Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області із відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), площею 9,53 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Шлях до комунізму», право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Троїцької РДА від 11.01.1997 року №7. Померлою за життя заповіту складено не було. Позивач - єдиний спадкоємець за законом майна померлої, він реалізував своє право спадкоємця за законом земельної ділянки, виділеної з вищевказаного сертифікату площею 8,2322 га ріллі, яка розташована на землях Розпасіївської сільської ради, про що державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. В зв`язку з відсутністю оригіналу земельного сертифікату, на час видачі вказаного свідоцтва, питання про спадкування права на земельну частку (пай) вирішено не було. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), площею 9,51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Шлях до комунізму», право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Троїцької РДА від 11.01.1997 року №7. Після смерті батька право на спадщину оформила мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] і право на земельну частку (пай) було передано їй, про що зроблено відповідний запис на сертифікаті на право на земельну частку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. На даний час позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на недооформлені пасовища та сіножатті у розмірі, згідно технічної документації, оскільки оригінали вищезазначених сертифікатів втрачено, в зв`язку з чим, просить суд визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без участі представника селищної ради. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №09 від 20 червня 2012 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Шлях до комунізму», село Розпасіївка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Троїцької РДА №7 від 11 січня 1997 року на ім`я [PERSON] (а.с. 11) та земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Шлях до комунізму», село Розпасіївка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Троїцької РДА №7 від 11 січня 1997 року на ім`я [PERSON] , право на земельну частку (пай) було передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину АЕЕ №212894 від 27.11.2001 року (а.с.12-13). Позивач [PERSON] реалізував своє право спадкоємця за законом першої черги після смерті [PERSON] , а саме отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.07.2013 року на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 8,23 га, що належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083172 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.07.2013 року на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 6,9047 га, що належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083173 (а.с.14-17). Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59166613 від 27.01.2020 року та копією спадкової справи (а.с.48-60). Позивач зазначає, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], були втрачені, в зв`язку з чим, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved