Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. В заяві вказала, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання з відповідачем в них народилося четверо дітей: донька [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO]. Відповідач ніде не працює, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачці тяжко утримувати дітей власними силами. Тому просить стягнути з відповідача на утримання дітей на її користь аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 гривень, на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надіслала суду заяву в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просила розгляд справи проводити в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився але надіслав суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає у повному обсязі та просив розгляд справи проводити в його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що з 25.10.1997 року, позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 25.10.1997 року. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є батьком: доньки [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], доньки [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO]. Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвами про народження. Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Також оглянуті в судовому засіданні матеріали справи не містять інформації про те, що діти дійсно перебувають на утриманні матері [PERSON], а також того, що позивачка та відповідач проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Суд при вирішенні розглядуваного позову керується також тим, що за законом обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Заявлений позивачкою розмір аліментів - по 50 грн. щомісячно на дитину, суд визнає надто мізерним, таким, що не відповідає суті утримання дітей батьками. Відповідач, будучи працездатною особою, має докладати необхідних зусиль для відшуковування джерел надання утримання дитині, мінімальна межа якого не суперечитиме засадам розумності, добросовісності та моральним засадам суспільства (ст.7 ч.9 СК). Очевидно, що невиконання батьком обов'язку по утриманню дитини (при тому, що особа за станом здоров'я та віком є працездатною) викликає осуд і з позицій суспільної моралі. Практично, внаслідок задоволення такого позову, [PERSON] необґрунтовано отримав би підставу для уникнення обов'язку по утриманню дітей. Як видно, подання даного позову [PERSON] мотивується не тим, що батько неспроможний належно утримувати дитину, а спрямоване на штучне створення можливості отримувати державну допомогу згідно із п.8 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. За таких обставин у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed