Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

До суду звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом про встановлення належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на таке майно за спадкоємцем в порядку спадкування за законом до відповідача Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS], Петропавлівського району, Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 10,640 га. розташованої на території Української сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки площею 2,00 га. розташованої на території Української сільської ради, переданої для ведення особистого селянського господарства. Зазначають, що відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України вони є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], оскільки є її рідними дітьми. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак нотаріус видала їм свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та на земельну ділянку площею 10,640 га. розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а постановою від 22.04.2014 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,00 га. розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Зазначають, що є спадкоємцями за законом на майно померлої матері на законних підставах, право на частину з якого належним чином вже посвідчили, але частиною, яка складається із земельної ділянки розміром 2,00 га. вони не можуть розпорядитися на свій розсуд, так як у них відсутній кадастровий номер, а тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом і просять визнати за ними право власності на вказану земельну ділянку в рівних частинах. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи буз участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 10,640 га. розташованої на території Української сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки площею 2,00 га. розташованої на території Української сільської ради, переданої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2013 року, копію свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.1973 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.10.1979 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 105352. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки є дітьми померлої. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 22.04.2014 року нотаріусом позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10,64 га, розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2014 року. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.000 га. розташовану на території Української сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства, нотаріус постановою від 22.04.2014 року позивачам відмовила через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується копією постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 89 від 06.03.2014 року надати відомості з ДЗК на земельну ділянку, яка розташована на території Української сільської ради за кадастровим № - 1223886000:04:001:1317 неможливо оскільки дана земельна ділянка не перенесена до Національної кадастрової системи. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 541-р від 29.12.2002 року і відповідно на підтвердження права власності їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 105352. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки вже померла, а тому здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що відомості про формування земельної ділянки не внесено до Державного земельного кадастру, [PERSON] була належним власником цієї земельної ділянки, і її право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, а тому відповідно вказаний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved