Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем майна померлого, який фактично прийняв спадщину, є його син, [PERSON]. Позивачкою було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з чим, позивачка передала [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 05 листопада 2014 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки [PERSON] після внесення відповідних змін до законодавства за життя не зареєстрував право власності на дане домоволодіння у встановленому законом на даний час порядку, у зв'язку з чим на теперішній час [PERSON] не має можливості оформити спадщину на своє ім'я. Крім того, відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд, не приватизована. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та [PERSON] правочин. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивачка до суду не з'явилася, надала заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що [PERSON] на підставі права власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем майна померлого, який фактично прийняв спадщину, є його син, [PERSON]. Позивачкою було досягнуто домовленості з [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з чим, позивачка передала [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 05 листопада 2014 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим, оскільки [PERSON] після внесення відповідних змін до законодавства за життя не зареєстрував право власності на дане домоволодіння у встановленому законом на даний час порядку, у зв'язку з чим на теперішній час [PERSON] не має можливості оформити спадщину на своє ім'я. Крім того, відповідна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд, не приватизована. Зазначені обставини позбавляють позивачку можливості узаконити укладений між нею та [PERSON] правочин. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на вказане домоволодіння. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved