Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Заявник 02.02.2021 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності громадянці Алжирської Народної Демократичної Республіки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , шлюбного договору від 15.05.2018 року, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.04.2019 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2019, договору купівлі-продажу від 04.03.2020 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.08.2020 року. 05.02.2021 року до канцелярії суду від заявника надійшла уточнена заява, в якій заінтересовану особу вказано ГУ ДМС України в Одеській області. В обґрунтування викладених вимог заявник зазначила, що відповідно до Шлюбного договору від 15.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 12743 від 15.05.2018 року, укладеного між громадянином України [PERSON] , [INFO] та мною, встановлено, що сторони домовились зберегти режим особистої приватної власності кожного з подружжя на майно та інші активи, що придбане до реєстрації шлюбу, в тому числі у разі істотного збільшення його вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Відповідно до договору купівлі - продажу від 15.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4356 від 15.05.2018 року, укладеного між [PERSON] та мною, встановлено, що [PERSON] продає та передає у власність, а [PERSON] купує та приймає у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 24.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 180 від 24.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила у власність житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі - продажу від 24.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 181 від 24.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі - продажу від 04.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 318 від 04.03.2020 року, встановлено, що [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] прийняла у власність (купила) квартиру під [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 21.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстровим № 697 від 21.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] передав земельну ділянку площею 0, 2500 гектара у власність, а [PERSON] прийняла у власність вищезазначену земельну ділянку. В січні місяці 2021 року було встановлено, що у вищезазначених договорах моє прізвище зазначено як « [PERSON] », що не збігається з посвідкою на постійне проживання, виданою органом 5103 від 02.12.2020 року, в якому зазначено моє прізвище як « [PERSON] ». З метою виправлення описки у вищезазначених документах та з метою досудового врегулювання спору я звернулась до приватних нотаріусів, які посвідчували вищевказані договори, однак мені повідомили, що неможливо внести виправлення у вищезазначені документи, у зв`язку з вищевикладеним, мені рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від неї на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - залишити без задоволення. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі - продажу від 21.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстровим № 697 від 21.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] передав земельну ділянку площею 0, 2500 гектара у власність, а [PERSON] прийняла у власність вищезазначену земельну ділянку. Згідно договору купівлі - продажу від 04.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 181 від 04.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 04.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 180 від 04.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила у власність житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі - продажу від 04.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 318 від 04.03.2020 року, встановлено, що [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] прийняла у власність (купила) квартиру під [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу від 15.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4356 від 15.05.2018 року, укладеного між [PERSON] та мною, встановлено, що [PERSON] продає та передає у власність, а [PERSON] купує та приймає у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Шлюбного договору від 15.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 12743 від 15.05.2018 року, укладеного між громадянином України [PERSON] , [INFO] та мною, встановлено, що сторони домовились зберегти режим особистої приватної власності кожного з подружжя на майно та інші активи, що придбане до реєстрації шлюбу, в тому числі у разі істотного збільшення його вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Згідно копії посвідки на постійне проживання № [NUMBER] , виданий 02.12.20202 року органом «5103» громадянці [PERSON] . 30 червня 2020 року [PERSON] був виданий диплом бакалавра про закінчення у 2020 році Центральноукраїнського національного технічного університету за спеціальністю «Менеджер». Як зазначено в повторному свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданий Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стан Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 травня 2018 року. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями п.6, ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право заявника підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що встановлення факту належності шлюбного договору та договорів купівлі-продажу має для заявника юридичне значення, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved