Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

До суду звернулась кредитна спілка « СОЮЗ-ДНІПРО» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову вони вказали, що 07.03.2013 року між Кредитною спілкою « СОЮЗ-ДНІПРО » та [PERSON] був укладений кредитний договір № 541/13. Згідно умов кредитного договору Позивач надав Відповідачеві -1 кредитні кошти у сумі - 30000 грн 00 коп., строком на 7 місяців починаючи з 07 березня 2013 року по 06 жовтня 2013 року , а Відповідач-1 , зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий Відповідачем-1 07 березня 2013 року, що підтверджується Видатковим касовим ордером № 40 від 07 березня 2013 року на суму 30000 грн.00 коп. Відповідно до умов Кредитного договору № 541/13 від 07 березня 2013 року відповідач 1 зобов'язався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з « 10» по « 16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав повністю повернутий Відповідачем 1 у строк до 06 жовтня 2013 року. Відповідач -1 повинен був повернути 30000 грн - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно п.4.1 Кредитного Договору із розрахунку 4,5 % на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За період своєчасного повернення кредиту фактично за кожен день користування кредитом було нараховано 1350 грн. Проте, Відповідач-1 неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобов'язань виявились в тому, що відповідач 1 несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсотками за його використання. Тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту . Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.4.4. Кредитного договору за кожен день простроченого платежу , що склало 55810,61 грн. ( 30000 гривень сума кредиту - 5526,97 грн фактично сплачений кредит = 24473,03 гривні. Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості, Відповідач -1 повинен повернути: Залишок по кредиту -24473,03 гривні; проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 44137,584 грн. ( 1350,00 грн. + 55810,61 грн. - 13023 грн. = 44137,58 гривень) . Тобто заборгованість становить 68610,61 гривня. 41 093 грн 26 коп. В якості забезпечення виконання зобов'язання Відповідачем-1 перед Позивачем по поверненню кредиту, сплата відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений Договір поруки № 541/13 від 07 березня 2013 року. між Позивачем ( кредитором за договором поруки) Відповідачем-1 ( позичальником за договором) , відповідачем 2 та відповідачем 3( поручителями за договором поруки). Відповідно до умов Договорів Поруки Відповідач-2 [PERSON] та Відповідач - 3 [PERSON] прийняли на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язанням Відповідача-1. Визначених Кредитним договором. Згідно діючого законодавства солідарна відповідальність передбачає, що Кредитор має право вимагати виконання обв'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо (ст.543 ЦК України). Кредитор, одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників має право вимагати недоодержану від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконано в повному обсязі. Позивач наполягає на солідарному стягненні боргу. Через невиконання умов кредитного договору після закінчення його дії, 11.02.2014 року Відповідач 1 звернувся до позивачів з заявою про продовження дії договору до серпня 2014 року. У лютому 2014 року з відповідачем 1 позивачі уклали додаткову угоду і продовжена дія кредитного договору, але умови угоди відповідачем також виконані не були, тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. На підставі ст..ст. 212.526, 527, 541,543,553-555, 611,1054,1055 ЦК України ст..ст. 3,15,57,107, 109,110,118-120,151,152 ЦПК України позивач просить задовольнити їх позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, на вимогу суду надала розшифровку розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором. Пояснила, що з Відповідачем- 1 вона особисто спілкувалась декілька разів після того як він припинив сплачувати кошти за договором, на його адрес та на адресу Відповідачів 2 та 3 вони направляли письмові претензії, але умови договору були порушені як позичальником - Відповідачем -1 так і поручителями за договором - Відповідачем -2 та Відповідачем- 3. Пояснила, що дія договору була продовжена на підставі додаткової угоди до договору, але відповідач відмовився її підписувати тому вони не надають її до матеріалів справи. Представник Відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 24473,03 гривні щодо інших вимог представник вважає їх необґрунтованими, а надану розшифровку розрахунку заборгованості неналежним доказом тому, що вона була надана позивачем під час судового слідства при розгляді справи по суті. Вимогу до поручителів вважає такою, що не підлягає задоволенню тому що за час виникнення заборгованості за кредитним договором вони не були про це оповіщені належним чином. Вказав, що позивач не надав доказів того, що вони своєчасно і належним чином повідомляли відповідачам про наявність заборгованості, ніяких претензій Відповідач- 1 від позивача не отримував. На його думку задовольняючи позов частково суд повинен суму боргу - тіло кредиту, стягнути лише з Відповдача-1. Відповідач-2 та Відповідач -3 будучи двічи належним чином повідомлені в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про день та час слухання справи. Клопотань про перенесення слухання справи від них не надходило. Вислухавши представника позивача, представника Відповідача-1, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільно-правових правовідносинах урегульованих кредитним договором №541/13 від 07 березня 2013 року. Згідно умов кредитного договору Позивач надав Відповідачеві -1 кредитні кошти у сумі - 30000 грн 00 коп., строком на 7 місяців починаючи з 07 березня 2013 року по 06 жовтня 2013 року , а Відповідач-1 , зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 07 березня 2013 року, що підтверджується Видатковим касовим ордером № 40 від 07 березня 2013 року на суму 30000 грн.00 коп та копією договору. Відповідно до умов Кредитного договору № 541/13 від 07 березня 2013 року відповідач 1 зобов'язався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з « 10» по « 16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав повністю повернутий Відповідачем -1 у строк до 06 жовтня 2013 року. Відповідач -1 повинен був повернути 30000 грн - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно п.4.1 Кредитного Договору із розрахунку 4,5 % на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За період своєчасного повернення кредиту фактично за кожен день користування кредитом було нараховано 1350 грн. Проте, Відповідач-1 неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобов'язань виявились в тому, що відповідач 1 несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсотками за його використання. Тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту . Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.4.4. Кредитного договору за кожен день простроченого платежу , що склало 55810,61 грн. ( 30000 гривень сума кредиту - 5526,97 грн фактично сплачений кредит = 24473,03 гривні. Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості, Відповідач -1 повинен повернути: - Залишок по кредиту -24473,03 гривні; - Проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 44137,584 грн. ( 1350,00 грн. + 55810,61 грн. - 13023 грн. = 44137,58 гривень) Тобто заборгованість становить 68610,61 гривня. 41 093 грн 26 коп. Сума вказаної заборгованості повністю підтверджується наданою, за вимогою суду, розшифровкою розрахунку заборгованості ( а.с 95-96.) вона є обґрунтовано і суд вважає за необхідне позов задовольнити саме в такому розмірі. Задовольняючі позов суд критично ставиться до заперечень представника Відповідача-1 щодо неналежності як доказу вказаної розшифровки заборгованості , представником не було враховано, що вона була витребувана судом тому заперечення є необгрутнованими, суд їх розцінює як не бажання сплатити суму заборгованості у повному розмірі. При цьому суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до поручителів [PERSON] та [PERSON], так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку пред'явлення вимоги поручителю за згодою сторін. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений в п. 8.1 - 06 жовтня 2013 року. За таких обставин у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 06.10.2013 року, протягом наступних шести місяців, а до суду позивач звернувся з даним позовом лише 15.07.2014 року (а.с.2). Позивачем не надано суду доказів повідомлення поручителів про невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та необхідність здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з відповідачем 1, а надана до позову копія листа щодо направлення такого повідомлення (а.с.8,9) не свідчить про те, що таке повідомлення було вручено поручителю, оскільки докази його вручення суду не надано, а представник відповідачів в судовому засіданні заперечував надходження за місцем їх проживання такої вимоги. Більш того, як вказано у позові та як пояснював представник позивача, після зазначеної в листі дати відправлення між позивачем як позикодавцем та відповідачем 1, як позичальником, була укладена додаткова угода у лютому 2014, за якою Відповідач-1 начеб то зобов'язався повернути кредит, дана угода не була оформлена і не діяла через те, що Відповідач -1 її не підписав. Зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст. 554 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання,кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі . Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання щодо повернення судових витрат , суд керується ст. 88 ЦПК України і вважає, що з Відповідача 1 - [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача, що складають 686,10 гривень судового збору. На підставі ст. 526, 527, 530, 625, 1050 ЦК України,

Outcome: partial