Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] у с. Писаревки Кантемировського району Воронезької області померла його мати [PERSON]. Заповітом, посвідченим державним нотаріусом Третьої Луганської державної нотаріальної контори Луганської області Козловським О.М. від 07.08.2008, зареєстрованим в реєстрі за № 2-714, [PERSON] все своє майно заповіла йому. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім нього спадкоємців майна померлої немає. 26 травня 2017 року позивач звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримав відмову у прийнятті спадщини, яка мотивована тим, що спадщина приймається у строк в шість місяців з дня смерті спадкодавця, який він пропустив в зв'язку з проведенням антитерористичної операції у м. Луганську. Його мати за життя не виготовила правовстановлюючі документи на вказану квартиру, тому він не може отримати документи, підтверджуючі право власності на квартиру. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Третя особа в судове засідання свого представника не направили, суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №546 від 23.12.2014 року (а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 90603850 від 26.06.2017, [PERSON] зареєстровано власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Заповітом, посвідченим державним нотаріусом Третьої Луганської державної нотаріальної контори Луганської області Козловським О.М. від 07.08.2008, зареєстрованим в реєстрі за № 2-714, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу - [PERSON] (а.с. 14). 26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримав відмову у прийнятті спадщини, яка мотивована тим, що спадщина приймається у строк в шість місяців з дня смерті спадкодавця (а.с. 10). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України,

Outcome: approved