Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 21 листопада 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді ? частини трикімнатної квартири, загальною площею 68,30 кв.м., що знаходиться на четвертому поверсі пятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, та складається з 3-х кімнат житловою площею 48,4 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 17,3 кв.м., 2-а кімната 20,2 кв.м., 3-я кімната 10,9 кв.м., кухні 6,9 кв.м., ваної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,5 кв.м., коридору 7,5 кв.м., вбудованої шафи 0,5 кв.м. Квартира обладнана балконом № 3.3 (1.0) 3.3 (1.0) кв.м., висота приміщень 2,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та відповідачі на даний час є єдиними спадкоємцями майна померлого за законом першої черги. Позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, відповідачі від прийняття спадщини відмовилися. На даний час у позивачки відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, оскільки вказане нерухоме майно не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду аналогічні заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 486469, - 21 листопада 2015 року помер [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП № 284602 позивачка є дружиною [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді ? частини трикімнатної квартири, загальною площею 68,30 кв.м., що знаходиться на четвертому поверсі пятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, та складається з 3-х кімнат житловою площею 48,4 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 17,3 кв.м., 2-а кімната 20,2 кв.м., 3-я кімната 10,9 кв.м., кухні 6,9 кв.м., ваної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,5 кв.м., коридору 7,5 кв.м., вбудованої шафи 0,5 кв.м. Квартира обладнана балконом № 3.3 (1.0) 3.3 (1.0) кв.м., висота приміщень 2,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємицею майна померлого за законом першої черги, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини, є позивачка. Відповідачі від прийняття спадщини відмовилися. Нотаріально спадщину оформити не має можливості, оскільки у державному реєстрі відсутні відомості щодо державної реєстрації вказаного нерухомого майна, про що складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 травня 2016 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та пятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Як розяснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець набув право власності на вказану вище квартиру, право власності на яку у встановленому законом порядку не зареєстрував. Позивачка є спадкоємицею майна померлого за законом першої черги як дружина спадкодавця, позбавлена можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку, у звязку з чим порушене право позивачки підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved