Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким поділити між сторонами внатурі житловий будинок та земельну ділянку. В обґрунтування заявленого представник позивача зазначив наступне. Сторони у справі є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки під таким майном. Позивач здійснив реконструкцію частини житлового будинку у порядку визначеному законодавством України. Між сторонами фактично відбувся поділ житлового будинку і земельної ділянки та кожен користується своїми частками, але позивач вважає за потрібне вирішити дане питання в правовому полі для того, щоб кожен із сторін ніс відповідальність та матеріальні затрати саме за свою частку в даному майні. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Проаналізував матеріали направлені позивачем, а інших суду не надавалось, як і не ставилось питань про витребування їх судом, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, мають зареєстроване місце проживання, отримували код платника податку та позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір. Відповідач 28 січня 2012 року уклала шлюб із [PERSON] та у зв`язку із цим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 28 вересня 2011 року сторони у справі набули права власності на житловий будинок [ADDRESS] , відповідно, позивач на 25\\100, а відповідач на 75\\100 його ідеальних частин. Того ж дня сторони набули права власності на земельну ділянку загальною площею 2500 квадратних метри з кадастровим номером 1822083200:02:002:0019 по [ADDRESS] . Позивач на 1179\\2500, а відповідач на 1321\\2500 її ідеальних частин. 30 травня 2008 року рішенням органу місцевого самоврядування змінено назви вулиць, зокрема, [ADDRESS] . В 2012 року позивач зареєстрував повідомлення про початок будівельних робіт за адресою [ADDRESS] з метою реконструкції. В 2016 році позивач подав декларацію про його готовність до експлуатації будівництва. 31 жовтня 2016 року відповідач не заперечувала щодо проведення державної реєстрації права власності на ім`я позивача щодо розміру його часток домоволодіння за вказаної адресою після реконструкції. 28 вересня 2016 році позивач виготовив технічний паспорт на будинок взамін старого зразка 2011 року. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає, що права позивача порушені, не визнані або оспорені якимись діями відповідача, що б вимагало застосовувати процедуру їх захисту у судовому порядку. Щонайменше матеріали подані позивачем не свідчать про наявність спору, який підлягає вирішенню судом в рамках цивільного судочинства. Наявність клопотання позивача про необхідність розгляду даного спору лише в рамках загального позовного провадження не спростовують зазначених висновків суду, оскільки посилання на бажання ставити запитання відповідачу та призначити у справі судову експертизу не є тієї обов`язковою умовою для переходу способу вирішення спору із спрощеного позовного провадження в загальне позовне. Відсутність конкретизації обсягу поставлених питань лише у загальному позовному провадженні, суд вважає, підкреслюють безпідставність заявленого клопотання. З даного приводу процесуальний закон містить механізм обміну заявами по суті справи, якими відповідач будучи належним чином та завчасно повідомленим про існування даного спору, зокрема, не виявив бажання скористатись. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що надані на дослідження суду матеріали не свідчать про наявність спору між сторонами взагалі та в тому числі такий, який слід вирішувати суду в рамках цивільного судочинства. Саме з даних підстав суд не вважає за необхідне призначати та проводити у рамках даного судового провадження експертизу, оскільки її висновки не встановлять наявність спору. Перехід в загальне позовне провадження, суд вважає, також не відкриє фактичні обставини справи щодо спору між сторонами. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для розподілу судових витрат понесених позивачем. Судові витрати відповідача не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed