Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач [PERSON] (далі позивач) за позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати за ним право власності нажитловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, місто Луганськ, проїзд Звьоздний, будинок 7, в звязку із втратою правовстановлюючого документу, що позбавляє його вільно розпоряджатися та володіти вказаним нерухомим майном. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, суду надали заяви про розгляд справи\~ без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і дату розгляду справи була повідомлення через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причина неявки суду не відома.\~ Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], на підставі договору дарування № 934 від 10.06.2005 року (а.с. 5), є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, місто Луганськ, проїзд Звьоздний, будинок 7,що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6). На вказаний житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, місто Луганськ, проїзд Звьоздний, будинок 7, виготовлено технічний паспорт, в якому власником записано [PERSON] (а.с. 8-11). Позивачем, в газеті «Проспект» від 24.05.2017, опубліковано оголошення про втрату державного акту серії ЯГ № 265987 на земельну ділянку кадастровий номер 4410100000:02:054:0079 та договору дарування від 10.06.2005 зареєстрованого в реєстрі за № 934 на ім'я [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права);2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Позивачем у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником. \~Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достатніми, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved