Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі свого представника - адвоката Шурубора В.І. звернувся до Товариство з обмеженою відповідальністю «Здвиж» із заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу. У урахування уточнених позовних вимог заявник просить: - Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] правовстановлюючого документу - Договору дарування нежилого приміщення від 24 лютого 2004 року, який посвідчений Ющенко Г.В., приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1029, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Здвиж» подарувало [PERSON] нежиле приміщення - магазин « Книги », що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 61,3 кв. метрів. - Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] правовстановлюючого документу - Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видане Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 2970715, дата: 02.03.2004, реєстраційний номер: 3946796, тип об`єкта: нежиле приміщення - магазин книги, загальною площею 224,1 кв.м., адреса об`єкта: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір дарування Р № 1029/ 24.02.2004 року. - Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] правовстановлюючого документу - Договору дарування нежилого приміщення від 24 лютого 2004 року, який посвідчений Ющенко Г.В., приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1028, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Здвиж» подарувало [PERSON] нежиле приміщення - магазин, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 224,1 кв. метрів. - Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] правовстановлюючого документу - Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видане Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 2970729, дата: 02.03.2004, реєстраційний номер: 3941471, тип об`єкта: нежиле приміщення - магазин, загальною площею 224,1 кв.м., адреса об`єкта: [ADDRESS] власник: [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір дарування Р № 1028/ 24.02.2004 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що йому на підставі договорів дарування нежилого приміщення від 24 лютого 2004 року на праві приватної власності належить нежиле приміщення - магазин « Книги », що розташований в [ADDRESS] та нежиле приміщення - магазин, що розташований в [ADDRESS] . При підготовці зазначених договорів дарування нотаріусом, а також під час державної реєстрації зазначеного майна були допущені помилки, які перешкоджають заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в зазначених Договорах дарування та у витягах про реєстрацію власності на нерухоме майно прізвище, ім`я та по батькові заявника записано, як [PERSON] , що не збігається із записом його прізвища, імені та по батькові в паспорті громадянина України, де зазначено, як « [PERSON] ». Заявник вважає, що причина неправильного написання його прізвища ім`я та по батькові виникла у зв`язку із неправильним переведенням його прізвища, імені та по батькові з російської на українську мови. У зв`язку з даними обставинами, заявнику необхідно встановити факт належності правовстановлюючих документів. Оскільки іншого порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України, тому заявник звернувся до суду із вказаною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, вимоги викладені в заяві підтримали та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, звернулися до суду із клопотанням про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, що підтверджується копією паспорта (серія [NUMBER] , виданого Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві 18.01.2008 року); копією картки фізичної особи - платника податків, виданої Іванківською МДПІ 29.10.2004 року; копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ); експертним висновком № 056/1014-m від 15.06.2021 року, виданого Українським бюро лінгвистичних експертиз. Оскільки прізвище, ім`я, по батькові заявника у Договорах дарування та у витягах про реєстрацію власності на нерухоме майно зазначено неправильно, а саме: « [PERSON] » і відсутня можливість внесення змін до правовстановлюючого документу, то суд вважає, що слід встановити факт належності [PERSON] вище вказаних документів. Іншим способом, окрім судового, заявник захистити свої права не може. За таких обставин справи суд ухвалює рішення про задоволення заяви. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved