Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

До Шосткинського міськрайсуду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся по лінії матері - [PERSON]. За життя вона мала на праві власності квартиру [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією договору купівлі - продажу, укладеного 12.04.1995 року та посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Даниленко Є.О., зареєстрованим в реєстрі за № 792. У день купівлі спірної квартири [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 794, за яким заповіла [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна, тому позивачка відповідно до ст. 1269 ЦУ України звернулась до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а отже є такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців за законом першої черги, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині по смерті [PERSON] немає. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавцем за життя не було зареєстровано договір купівлі - продажу квартири у відповідному реєстраційному органі, про що свідчить відсутність реєстрації права власності в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім того нотаріусом їй було вказано на те, що покупець квартири за договором купівлі - продажу має прізвище «[PERSON]», а прізвище її спадкодавця - «[PERSON]», а тому необхідним встановлення факту належності померлій цієї угоди. Належність саме померлій [PERSON] правовстановлюючого документа на квартиру підтверджується реєстрацією в квартирі лише її однієї, за паспортом покупця громадянина колишнього СРСР її прізвище було зазначено як «[PERSON]», а після обміну його на паспорт громадянина України 23.10.1997 її прізвище в паспорті стало «[PERSON]». У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі - продажу від 12.04.1995 [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], купила квартиру [ADDRESS] (а.с.7,8). Згідно з заповітом, складеним 12.04.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Даниленко Є.О., зареєстрованим в реєстрі за №794, [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], заповіла своїй онучці [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. У заповіті спадкодавець [PERSON] розшифрувала свій підпис, власноручно зазначивши «[PERSON]» (а.с.10). З копії паспорту померлої вбачається, що він виданий 23.10.1997 Шосткинським МВУ МВС України в Сумській області на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.21). Відповідно до довідки ЖКВ КП «ШКЗ «Імпульс» за адресою: [ADDRESS] з 11.11.1997 по день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована [PERSON], 1937 року народження (а.с.13). Свідоцтвом про смерть засвідчено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Шостка Сумської області у віці 76 років, актовий запис № 1051 (а.с.9). У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Установлення факту належності договору купівлі-продажу заявниці необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - квартири. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів померлій особі та належності на праві власності об'єкту нерухомого майна за померлою з подальшим визнанням за позивачем права власності на вищевказану квартиру як на об'єкт нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Outcome: approved