Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] . 18.02.2005 року син позивача, який з дитинства проживав за вказаною вище адресою та 19.04.2013 року офіційно зареєстрував своє місце проживання, уклав шлюб з [PERSON] , громадянкою Республіка Молдова. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 29.04.2014 року у квартирі позивача по зазначеній адресі була зареєстрована дружина сина - [PERSON] , на підставі згоди позивача та Посвідки на постійне місце проживання відповідача ІН [NUMBER] від 18.11.2013 року. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу забравши з собою обох дітей, і не знявшись з реєстрації в квартирі позивача, виїхала на постійне місце проживання в м. Київ. [PERSON] з жовтня 2018 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , проте там зареєстрована, що позбавляє позивача, пенсіонера, який має проблеми зі здоров`ям та витрачає значні кошти на ліки, на отримання субсидії та інших, передбачених чинним законодавством, пільг, знижок по оплаті за комунальні послуги, тощо. На неодноразові вимоги позивача знятися з реєстрації з його квартири, [PERSON] не реагує і в добровільному порядку відмовляється це зробити. На цих підставах просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування чи розпоряджання своїм майном - квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , шляхом визнання особи - відповідачки [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 23 квітня 2020 року та 10 вересня 2020 року не з`явилась, про день та час судового розгляду була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштовому відправленні адресат за адресою реєстрації відсутня, тому у відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач вважається такою, що належним чином отримала судові повістки. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подала. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. У вступному слові в судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що він особисто зареєстрований в с.Піківець. Проте, в його власності перебуває квартира, в якій зареєстрована відповідач. У квартирі також зареєстрований син позивач, з яким раніше відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі. З жовтня 2018 року відповідач у квартирі, де вона зареєстрована, не проживає, так як знайшла іншого чоловіка і виїхала з ним у місто Київ. Позивач просив відповідача знятись з реєстрації в м.Умань, але відповідач постійно знаходила різні причини і з реєстрації не знімалась. При цьому, позивач не перешкоджав відповідачу проживати за місцем її реєстрації. Пояснив, що він переніс багато операцій і до цього часу вимушений виплачувати кошти, витрачені на лікування, які брав у борг. Так як він платить комунальні послуги за свою квартиру, у нього зменшився розмір субсидії, яку він отримує, так як відповідач зареєстрована у його квартирі, однак не проживає. Крім того, є ймовірність, що у нього виникне необхідність продати квартиру для погашення боргів, однак він не зможе нею розпорядитись, так як відповідач там зареєстрована. Просив не стягувати з відповідача на його користь судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165117573 від 26.04.2019 року. [PERSON] , [INFO] , з 29 квітня 2014 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 73, від 08.05.2019 Житлово-будівельного кооперативу №20, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] та відповіддю з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області від 03.09.2019 року, наданою на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2018 року. Зазначене підтверджується довідкою № 73, від 08.05.2019 Житлово-будівельного кооперативу №20. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад один рік без поважних причин, хоча їй не чинять перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи позицію позивача, суд не стягує на користь позивача з відповідача, понесені позивачем судові витрати. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України,

Outcome: approved