Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про винесення додаткового в частині розподілу судових витрат в по цивільній справі № 223/643/16-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Охорона-Рівне» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, та зустрічним позовом ТОВ «Охорона-Рівне» до [PERSON] про визнання прав. Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Охорона-Рівне» подаючи до суду зустрічний позов до [PERSON] та подальші редакції до нього не в повній мірі сплатило судовий збір за декілька заявлених позовних вимог, у звязку з чим [PERSON] просить суд винести додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Охорона-Рівне» ту частину судового збору, яка не була сплачена останнім при поданні зустрічного позову. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву про винесення додаткового рішення, посилаючи на обставини викладені в зазначеній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог заяви та винесення додаткового рішення, посилаючись на раніше наданий до суду письмовий відзив на заяву. Зауважили, що під час ухвалення рішення суд вирішує виключно питання про розподіл судових витрат між сторонами, а не про їх розмір, а тому у суду відсутня можливість винести додаткове рішення з зазначеного питання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані до суду заяву та відзив на заяву, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява про\~винесення додаткового\~рішенняпідлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 23 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні як позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Охорона-Рівне» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, так і зустрічних позовних вимог ТОВ «Охорона-Рівне» до [PERSON] про визнання прав. Як вбачається з зустрічного позову ТОВ «Охорона-Рівне» до [PERSON] про визнання прав, ТОВ «Охорона-Рівне» заявлено дві окремі вимоги, а саме: встановлення факту відсутності підстав для збереження заробітної плати [PERSON] в період його відсутності на робочому місці в ТОВ «Охорона-Рівне» без поважних причин в період з 06 лютого 2009 року по 19 лютого 2009 року; та стягнення з [PERSON] безпідставно нарахованої і виплаченої заробітної плати за період з 06 лютого 2009 року по 19 лютого 2009 року в сумі 693,99 гривень (Т. 1: а.с. 169-171). До зазначеного зустрічного позову додано платіжне доручення №423 від 10.03.2017 року з якого вбачається, що ТОВ «Охорона-Рівне» сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 гривень за подання до суду позову до Вугледарського міського суду Донецької області (ґт.1: а.с. 174). До Вугледарського міського суду Донецької області 05 травня 2017 року від ТОВ «Охорона-Рівне» надійшов уточнений зустрічний позов, відповідно до якого останні заявляють дві окремі вимоги немайнового характеру, а саме: визнати право ТОВ «Охорона-Рівне» кваліфікувати період відсутності [PERSON] на роботі з 05 лютого 2009 року по 13 лютого 2009 року та з 14 лютого 2009 року по 19 лютого 2009 року, як свідомий прогул з власної ініціативи працівника та не зберігати [PERSON] робоче місце та заробітну плату в період його відсутності на роботі без поважних причин в період з 05 лютого 2009 року по 19 лютого 2009 року; визнати право ТОВ «Охорона-Рівне» для обчислення компенсації за невикористану відпустку при звільненні [PERSON] враховувати період його роботи на підприємстві з 08 вересня 2008 року по 04 лютого 2009 року (Т.1: а.с. 233-237). Згідно п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01.01.2017 року) ставка судового за подання юридичною особою до суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається з прохальної частини уточненого зустрічного позову ТОВ «Охорона-Рівне», останні заявляють дві окремі вимоги немайнового характеру. Однак, до зустрічної позовної заяви додано платіжне доручення №423 від 10.03.2017 року про сплату\~судового збору\~у розмірі\~1600,00\~гривень, що складає суму судового збору за подання до суду лише одної з заявлених вимог позову. Отже, недоплаченою є сума судового збору за подання до суду однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 1600,00 гривень. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивачем за зустрічним позовом ТОВ «Охорона-Рівне» не доплачено суму судового збору за подання до суду однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 1600,00 гривень, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заяви [PERSON] про винесення додаткового рішення суду та винести додаткове рішення суду щодо стягнення з ТОВ «Охорона-Рівне» недоплаченої суми судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved