Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області Степаненко І. О. звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування у Дитячій міській клінічній лікарні міста Полтави потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON], в сумі 37070,98 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2017 [PERSON] скоєно кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілим від злочину є неповнолітній [PERSON], який у зв'язку із завданими кримінальним правопорушенням тілесними ушкодженнями перебував на лікуванні у Дитячій міській клінічній лікарні міста Полтави в період з 08.05.2017 по 15.05.2017 (74 ліжко-дні), де витрати на його стаціонарне лікування становили 37070,98 грн., з них загальна вартість 74 ліжко-днів (без медикаментів) - 33941,62 грн., вартість медикаментів - 3129,36 грн. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Карлівського районного суду від 13.12.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ст. 135 КК України, які полягали у тому, що 08 травня 2017 року о 10-50 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21011, д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вулиці Великотирнівська в м. Карлівка, в напрямку провулку Успенський, в порушення вимог пункту 12.3 ПДР України, поблизу господарства №142 по вулиці Великотирнівській, [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, що згідно висновку судово-медичної експертизи №101 від 31.07.2017, кваліфікуються як тяжкі, і залишив потерпілого [PERSON] у небезпечному для життя становищі (а.с. 17-23). Лист Дитячої міської клінічної лікарні міста Полтави від 12.10.2017 вих.№1805 свідчить, щов період з 08.05.2017 по 15.05.2017 на стаціонарному лікуванні перебував [PERSON], на лікування якого витрачено 37070,98 грн. (а.с. 14); витрати за листом призначення (медикаменти) в сумі 3129,36 грн. та витрати на лікування по касовим видаткам хворого [PERSON] в сумі 33941,62 грн., підтверджені інформацією заступника головного лікаря з економічних питань [PERSON] (а.с. 15-16). Лист Дитячої міської клінічної лікарні міста Полтави від 27.11.2017 вих.№2098, який містить дані з історії хвороби [PERSON] свідчить, що він перебував на лікуванні у зв'язку із завданими злочином тілесними ушкодженнями (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину; частиною 3 даної статті передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи вищезазначене, суд вбачає підстави для стягнення із відповідача на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування у Дитячій міській клінічній лікарні міста Полтави потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON], в сумі 37070,98 грн. У зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved