Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття особи з реєстрації. Позов мотивовано мотивований тим, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Батьки позивача подарували їй будинок, за адресою: [ADDRESS], з 07.02.2014 сторони почали проживати у вказаному будинку де зареєстрували своє місце проживання. Однак, сімейне життя не склалося, шлюб розірвали, з 10.11.2015 відповідач не проживає у будинку позивача. Зазначені обставини обмежують право власності позивача, позивач неодноразово просила [PERSON] знятися з реєстрації у належному їй будинку, однак він добровільно робити це не бажає. У зв'язку з цим, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, просить усунути перешкоди у здійсненні права власності, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй будинком, зобов'язавши його знятися з реєстрації ньому. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, у якій вказала, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно договору дарування від 20.03.2013, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10), вказані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 20.03.2013 (а.с. 9). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 15). Згідно адресної картки домоволодіння [PERSON] зареєстрований, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13), крім того, відповідно до довідки № 665 від 02.08.2016, виданої Клебанською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 10.11.2015 (а.с. 14). В ст. 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Відповідач починаючи з 10.11.2015 проживає за іншою адресою. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, який визнав позов, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS], так як він тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved