Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування вимог якої зазначено, що 17 травня 2016 року між позивачем та відповідачем Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрату почуття любові. Шлюб існує тільки формально. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач надіслав до суду заяву про визнання позову, просив суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 травня 2016 року, позивач та відповідач з 17 травня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області під актовим записом №16 (а.с.12). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 вересня 2017 року (а.с.13). Відповідно до ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється відсутність взаєморозуміння між ними, втрата поваги та любові один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між ними фактично припинені. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач у заяві просила суд, після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Крім цього, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останньою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved