Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», з вимогою стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 135647 гривень 84 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобовязань. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 квітня 2007 року між кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», в якості кредитодавцю, [PERSON], у якості позичальника, та [PERSON], у якості поручителя, було укладено кредитний договір № ОД-1/0253/07/827, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 5000 гривень 00 копійок, строком на 12 місяців, за ставкою 0,164 проценти за кожний день користування кредитом. Сторонами обумовлено, що погашення кредиту та процентів відбувається щомісячно. У випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасним поверненням суми кредиту, сторонами обумовлено, що позичальник повинен сплачувати кредитодавцю пеню у розмірі 1 процента від суми непогашеної частини кредиту за кожний день прострочення. Сторонами також обумовлено графік платежів, методи нарахування й сплати процентів та суми кредиту, та строки погашення за кредитним договором. Також сторони обумовили розрахунок додаткових процентів (а.с. 5-7). Крім того, 06 квітня 2007 року, між кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № ОД-1/0253/07/827, в якому сторони обумовили, що [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» за виконання кредитного договору № ОД-1/0253/07/827 від 06 квітня 2007 року (а.с. 11). Відповідачі належним чином взяті на себе зобовязання не виконували, у звязку з чим в них склалася заборгованість перед кредитною установою в розмірі 135647 гривень 84 копійок, про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 8). На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до положень ст. 554 ЦК України, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не було встановлено договором поруки. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. У звязку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Outcome: approved