Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати недійсним сертифікат серії [NUMBER], в зв'язку з видачею його після смерті тітки, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів під № [NUMBER] від 04 червня 1997 року, на земельну частку (пай), площею 1,63 га в умовно-кадастрових гектарах. Сертифікат виданий на ім'я тітки - [PERSON]. Ділянка розташована на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також просить визнати в порядку спадкування за законом за нею як за спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), площею - 1,63 га в умовно-кадастрових гектарах, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті [PERSON] спадщину нею прийнято відповідно до ч.1 ст. 1268 ч.3 ЦК України (як за спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем), що підтверджується довідкою № 278 сільської ради. На її звернення про прийняття спадщини за законом та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 1, 63 га згідно Сертифікату на право на земельну частку серії [NUMBER], нотаріус відмовив у видачі ій свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що вказаний Сертифікат був виданий Віньковецькою РДА 04.06.1997 р. на ім'я [PERSON], яка померла [INFO] р., тобто після смерті спадкодавця. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі без номера, померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що розташована на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району, загальною площею 1,63 га в умовних кадастрових гектарах. Загальна вартість ділянки складає 32039,69 грн. На ім'я [PERSON] виготовлено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колишньому КСП «Зоря» на території Покутинецької сільської ради. Зазначений вище сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім'я спадкодавця, після її смерті, але його законність і юридична сила, як і право на нього є оспорюваним в силу ст. 25 ЦК України. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач та його представник надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача - Покутинецької сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Представники третьої особи - відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі - надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Третя особа - Віньковецька РДА Хмельницької області в судове засідання представника не направила, були належно повідомлені про день, час та місце судового розгляду. Справа розглянута у відсутності сторін та третіх осіб відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть № 9 від 01.05.1996 р. серії [NUMBER]). Вона була власником земельної частки (паю) розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Покутинецької сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються сертифікатом серії [NUMBER] виданим 4 червня 1997 року головою Віньковецької районної державної адміністрації на підставі рішення Віньковецької РДА № 80-р від 17 квітня 1996 року. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданого Покутинецькою сільською радою 28 червня 1971 року, та довідкою Покутинецької сільської ради від 25.07.2016 року. Нотаріусом спадкова справа не відкривалася. Нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] так як даний сертифікат було видано Віньковецькою райдержадміністрацією після смерті спадкодавця. Мати позивачки [PERSON] на час смерті своєї сестри [PERSON] в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину, згідно довідки сільради № 278 (а.с.6), як спадкоємець другої черги (ст. 530 ЦК УРСР) (а.с.20,21) як сестра по батьківській крові. А донька [PERSON] - позивачка вступила у спадщину, отримавши свідоцтво у нотаріуса про право на спадщину, але право на земельну частку( пай), посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] виданим 4 червня 1997 року головою Віньковецької РДА, не оформила, але мала і має на це підстави. Зазначений сертифікат відповідно до вимог статті 215, 25 ч.4 ЦК України слід визнати недійсним, як такий, що виданий фізичній особі після її смерті. Позивач являється спадкоємцем за законом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. До спадкового майна [PERSON] належить право на земельну частку (пай) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колишньому КСП «Зоря» на території Покутинецької сільської ради. Вартість земельної частки (паю) становить 32039,69 грн. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. З аналізу наведених правових норм сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] 4 червня 1997 року головою Віньковецької РДА на підставі рішення Віньковецької РДА № 80-р від 17 квітня 1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] слід визнати недійсним. Також за позивачем відповідно до ст. 1223 ч. 2 ЦК України слід визнати право на земельну ділянку, розташовану на території Карачієвецької сільської ради.

Outcome: approved