Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна ТОВ «Фінансової компанії «Есаймент» в особі представника адвоката Косарецькова В.М. про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012 у розмірі 304713,66 грн. та судових витрат. Представник позивача посилається на те, що 12.12.2012 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (ПАТ «ВБР»), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №IKIPG3.75718.001. Банком відповідачу було надано кредит у розмірі 149000,00 грн в порядку і на умовах визначених кредитним договором строком до 11 листопада 2029 р. ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» виконав свої зобов`язання за кредитним договором IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012 р. Водночас, відповідач тривалий час не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого, станом на 13.09.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 304713,66 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою судді від 28.01.2021 вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі. Ухвалою Токмацького районного суду від 24.03.2021 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 27.04.2021 на 13.00 годину. Ухвалою суду від 27.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» до [PERSON] про стягнення заборгованості вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно зі\~ст.128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином; клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з Розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», справи підсудні Старобешевському районному суду Донецької області на теперішній час підсудні Токмацькому районному суду Запорізької області. Відповідно до ч.1 ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII, ч.1ст.12-1Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.4 ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені\~ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що 12 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №IKIPG3.75718.001. Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 кредитного договору, Банк надає позичальнику в тимчасове користування грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 149000,00 (сто сорок дев`ять тисяч) грн. Відповідно до п. 1.3 термін користування кредитом до 11 листопада 2029 р. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами, відповідно до п.1.4. становить 18,00% річних. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору №IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012 р. Період сплати кредиту, комісії та відсотків здійснюється з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до п. 2.8. Нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Пунктом 3.1.9. Кредитного договору Банк має право достроково стягнути кредит, проценти, і комісії в порядку, передбаченому п.п. 2.10.,2.11.,3.1.5.,3.1.6., при настанні умов передбачених п. 3.1.11. Відповідно до п. 6.2. Банк має право нараховувати Позичальнику штраф в розмірі 2.0% (два) відсотка від суми кредиту зазначеного в п. 1.1.1. Кредитного договору у разі не виконання або неналежного виконання Позичальником п.п. 4.2.3., 4.2.5.,4.2.6.,4.2.11., Кредитного договору за кожний факт порушення. Відповідно до п. 6.3. за порушення строків сплати процентів за використання кредитом та/або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконанні належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 13.09.2019 за кредитним договором №IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012р., відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 304 713,66 грн. (триста чотири тисячі сімсот тринадцять гривень шістдесят шість копійок), що складається з: - 129 595,85 грн (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят п`ять копійок) - поточна заборгованість за кредитом; - 15 772,74 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві гривні сімдесят чотири копійки), - прострочена заборгованість за кредитом; - 2 788,45 грн (дві тисячі сімсот вісімдесят вісім гривень сорок п`ять копійок) - поточна заборгованість за процентами по кредиту; - 137 447,99 грн (сто тридцять сім тисяч чотириста сорок сім гривень дев`яносто дев`ять копійок ) - прострочена заборгованість за відсотками по кредиту; - 298,00 грн (двісті дев`яносто вісім гривень) - поточна заборгованість за комісією по кредиту; - 18 476,00 грн (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень ) - прострочена заборгованість за комісією по кредиту; - 384,63 грн (триста вісімдесят чотири тисячі шістдесят три копійки) - заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. 13.09.2019 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №147, відповідно до якого Банк відступив шляхом продажу позивачу належні Банку, а позивач набув права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки, договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них згідно з реєстром, зокрема, права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012 р. Положенням ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст.\~525,\~526 ЦК України). В\~ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідач не надавала позивачеві своєчасно грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання належним чином не виконував. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, у позивача виникло право вимагати від відповідача [PERSON] повернення заборгованості за кредитом. За приписами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З наданих доказів вбачається, що в п.1.4. кредитного договору №IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012, підписаного сторонами, процентна ставка за користування кредитними коштами визначена 18 % на рік. Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення 129595,85 грн поточної заборгованості за кредитом, 15772,74 грн простроченої заборгованості за кредитом, 2788,45 грн поточної заборгованості за процентами по кредиту, 137447,99 грн простроченої заборгованості за відсотками по кредиту, на загальну суму 285605,03 грн суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач, посилаючись на умови кредитного договору №IKIPG3.75718.001 від 12.12.2012, також заявляє вимоги про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом, а саме: за поточною заборгованістю за комісією по кредиту в розмірі 298,00 грн та за простроченою заборгованістю за комісією по кредиту в розмірі 18 476,00 грн, на загальну суму 18774,00 грн. Відповідно до\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Схожого правового висновку також дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року по справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Таким чином, враховуючи наведений правовий висновок, вимога про стягнення заборгованості з комісії задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою. При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості за штрафами та/або пенею в розмірі 384,63 грн суд приходить до наступних висновків. Відповідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобов`язанням позичальника [PERSON] за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов`язанням є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги\~статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Донецької області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в якому міститься Старобешівський район та смт. Старобешеве Донецької області. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є суб`єктом\~Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз`яснення, згідно з якими банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З урахуванням зазначених норм в період з 14 квітня 2014 року пеня з відповідача стягнута бути не може. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, пеня позивачці нараховувалась з 01.08.2014. Отже, нарахування штрафних санкцій за період з 14 квітня 2014 року по теперішній час для боржника, яка зареєстрована на території смт. Старобешеве Донецької області не відповідає вимогам закону. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 285605,03 грн, у задоволенні решті вимог слід відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями викладеними в п. 36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Позивачем при зверненні до суд із даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 4570,70 грн. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4284,12 грн, оскільки позов задоволений частково, в розмірі 93,73%. Частиною 2\~статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»\~та ч.2\~ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі викладеного,

Outcome: partial