Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач вказує, що 30 серпня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від спільного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2017 року сімейне життя з відповідачем погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони мають різні погляди, їхнє подальше спільне життя та примирення між ними неможливе, тому позивач вважає, що шлюб з [PERSON] потрібно розірвати. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила провести підготовче засідання та розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі визнання позову відповідачем, просила постановити рішення у підготовчому засіданні, а також просила після розірвання шлюбу залишити неповнолітню доньку [PERSON] проживати разом з нею та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 30 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 158. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 16.01.2019, [PERSON] проживає по [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про місце проживання неповнолітньої дитини відсутній, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 16.01.2019 № N0PMU30805 про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн, який позивачем сплачено за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу. Враховуючи, що [PERSON] визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 384,20 грн.

Outcome: approved