Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 09.02.2015 померла її мати [PERSON] і з цього часу відкрилась спадщина за законом. Заявник є спадкоємцем першої черги. Однак в документах, що підтверджують факт родинних відносин допущено помилки, а саме: при складанні свідоцтва про народження, в актовому записі про народження [PERSON] матір записали - [PERSON] «Устимівна», а в актовому записі про смерть її записали - [PERSON] «Юстимівна». Через допущену помилку заявник не може оформити свої спадкові права. У зв'язку з цим, вона звернулася до суду з даною заявою і просить встановити факт родинних відносин між нею і її померлою матір'ю [PERSON]. Заявник у судове засідання не з`явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у якій вказала, що заяву підтримує і просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак Тиманівська сільська рада надіслала на адресу суду довідку, у якій вказано, що сільська рада просить розглядати справу без участі її представника і проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: згідно копії паспорта серії АК № 510383 від 09.04.1999, заявник значиться як [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012305033 від 13.06.2013 і № 00012304995 від 13.06.2013, заявник двічі виходила заміж і змінила дошлюбне прізвище «Дмитрик» на «Комісар» (а.с. 10 11). Згідно свідоцтва про народження серії ГД № 071568 від 27.06.1957, виданим Тульчинським ЗАГС, [PERSON], народилася 12.06.1957, її матірю записано [PERSON] «Устимівну» (а.с. 9). Мати заявника померла 09.02.2015 і у свідоцтві про смерть серії І-АМ № 303974 від 09.02.2015, виданого виконавчим комітетом Тиманівської сільської ради Тульчинського району, вона записана як [PERSON] «Юстимівна» (а.с. 8). На підставі довідки № 631 від 04.08.2015, виданої виконавчим комітетом Тиманівської сільської ради Тульчинського району, [PERSON] «Устимівна» і [PERSON] «Юстимівна» є однією і тією самою особою (а.с. 4). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, cуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved