Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в якому просила: - виділити та визнати за [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] право особистої приватної власності на квартиру під [ADDRESS] , житловою площею 27,4 кв.м.,загальною площею 48,7 кв.м. - виділити та визнати за [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] право особистої приватної власності на квартиру під [ADDRESS] , житловою площею 38,0 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м, - стягнути з [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] різницю вартості майна у розмірі 272728,50 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 10.09.2010 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . За час подружнього життя за спільні кошти сторонами було придбано: квартиру під [ADDRESS] , та квартиру під [ADDRESS] . Спільне життя у сторін не склалося, з 23.08.2019 року сторони припинили спільне проживання. Як зазначає позивачка, нею була подана позовна заява до Суворовського районного суду м. Одеси про розірвання шлюбу. Дані обставини стали підставою звернення до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх, розгляд справи провести за її відсутності. Від відповідача надійшла заява в якій позовні вимоги визнав, просив розгляд справи провести за його відсутності. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 10.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 702. (а.с.12). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №121. (а.с.11). За час подружнього життя за спільні кошти сторонами була придбана: - квартира під [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу майнових прав, серія та номер: 17-4, виданий 30.05.2012 року Дочірнім підприємством «МАККЕНЛІ» (а.с.15-16), актом приймання передачі від 18.05.2015 року, довідкою за № 31/5, виданою 31.08.2012 року ТОВ «НОТЛЕКСІНВЕСТ», інформаційною довідкою від 05.09.2019 року (а.с.13-14); - квартира під [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 30.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О., зареєстрованого в реєстрі під № 176 (а.с.28-24) та витягом з Державного нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2019р. (а.с.25). Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції майна набутого у шлюбі. Таким чином, вищевказані квартири є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Зазначений поділ означає припинення щодо цього майна права спільної сумісної власності та виникнення правового режиму права спільної часткової власності. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, ст. 369 Цивільного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Нездійснення одним з подружжя права спільної сумісної власності не припиняє його права на подружнє майно. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно ст. 71 ч.1 СК України майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності може бути здійснено у порядку передбаченому ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60. 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК). Відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі: грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Суд вважає за можливе, виділити кожному по окремому нерухомому об`єкту у власність: позивачу [PERSON] - квартиру під [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] - квартиру під [ADDRESS] , різницю вартості між квартирами стягнути з відповідача. Оціночна вартість двокімнатної квартири під [ADDRESS] , складає 239 200 грн. квартира без ремонту, а оціночна вартість трьокімнатної квартири під [ADDRESS] , складає у розмірі 784 659 гривень, квартира з ремонтом та повністю обставлена меблею. Різниця складає 545 459 грн./2= 272 728,5 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved