Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Заступник військового прокурора Криворізького гарнізону\~ Південного регіону України звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бердянської\~ районної ради №7 від 28.12.2000 року земельна ділянка площею 2802,06 га була передана в постійне користування\~ Донецькій КЕЧ військової частини [NUMBER] Бердянського гарнізону для розміщення та обслуговування об`єктів\~ і споруд полігону. На підставі зазначеного рішення був виданий \~державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП №001486. Наказом Головнокомандувача військ Протиповітряної оборони Збройних сил України №75 від 05.11.2003 року військову частину\~ [NUMBER] було ліквідовано, її правонаступником визначено\~ військову частину [NUMBER] (Дніпропетровська область, м. Нікополь). Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації\~ від 03.04.2009 року №192 вище вказана земельна ділянка площею 2806,06\~ га була вилучена\~ із користування військової частини [NUMBER] , правонаступника військової частини [NUMBER] та передана до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеному без змін постановою Донецького\~ апеляційного господарського суду\~ від 15.02.2011 року, був задоволений позов\~ заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування\~ розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03.04.2009 року №192 «Про припинення військовій частині [NUMBER] \~ права постійного користування земельною ділянкою». Разом з тим, під час розгляду справи в суді, головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видане розпорядження\~ від 30.06.2010 року №386, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території \~ Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі\~ рилля та пасовища, для ведення особистого сільського господарства, у тому числі й відповідачу передано земельну ділянку\~ площею 2,0000 га. На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №923687, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011026500993 від 02.08.2010 року про державну реєстрацію державного акта.\~ Посилаючись на те, що військова частина [NUMBER] як правонаступник на законних підставах користується\~ земельною ділянкою, розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №386 від 30.06.2010 року скасовано у судовому порядку, прокурор просив: визнати недійсним державний акт серії ЯК №923687 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, вартістю 76073,42 грн., що розташована на території Новопетрівської\~ сільської ради Бердянського району Запорізької області, виданий [PERSON] ;\~\~ повернути\~ земельну ділянку площею 2,0000 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, законному землекористувачу - \~ військовій частині [NUMBER] ; стягнути з відповідача на користь військової прокуратури Південного регіону України судовий збір у розмірі 2756,00 грн. Прокурор, представник Міністерства оборони України та представник військової частини [NUMBER] \~ подали до суду заяви\~ про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. [PERSON] , повідомлений за місцем реєстрації про дату та час розгляду справи,\~ в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Представники Бердянської районної державної адміністрації та Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області в судове засідання не з`явились, до суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для\~ задоволення позову в зв`язку з наступним. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України\~ громадяни України\~ мають право набувати безоплатно у власність\~ або на умовах оренди земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Набуття права на землю громадянами України здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки та заповнення державного акта на право приватної власності на землю здійснюють органи місцевого самоврядування або органи виконавчої влади в залежності від місця знаходження земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У\~ ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплюється право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина здійснюється судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 Постанови від 16.04.2004 року №4 «Про практику\~ застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,\~ виходячи з положень ст. ст. 8,124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87 90, 100, 102, 118, 123, 128, 143 -146, 149, 151, 152 -158, 161, 210, 212 ЗК України,\~ глав 27, 33, 34\~ ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України), а також визнається\~ недійсним\~ й державний акт виданий на виконання\~ такого недійсного акту. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце лише у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Як встановлено судом,\~ розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 30.06.2010 року №386 був затверджений проект землеустрою щодо відведення\~ земельних ділянок у власність громадянам\~ для ведення особистого сільського господарства за рахунок земель\~ сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської\~ сільської ради Бердянського району Запорізької області та передано відповідачу\~ у власність\~ земельну ділянку\~ площею 2,0000 га. На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №923687, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011026500993 від 02.08.2010 року про державну реєстрацію державного акта. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав у власність земельну ділянку за рахунок земель полігону військової частини [NUMBER] , яка правомірно користується земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП №001486, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі №15/45/09-4/20/10, залишеному без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 року, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №483 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації від 03.04.2009 року №192». Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.10.2015 року по справі №908/4414/14 задоволено позовні вимоги першого заступника військового прокурора Південного регіону України, пред`явленого в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України\~ - скасовано розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації\~ Запорізької області №386 від 30.06.2010 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради».\~\~ У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються\~ при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що судовими рішеннями господарського суду встановлена незаконність розпоряджень №192 від 03.04.2009 року, №386 від 30.06.2010 року, повноважень розпоряджатися землями, віднесеними до категорії оборони, шляхом безоплатної передачі їх у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, без вилучення їх у встановленому ст.ст. 143, 144 ЗК України порядку, голова Бердянської районної адміністрації при прийнятті розпорядження №386 від 30.06.2010 року не мав, враховуючи також, що дозволу на передачу земельної ділянки військової частини [NUMBER] Бердянській районній адміністрації Міністерство оборони України не надавало, то у відповідності до ст. 155 ЗК України є підстави для визнання недійсним державного акта на права власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] , та повернення спірної земельної ділянки землекористувачу шляхом витребування її з володіння відповідача. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню на його користь з відповідача. \~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved