Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Бродівської міської ради Львівської області до місцевого бюджету м. Броди 800 грн. 39 коп. понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] . Прокурор Троян Р.Б. в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити. Представник Бродівської міської ради Львівської області Данильчук А.Р. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо його задоволення. Представник третьої особи Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області Логін А.В. в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Взявши до уваги пояснення учасників справи, визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності (а.с. 8, 9). Вказаною ухвалою суду встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини [NUMBER] старший сержант [PERSON] 11 жовтня 2020 року, близько 12 години 20 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним проїжджою частиною автодороги Р-39 сполученням Броди-Тернопіль у напрямку до міста Тернопіль при проїзді 18 км. + 623 м., порушив чинні вимоги п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «узбіччя») розділу 1, п. 2.3 б), д) розділу 2, п.п. 12.1 розділу 12 Правил дорожнього руху, які виразилися у тому, що він не був достатньо уважний, не вибрав безпечну швидкість руху та не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керуванням транспортним засобом, внаслідок чого транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307», із реєстраційним номерним номером [NUMBER] в некерованому стані виїхав на праве по ходу свого руху узбіччя та заїхав в кювет. Внаслідок порушення водієм [PERSON] вищевказаних Правил дорожнього руху пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді: струсу головного мозку, множинних переломів кісток лицевого черепу та переломів лонних, сідничних кісток з обох сторін, синця в ділянці верхньої повіки лівого ока, рубця на переніссі, які утворились від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля, який рухався на швидкості, при зіткнення його з перешкодою або перевертанні і в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я, а пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої плечової кістки в середній третині, яке утворилося від дії тупого предмету внаслідок травмування в салоні легкового автомобіля під час дорожньо транспортної пригоди та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Таким чином, [PERSON] , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим [PERSON] та [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками заподіянням потерпілій [PERSON] та потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна районна лікарня» Бродівської районної ради Львівської області від 26 листопада 2020 року № 1868/01-10, внаслідок отримання вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 11 жовтня 2020 по 12 жовтня 2020 року (1 ліжко-день) і витрати даного закладу охорони здоров`я на його лікування становлять 800,39 грн (а.с. 10). Разом з тим, відповідно до рішення ІІІ сесії VII скликання Бродівської міської ради Львівської області від 24.12.2020 № 36, яке знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайті вказаної ради, Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна районна лікарня» Бродівської районної ради Львівської області (код ЄДРПОУ 01998226) та майно, що знаходиться на його балансі прийнято з спільної комунальної власності територіальних громад Бродівського району до комунальної власності Бродівської міської територіальної громади в особі Бродівської міської ради. Таким чином, Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області є правонаступником Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна районна лікарня» Бродівської районної ради Львівської області. На день пред`явлення позову витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] , відповідачем [PERSON] не відшкодовані. Згідно зі ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (надалі Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на вказане, беручи до уваги, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена ухвалою суду, що набрала законної сили, останній зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету витрати закладу охорони здоров`я в сумі 800,39 грн., понесені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] . У відповідності до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За приписами ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Згідно п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров`я. Згідно детальної інформації про юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником підприємства є Бродівська міська рада Львівської області. Бродівська міська рада Львівської області затверджує місцевий бюджет та здійснює фінансування даного закладу охорони здоров`я (затверджує видатки на охорону здоров`я). Однак, як встановлено військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону, ні в ході досудового розслідування, ні під час судового провадження в Бродівському районному суді Львівської області, ні після набрання законної сили ухвалою у справі № 439/1796/20, Бродівською міською радою Львівської області та Комунальним некомерційним підприємством «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області не вжито жодних заходів, в тому числі претензійно-позовного характеру, щодо стягнення з [PERSON] до місцевого бюджету затрачених коштів на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 800,39 грн., що свідчить про нездійснення ними захисту інтересів держави. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Бродівської міської ради Львівської області направлено повідомлення від 17.02.2021 № 35-280 вих-21 про намір заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом звернення в Бродівський районний суд Львівської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Бродівської міської ради Львівської області до [PERSON] про відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] . Відсутність відшкодування понесених з вини [PERSON] витрат, що здійснені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , негативно впливає на формування та виконання місцевого бюджету, а відтак і на фінансування даного закладу охорони здоров`я комунальної власності, зокрема, фінансування заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (СОVID-19), внаслідок чого порушуються інтереси держави у бюджетній сфері та у сфері охорони здоров`я щодо забезпечення конституційного права громадян на охорону здоров`я та медичну допомогу, у зв`язку з чим наявні підстави для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист порушених інтересів держави. Таким чином, спірні правовідносини пов`язанні зі сферою формування та виконання місцевих бюджетів, до яких мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалив постанову від 18.03.2020 у справі № 464/2511/19 за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до [PERSON] , у якій прийшов до висновку про підставність звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину. Крім цього, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved