Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

\~До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 10 травня 2011 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 15,44 в умовних кадастрових га, у тому числі 0,08 умовних кадастрових га багаторічних насаджень та 2,60 умовних кадастрових га пасовища, що розташована на території колишнього КСП ім. 50 річчя Жовтня с. Іллічівка (Зайцеве) Троцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0128923, виданого 25.03.1997 на ім'я [PERSON]. На даний час оригінал правовстановлюючого документа у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0128923 відсутній, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове\~ засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Воєводська сільська рада Троїцького району Луганської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу без участі представника. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON]\~ підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії 1-ЕД №278293, актовий запис №4 від 11.05.2011 року (а.с. 13). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його померлим батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АВ № 421667 від 18.09.1970 року (а.с. 24). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0128923, виданого 25.03.1997, [PERSON] зареєстровано власником земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. 50 річчя Жовтня с. Іллічівка (Зайцеве) Троцьке Троїцького району Луганської області, розміром 15,44 в умовних кадастрових га (а.с. 8-9). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ЛГ № 036846 (а.с. 11-12), [PERSON] належала земельна ділянка 12,14 га, розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, яка на даний час згідно свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2011 належить [PERSON] (а.с. 14-15, 16). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №9-12-0.6-4942/2-17 від 10 листопада 2017 року, [PERSON] був членом КСП «ім. 50 річчя Жовтня» на підставі додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ б/н від 01.04.1996, реєстраційний номер [NUMBER]. Ні підставі розпорядження Троїцької РДА № 41 від 31.01.1997 по КСП «ім. 50 річчя Жовтня» був затверджений розмір земельної частки (паю) в розмірі 15,44 умовних кадастрових га, з них ріллі 12,76 умовних кадастрових га, пасовищ 2,60 умовних кадастрових га, багаторічні насадження 0,08 умовних кадастрових га. 22 квітня 2017 року [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0128923, про що у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) було зроблено запис № 137 (а.с. 31). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49728864 від 03.11.2017, наданої Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 10.05.2011 року, була заведена 07.11.2011, номер у спадковому реєстрі 51948504. Свідоцтво про право на спадщину видане 07.12.2011, номер у спадковому реєстрі 52119899 (а.с. 33, 34). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.12.2011, спадщина, на яку видане дане свідоцтво складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області загальною площею 12,14 га, а саме: рілля площею 4,03 га, кадастровий номер 4425481500:13:002:0038; рілля площею 8,11 га, кадастровий номер 4425481500:13:002:0037 та належить [PERSON] спадкоємцем якого є його син [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], відмови від прийняття спадщини не вчиняв, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов\~ підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved