Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті 10 червня 2015 року [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви, позивачка в інтересах малолітньої вказує, що 10 червня 2015 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Городоцька, 24, що в с. Городок, Володимирецького району, Рівненської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповідала дочці позивачки - [PERSON]. [PERSON] на час смерті проживала сама, що стверджується довідкою сільської ради. У відповідності до ч.4 статті 1268 ЦК України [PERSON], як неповнолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини ні вона, ні законні представники не подавали. Позивачка також вказує, що оформити спадкові права на будинок через нотаріальну контору немає можливості, оскільки спадкодавиця не оформила своє право власності на будинок належним чином, тому відповідно нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що видав постанову і позивачка змушена з даним питанням звернутись до суду. Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою спадкодавиці, спадщину не приймала, права на спадкування не набуває, так як існує заповіт на користь [PERSON], який ніким не оспорювався. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши до канцелярії суду заяву про розгляду справи за її відсутності, де вказала що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також не зявилась в судове засідання, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказала що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №126792, 18.03.2002 року народилась [PERSON], матірю якою є [PERSON]. Також встановлено, що 10 червня 2015 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ГЮ №173332, видане виконавчим комітетом Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області 12.06.2015 року, про що зроблено актовий запис №11. Також в матеріалах справи наявна світлокопія заповіту від 08.06.2015 року, посвідченого секретарем Озерецької сільської ради, який зареєстрований в реєстрі за № 46, згідно якого [PERSON] заповідає [PERSON] все своє майно і взагалі все, що їй буде належати на день смерті. Згідно довідки Озерецької сільської ради №147 від 13.02.2016 року, зазначено, що на день смерті [PERSON] проживала одна. Також згідно довідки №148 від 23.02.2016 року, яка видана тією ж радою, за [PERSON] на час смерті рахувалась земельна ділянка по вул. Городоцька, 24, що в с. Городок, Володимирецького району, Рівненської області. Згідно світлокопії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Городоцька, 24, що в с. Городок, Володимирецького району, Рівненської області, вказане домоволодіння належить [PERSON]. Дослідивши докази, що представлені позивачкою суд вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню. Під час розгляду справи встановлено, що нерухоме майно є обєктом права власності, при цьому встановлено наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем права власності на цей будинок у порядку спадкування за заповітом. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як у позивачки відсутній правовстановлюючий документ про право власності на нерухоме майно [PERSON] При встановлених обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України. Частина 1,2 ст. 3 9 ЦПК України зазначає, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, захищають у суді їхні батьки. Пункт.3 ч.2 ст.42 ЦПК України вказує, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені свідоцтвом про народження дитини.

Outcome: approved