит Колекшн Груп» з вказаним позовом. В позові зазначали, що 23.03.201 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу № 6. На підставі п. 2.1. вказаного Договору Факторингу, клієнт ПАТ «Сведбанк» відступає факторові ТОВ «Кредит Колекшн Груп» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах між Пат «Сведбанк» і боржниками в розмірі Портфеля заборгованості. За даним договором ТОВ «Коедит Колекшн Груп» одержує право (замість ПАТ «Сведбанк») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами. Згідно договору факторингу та виписки із Реєстру Боржників від 23.03.2011 року, банк передав позивачу право вимоги до гр. [PERSON], яке виникло у Банка на підставі нижченаведеного. 06.04.2007 року банк та відповідач уклали кредитний договір № 1602/0407/93/004 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000,00 доларів США. Станом на 23.10.2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 35507,06 грн. Станом на сьогоднішній день заборгованість не погашена. Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит Колекшн Груп»: - заборгованість у розмірі 35507,06 грн. за кредитним договором від 06.04.2007 року. Та судовий збір в розмірі 355,08 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув. Справу просив розглядати без його участі. Позов підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового розгляду. Судом достовірно встановлено, що 23.03.201 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу № 6. На підставі п. 2.1. вказаного Договору Факторингу, клієнт ПАТ «Сведбанк» відступає факторові ТОВ «Кредит Колекшн Груп» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах між Пат «Сведбанк» і боржниками в розмірі Портфеля заборгованості. За даним договором ТОВ «Коедит Колекшн Груп» одержує право (замість ПАТ «Сведбанк») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами. Згідно договору факторингу та виписки із Реєстру Боржників від 23.03.2011 року, банк передав позивачу право вимоги до гр. [PERSON], яке виникло у Банка на підставі нижченаведеного. 06.04.2007 року банк та відповідач уклали кредитний договір № 1602/0407/93/004 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000,00 доларів США. Станом на 23.10.2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 35507,06 грн. Станом на сьогоднішній день заборгованість не погашена. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строку відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

До суду звернувся Фастівський міжрайонний прокурор Київської області в інтересах: Фастівської центральної районної лікарні до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ст.128 КК України та призначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 2 років не вчинить нового злочину. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили. [PERSON] визнаний по даній справі потерпілим, так як отримані ним тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв'язку з вчиненим [PERSON] злочином. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Фастівській ЦРЛ з 04.12.2012 р. по 14.12.2012 р., у зв'язку з чим Фастівська ЦРЛ, яка фінансується з міського бюджету, зазнала збитку на суму 1853,20 грн. До судового засідання представник Фастівської міжрайпрокуратури Київської області подала заяву, в якій позов підтримала та просила суд стягнути з відповідача на користь Фастівської ЦРЛ матеріальну шкоду в сумі 1853,20 грн. В судове засідання представник Фастівської ЦРЛ не заявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач повторно не зявилася, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 2 років не вчинить нового злочину. [PERSON] в даному кримінальному провадженні мав статус потерпілого. Вказаний вирок не оскаржував ся та набрав законної сили. Відповідно до висновку експерта №6/д від 25.01.1013 року, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням товстого кишківника і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Згідно довідки-розрахунку вартості стаціонарного лікування потерпілого [PERSON], який перебував на лікуванні у хірургічному відділенні лікарні з 04.12.2012 р. по 14.12.2012 року та у зв'язку з чим Фастівська ЦРЛ, яка фінансується з міського бюджету, зазнала збитку на суму 1853,32 грн. (а.с.4). Достовірність данних в даній суду довідці-розрахунку сумнівів не викликає. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

До суду звернула представник позивача з вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах розміром 6,00 га без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Коростишівського району Житомирської області. В обґрунтування позову вказує, що 30 грудня померла мати позивача [PERSON], яка до дня своєї смерті проживала в [INFO]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на майно, що належить на праві особистої власності, , у тому числі право власності на земельну частку (пай), яка розташована на території [PERSON] сільської ради Коростишівського району Житомирської області. Спадкоємцем всього майна померлої [PERSON] є її дочка, позивач по справі [PERSON] 22 жовтня 2016 року нотаріусом була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] Проте позивач не може оформити спадщину на земельну частку (пай), оскільки власник помер, а даний сертифікат не зареєстрований в Державному реєстрі. Представник позивача вказує, що померла 30 грудня 1996 року [PERSON] на час своєї смерті була власником вказаної земельної частки (паю), то її право власності перейшло у порядку спадкування до [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши зібрані в справі докази в їх сукупності, розглянувши заяви сторін, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав передбачений законом і відповідає йому, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими суду доказами, а також приймає визнання позову відповідачем як таке, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 328, 1261, 1268, 1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] [INFO] з заявою про надання їй права на шлюб. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є неповнолітньою особою, з грудня 2014 року зустрічається з [PERSON] [INFO] та має намір зареєструвати з ним шлюб. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просить її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав, просить суд її задовольнити. Представник Деснянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києва в судове засідання не з'явився, до суду надійшли заява про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], є неповнолітньою особою (а.с. 4). Статтею 22 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно статті 23 Сімейного кодексу України встановлено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідатиме її інтересам. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник та [PERSON] мають бажання створити сім'ю, суд приходить до висновку про те, що надання дозволу на шлюб неповнолітній заявнику буде відповідати інтересам заявника, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

До суду звернулась ([PERSON]) [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідач проти позову не заперечував, надав суду заяву про визнання позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступне. 02 лютого 1999 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 029569. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 17 ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати:стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~ Позивачка має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов»язаний надавати таку допомогу. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивачки, малолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, визначеному судом. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина -\~[PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно п. 7 ст.214, ч. 1 п. 1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] (а.с.2-3) з позовом до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що вона навчається в вищому навчальному закладі на контрактній формі навчання, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, просить суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову та до досягнення нею двадцять трьох років; - допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її присутності, позовні вимоги підтримала (а.с.55). Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, позов визнав частково. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON], [INFO], батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Згідно довідки №404 від 12.09.2013 (а.с.11) [PERSON] є студенткою 1-го курсу Міжнародного гуманітарного університету на контрактній основі навчання. Згідно індивідуального договору №0203-1-098-Б вартість навчання позивачки складає 8600,00 грн. на рік (а.с.10). Згідно довідки Іллічівського міського центру зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку в Іллічівському МЦЗ з 21.03.2014р. (а.с.34). У відповідності з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч.3 ст.199 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Ч.1 ст.183 СК України передбачає, що частка заробітку матері, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначаються судом. Враховуючи матеріальне положення [PERSON], а саме ту обставину, що він не працює, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

До суду звернулась [PERSON]В з позовом (а.с.2-3) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що в неї подружні відносини з відповідачем не склалися, збереження сімї суперечить її інтересам, просить суд: -шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 05 жовтня 2007 р., під актовим записом №563 між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не прибула, була повідомлена про час та місце судового розгляду справи, надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 05 жовтня 2007 р., під актовим записом №563 був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. У шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] ([INFO]) (а.с.5). Із змісту позовної заяви випливає, що відповідач та позивач не підтримують шлюбних відносин та вони не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач та відповідач не приживають однією сімєю, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] В з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що з 18.07.2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного подружнього життя є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В даний час сімя розпалась, за час проживання окремо чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на виховання дітей. Оскільки діти знаходяться на її повному утриманні, їй не вистачає коштів на їх утримання і тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, суду зазначила, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON], [INFO] до досягнення нею трьох років, тому їй не вистачає коштів на утримання неповнолітніх дітей, в звязку з цим просила суд її позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав, погодився сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 18.07.2001 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1 КЕ № 067389, виданого 18.07.2001 року Лютенською сільською радою Гадяцького району, Полтавської області. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КЕ № 040141, виданого 02.11.1999 року Лютенською сільською радою Гадяцького району, Полтавської області, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КЕ № 075984, виданого 18.07.2001 року Лютенською сільською радою Гадяцького району, Полтавської області та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КЕ № 204260, виданого 25.07.2014 року виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району, Полтавської області, які перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою з місця проживання. Відповідач [PERSON] матеріально забезпечений, працює в ВП АФ ім. Шевченка ТОВ АФ ім. Довженка слюсарем-ремонтником, що підтверджується довідкою ВП АФ ім. Шевченка ТОВ АФ ім. Довженка № 63 від 11.03.2016 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття , тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved