Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20647,03 грн. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 19.06.2020 року на вул.Личаківській, 72 у м.Львові сталася ДТП за участю автомобілів «Хонда», [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Сузукі», номерний знак [NUMBER] , який був застрахований від ризику пошкодження у ДТП в ПрАТ «АСК «Інго Україна» за договором добровільного страхування №640503412.20 від 17.01.2020 року з франшизою 1750 грн. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 25.08.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Згідно рахунку на ремонт ТОВ «Автостар Львів» №482 від 01.07.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сузукі», номерний знак [NUMBER] , складає 22397,03 грн. Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля «Сузукі», номерний знак [NUMBER] завдану шкоду у розмірі 20647,03 грн. (за відрахуванням франшизи в сумі 1750 грн.). При цьому автомобіль «Хонда», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до [PERSON] про стягнення грошових коштів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. 19.04.2021 року на адресу суду АТ «Страхова компанія «ІНГО» направила заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 10:00 год. 17.06.2021 року. 17.06.2021 року розгляд справи відкладено на 26.07.2021 року. 26.07.2021 року розгляд справи відкладено на 21.09.2021 року. 21.09.2021 року розгляд справи відкладено на 05.11.2021 року. 05.11.2021 року розгляд справи відкладено на 19.11.2021 року. Ухвалою Франківського\~районного суду\~м.Львова\~від 19.11.2021\~року закрито\~підготовче провадження\~в справі\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~по суті\~на 14:50\~год.\~29.12.2021 року. У судові засідання 17.06.2021 року, 26.07.2021 року, 21.09.2021 року, 05.11.2021 року, 19.11.2021 року та 29.12.2021 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Від представника позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги та проти винесення заочного рішення не заперечує. Клопотань від відповідача про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 19.06.2020 року на вул.Личаківській, 72 у м.Львові сталася ДТП за участю автомобілів «Хонда», [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Сузукі», номерний знак [NUMBER] , який був застрахований від ризику пошкодження у ДТП в ПрАТ «АСК «Інго Україна» за договором добровільного страхування №640503412.20 від 17.01.2020 року. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 25.08.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] керуючи автомобілем «Honda Civic», номерний знак [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотрималася безпечного інтервалу, здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Suzuki Vitara», номерний знак [NUMBER] . Крім цього, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди не залишилася на місці та не повідомила про подію підрозділ поліції. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 19.06.2020 року, згідно договору добровільного страхування №640503412.20 від 17.01.2020 року автомобіль марки «Suzuki Vitara», номерний знак [NUMBER] , застрахований [PERSON] у ПрАТ «АСК «Інго Україна» із страховою сумою 350000 грн., франшиза 1750 грн. та 22.06.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту. Відповідно до страхового акта № 2623440 від 02.07.2020 року подію, яка сталась 19.06.2020 року визнано такою, що відповідає умовам страхування і є страховим випадком. Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування по страховому випадку страхове відшкодування до виплати становить 20647,03 грн. та згідно із розпорядженням №2623440 вказані грошові кошти перераховані виконавцям ремонтних робіт Автостар Львів ТОВ, що підтверджується платіжним дорученням № 10770 від 09.07.2020 року. Норми права,\~які підлягають\~застосуванню при\~вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.38.1.1 (в) ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст.990\~Цивільного кодексу\~України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Згідно ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч.1 ст.76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 19.06.2020 року на вул.Личаківській у м.Львові сталася ДТП, відповідач [PERSON] визнана винною у вчиненні ДТП та залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Франківського районного суду м.Львова, постанова суду набрала законної сили. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.06.2020, а також вина відповідача [PERSON] , встановлені у постанові Франківського районного суду м.Львова від 25.08.2020 року, відтак в силу статті 82\~ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. У страхових відносинах при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється, коли, наприклад, страховик сплачує потерпілому страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності, та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить зі змістустатей 599та1191\~ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тобто, під час регресу право зворотньої вимоги не переходить від однієї особи до іншої, воно є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням. Це право виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. При регресі право регресної вимоги виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку за боржника та, відповідно, після припинення основного (деліктного) зобов`язання, тоді й виникає нове - регресне зобов`язання. Отже, виплативши за договором страхування страхове відшкодування, страховик виконує обов`язок відшкодувати шкоду третім особам, завдану його страхувальником, після чого у нього може у певних випадках виникнути право регресної вимоги. Реалізуючи принцип захисту майнових інтересів страхувальників, законодавець передбачив виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника або водія. Як зазначалося вище, відповідач [PERSON] на час вчинення ДТП перебувала у статусі водія, який її спричинив, оскільки вина, як і факт залишення місця події є доведені, за що відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності, така обставина не заперечувалася та не спростовувалася. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Будь яких доказів на спростування, розрахованої страховиком суми страхового відшкодування, сторона відповідача, не надала, свого розрахунку суду не представила, відповідних доводів та спростувань у апеляційній скарзі, як і відзиві на позов не зазначила. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої спричинено пошкодження автомобіля «Suzuki Vitara», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , стала безпосереднім наслідком винної поведінки відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу «Honda Civic», номерний знак [NUMBER] , яка після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, самовільно залишила місце пригоди. Оскільки АТ «СК «Інго» виплатила потерпілій особі страхове відшкодування за мінусом франшизи, то до позивача перейшло право на стягнення з відповідача в порядку регресу понесених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування в розмірі 20647,03 грн. За таких обставин, суд вважає, що позивачем АТ «Страхова компанія «Інго» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20647,03 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов АТ «Страхова компанія «Інго» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved