Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просила винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті 16.12.2013р. матері [PERSON], та після смерті 04.01.2014р. батька [PERSON] і складається з домоволодіння, розташованого в с. Лисівка, Гадяцького району по вул.Кірова, 126, яке в цілому складається з позначених в техдокументації літерою А-1 житлового будинку, Б літньої кухні, В сараю, №1 огорожі, №2 воріт огорожі, №4 колодязя, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,40 га фонду [PERSON] сільської ради. В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та в останній редакції уточнюючої позовної заяви просила винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті 04.01.2014р. батька [PERSON] і складається з домоволодіння, розташованого в с. Лисівка, Гадяцького району по вул.Кірова, 126, яке в цілому складається з позначених в техдокументації літерою А-1 житлового будинку, Б літньої кухні, В сараю, №1 хвіртки, №2 воріт огорожі, №3 огорожі, №4 колодязя питного, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,40 га фонду [PERSON] сільської ради. В обґрунтування позову зазначила, що 16.12.2013 р. померла її мати [PERSON], а менше ніж місяць після цього, 04.01.2014р. помер і батько [PERSON]. Обоє батьків проживали у власному домоволодінні, яке знаходиться в с.Лисівка, Гадяцького району, Полтавської області по вул.Кірова, 126 на земельній ділянці площею 0,40 га фонду сільської ради. За життя обоє батьків склали заповіти, яким заповідали їй належні їм земельні паї та вищезазначене домоволодіння і в установлений законом шестимісячний термін вона подала заяву про прийняття спадку батьків. ЇЇ брат [PERSON] також звернувся із заявою про прийняття спадку батьків, але потім нотаріусом був повідомлений про наявність заповіту та подав заяву про відсутність у нього претензій, щодо спадщини батьків. 21.01.2015р. приватним нотаріусом [PERSON] їй видані свідоцтва про право на спадщину на належні батькам земельні паї, а при оформленні батьківського домоволодіння нотаріусом їй було відмовлено у видачі аналогічного свідоцтва за причин відсутності правовстановлюючого документа на господарство. У судове засідання позивач не зявилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просила суд її позов слухати без її участі. Також зазначила, що вона позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову [PERSON] про визнання права власності на спадщину, просив справу розглянути без представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив позов [PERSON] слухати без нього та просив позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус ГРНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду лист, в якому просила цивільну справу розглядати без її участі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.01.2014 р. помер [PERSON], про що 06.01.2014 р. складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія І-КЕ №255191. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області №539 від 14.09.2015р. будинковолодіння в селі Лисівка по вул.Кірова, 126 згідно по господарської книги №2, особовий рахунок №168 станом на 01.07.1990 року відносився до типу робочого двору, господарем якого був [PERSON]. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до технічного паспорту від 12.09.2015р. який було виготовлено за замовленням [PERSON], домоволодіння, що розташоване за адресою вул.Кірова, 126, с. Лисівка, Гадяцького району складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 62,2 кв.м., житловою 30,9 кв. м., літньої кухні літ. Б, сарай літ. В, хвіртка - №1, ворота огорожі - №2, огорожа - №3, колодязь питний - №4. Таким чином, оскільки [PERSON] був господарем робочого двору, що розташований за адресою с. Лисівка, вул. Кірова, 126, суд приходить до висновку, що вказане домоволодіння є спадковим майном після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 10.08.2011 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Гадяцького району [PERSON] та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій виконавчого комітету [PERSON] сільської ради під №203, про те, що на випадок його смерті він робить таке заповітне розпорядження: належний йому будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Лисівка, вул. Кірова, 126 і Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №037705 виданий на підставі рішення 4-ї позачергової сесії 24 скликання [PERSON] сільради від 24.09.2002р. заповідає [PERSON] Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області №535 від 14.09.2015р., померлий [PERSON], 07.06.1931р.н. був зареєстрований та проживав станом на 04.01.2014р. за адресою село Лисівка, вул.Кірова, 126 Гадяцького району Полтавської області. Згідно листа приватного нотаріуса ГРНО [PERSON] №423 від 15.10.2015р., 16.05.2014р. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 04.01.2014р. Заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] 10.08.2011р. по реєстру №203 [PERSON] сільською радою Гадяцького району було посвідчено заповіт від імені [PERSON] на імя [PERSON] 17.11.2014р. спадкоємець [PERSON] повідомив, що йому відомо про складений [PERSON] заповіт та його зміст, також [PERSON] повідомив, що оскаржувати заповіт в судовому порядку не буде та не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на імя [PERSON] 21.01.2015р. нею було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,0715 кадастровий номер 5320484100:00:001:0141 розташованої на території [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області та наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на імя [PERSON] Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого 04.01.2014р. та набула права власності на зазначене домоволодіння Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого 04.01.2014 р. та набула права власності на зазначене домоволодіння, що належало померлому та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved