Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулося АТ «Банк Кредит Дніпро» з посиланням на те, що 17 грудня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22034000101110, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі 31000 грн., які останній зобов`язувався повернути в строк на 24 місяці та сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії та інші платежі, передбачені договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 27 квітня 2021 року має заборгованість 53640,76 грн., з яких 30996,80 грн. - залишок простроченого кредиту; 6368,96 грн. - залишок прострочених відсотків; 16275 грн. - залишок прострочених комісій. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та сплачений ними судовий збір. Ухвалою суду від 18.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, направили до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували.(а.с. 78). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відповідно до вимог ч.2 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Проте відповідач до суду повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 грудня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22034000101110, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі 31000 грн., який останній зобов`язувався повернути в строк 17 грудня 2020 року та сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії та інші платежі, передбачені договором (а.с. 9-11). 17 грудня 2018 року відповідач отримав вказану суму кредиту шляхом отримання картки «VISA CLASSIC» з терміном дії до грудня 2023 року, що підтверджено розпискою [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії кредитного договору (а.с. 10-11) та паспорту споживчого кредиту (а.с.9) встановлено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 17 грудня 2018 року, строк кредитування 24 місяці, щомісячна комісія за обслуговування кредиту; 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у розмірі: на строку заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних, плата за програмою страхування - 14400 грн.. Відповідно до п. 4 кредитного договору, відповідач зобов`язався повертати кредит щомісяця до останнього дня місяця у розмірі не менше 2376,68 грн. Проте, свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 27 квітня 2021 року має заборгованість 53640,76 грн., з яких 30996,80 грн. - залишок простроченого кредиту; 6368,96 грн. - залишок прострочених відсотків; 16275 грн. - залишок прострочених комісій, що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним договором (а.с. 40-41). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Банк Кредит Дніпро»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої ; якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, кредитні кошти та відсотки не повертає, у зв`язку з чим згідно наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суду, станом на 27.04.2021 року складає 53640,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Банк Кредит Дніпро». З урахуванням результату вирішення спору, судовий збір в сумі 2270 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved