Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до Мартинівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно. У своїй позовній заяві позивач вказує, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно померлої, зокрема на земельну частку (пай) площею 1,89 га, в умовних кадастрових одиницях, що належала померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай), розташовану на території Мартинівської сільської ради. У шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв на той час. Для оформлення права власності позивач зверталася до Гадяцької державної нотаріальної контори, але в зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0310650 від 14.11.1997 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, тому вона була вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мартинівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Мартинівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Свідоцтвом про народження підтверджується, що померла [PERSON], дійсно являлась матір`ю позивача [PERSON], яка в результаті укладення шлюбу, змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до довідки Мартинівської сільської ради, померла [PERSON], 1906 року народження, була зареєстрована та постійно проживала станом на [INFO] року за адресою: с. Велике Гадяцького району Полтавської області. На день смерті була зареєстрована та проживала одна. Також довідкою Мартинівської сільської ради підтверджується, що після смерті [INFO] року [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном її дочка [PERSON]. Як зазначено у довідці відділу Держземагентства у Гадяцькому районі Полтавської області від 22 грудня 2014 року № 31-28-0.4-1625/2-14, на ім`я [PERSON] отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0310650 на площу 1,89 га, в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької районної держвної адміністрації № 401 від 14.11.1997 року та зареєстрований в Книзі видачі сертифікатів за № 503 від 26.01.1998 року по Мартинівській сільській раді. Державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] не видавався. У відповідності до довідки від 22 грудня 2014 року № 1235 про визначення вартості земельної частки (паю), що належить [PERSON], наданої відділом Держземагентства у Гадяцькому районі, вартість земельної частки (паю) становить 22 956 грн. 67 коп. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] звернулась до державного нотаріуса з питанням оформлення спадкових прав на майно [PERSON], померлої [INFO] року. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 1,89 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0310650 виготовлявся на ім`я [PERSON], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.01.1998 року за № 503, але був втрачений. У зв`язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) відсутній, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Першої Лохвицької державної нотаріальної контори від 14 січня 2015 року, за параметрами запиту: [PERSON], дата смерті [INFO] року, у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховго суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності ЦК України) застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У п. 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховго суду України зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пункт 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР передбачав, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved