Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

З 12 квітня 2013 року [PERSON] проживала однією сім`єю зі [PERSON] до [INFO] - день смерті останнього. Заявник є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, однак через відсутність належних доказів проживання однією сім`єю із [PERSON] , заявник не може оформити спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцю. За захистом прав та інтересів спадкоємця з відповідною заявою представник [PERSON] - адвокат Солоненко Богдан Миколайович 20 липня 2021 року звернувся до суду. Ухвалою від 30 липня 2021 року у справі відкрито провадження (а.с. 26). Представник заінтересованої особи - Мурованокуриловецької селищної ради у судове засідання не з`явилася, але подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 30). У цій же заяві не заперечила проти встановлення факту проживання зі спадкодавцем. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 43 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву з підстав, викладених ній. Зокрема, суду пояснила: вони з чоловіком придбали будинок по-сусідству із будинком, в якому проживав [PERSON] зі своїми батьками. [PERSON] був інвалідом з дитинства, він мав психічні відхилення, за ним постійно здійснювала догляд його мати. Перед смертю мати [PERSON] попросила доглядати її сина, а тому вона взяла на себе цей обов`язок. До смерті у 2008 році періодично приїжджав до [PERSON] його старший брат, який проживав у м. Могилів-Подільський, а з тих пір вона зі своїм чоловіком взяли на себе обов`язок з догляду за хворим. Поступово його стан погіршувався, а тому 12 квітня 2013 року вона повністю перейшла жити до його будинку, навіть зареєструвала там своє місце проживання. Вона отримувала та розпоряджалася пенсією [PERSON] , займалася його лікуванням, у них було спільним майно, господарство (кури, коза і т.п.), [PERSON] в міру своїх фізичних можливостей допомагав їй у господарстві. Вона провела його поховання, здійснює догляд за його могилою та могилами його батьків. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили: вони односельці [PERSON] і їм достеменно відомо, що вона та члени її сім`ї біля 15 років здійснювали догляд за хворим [PERSON] , а з квітня 2013 року заявник постійно з ним проживала як із членом сім`ї. Сам [PERSON] визнавав лише [PERSON] і її чоловіка та дітей за свою родину (не дивлячись на те, що у нього ще був старший брат), лише [PERSON] довіряв своє здоров`я та догляд, вона розпоряджалася на власний розсуд його пенсією, забезпечувала його харчуванням і т.п. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8), який, відповідно до довідки Рівненського старостинського округу № 209 від 17 травня 2021 року (а.с. 13), був зареєстрований по [ADDRESS] . Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, право на земельні ділянки площею 1,1785 га та 0,4772 га, які знаходиться на території колишньої Рівненської сільської ради колишнього Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 9-10, 11-12). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти) № 65114167 від 09.06.2021 (а.с. 15), спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65114192 від 09.06.2021 (а.с. 16) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Із довідки Рівнеського старостинського округу № 209 від 17 травня 2021 року (а.с. 13), відмітки в паспорті громадянина України [PERSON] (а.с. 6) та виписки із погосподарських книг Рівнеського старостинського округу за 2006-2019 роки (а.с. 17) слідує, що заявник з 19 січня 1989 року зареєстрована у [ADDRESS] , але на день смерті спадкодавця постійно з 12 квітня 2013 року проживала разом з ним за адресою його реєстрації по [ADDRESS] . Факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем стверджується також і висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу - [PERSON] (а.с. 19). Вважаючи, що спільним проживанням вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , заявник лише у 2021 році звернулася до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав на земельні ділянки. Постановою № 116 від 09 червня 2021 року державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори (а.с. 14) заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність документів, що підтверджують право на спадкування. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги може належати не лише жінка або чоловік, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, а також й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), довідкою Рівненського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради № 209 від 17.05.2021 (а.с. 13), виписками із погосподарських книг за 2006-2020 роки (а.с. 17), державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с. 9-10, 11-12), постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 116 від 09 червня 2021 року (а.с. 14) [PERSON] довела факт відкриття спадщини, склад спадщини, факт проживання зі спадкодавцем більше п`яти років до моменту відкриття спадщини, а від так - своє право спадкувати у четвертій черзі за законом після смерті [PERSON] , а також неможливість оформлення своїх спадкових прав без судового рішення про встановлення юридичного факту. На підставі викладеного, суд вважає беззаперечно доведеним факт, що [PERSON] проживала із померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю з [INFO] до дня його смерті.

Outcome: approved