Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

До суду із позовом до [PERSON] звернулось Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]». Посилається на таке. 18.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №6169083 за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 120000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №6169158, посвідчений приватним нотаріусом 18.03.2008 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу будинок №64 по вул.. Саперній в м. Запоріжжя. Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на б. 64 по вул. Саперній в м. Запоріжжя, які зареєстровані третіми особами. На підставі ст.. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, позивач вважає, що існуючі арешти повністю унеможливлюють реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна. Просить звільнити з-під арешту будинок №64 по вул.. Саперна в м. Запоріжжя накладеного: - 29.10.2015 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 49072112 виданого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON]; - 06.10.2015 р. на підставі постанови паро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія на номер 48865619 виданого 30.09.2015 року головним державним виконавцем Скорицею Т.А.; 19.03.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 42334739 виданого 18.03.2014 Комунарським ВДВС. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним. Відповідач в судове засідання не зявилась, її інтереси представляв за договором адвокат [PERSON], який проти позову заперечував, оскільки позов необґрунтовано предявляється до [PERSON], її провини в тому, що накладені ці арешти не має. Таким чином позивач намагається обійти мораторій на відчудження нерухомого майна. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судовому засіданні пояснили, що по всіх виконавчих провадженнях виконавчі документи були повернуті стягувачеві ПАТ «ПУМБ», оскільки у боржника було відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 18.03.2008 року між ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір №6169083 за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 120000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №6169158, посвідчений приватним нотаріусом 18.03.2008 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу будинок №64 по вул.. Саперній в м. Запоріжжя. Із наданих копії виконавчих проваджень №49072112, №48865619, №42334739 вбачається, вони відкриті за заявою ПАТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором №6169083 від 18.03.2008 р. у сумі 174681,62 доларів США та 202415,78 грн. та судового збору з [PERSON] По виконавчому провадженню №49072112 на все майно [PERSON] накладений арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 49072112 виданого 29.10.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] Цим же державним виконавцем 27.05.2016 року відповідною постановою повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки майна [PERSON] не виявлено. Зареєстровано право власності на будинок №64 по вул.. Саперній в м. Запоріжжя, який перебуває в іпотеці. ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена заборона на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті. По виконавчому провадженню №48865619 06.10.2015 р. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія на номер 48865619 виданого 30.09.2015 року головним державним виконавцем Скорицею Т.А. також накладено арешт на все майно [PERSON]. 27.11.2015 р. державним виконавцем Скорицею Т.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості. По виконавчому провадженню №42334739 державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції винесена постанова від 18.03.2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 42334739 виданого 18.03.2014 р. Комунарським ВДВС на все майно боржника [PERSON] Проте, 19.06.2014 року виконавчий документ був провернутий відповідною постановою на підставі вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у його редакції, що втратив чинність частково з 05.10.16 р., у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,\~арешт, накладений на майно боржника, знімається,\~скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні держвиконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, держвиконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника держвиконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в ч. 2 цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Тобто, державні виконавці у даному випадку мали винести постанови про повернення виконавчого документу та зняти усі арешти, накладені в рамках відповідного виконавчого провадження. Оскільки, ці обставини виникли без будь-якої участі відповідача [PERSON] в накладенні та незнятті арешту, суд вважає, що позов до неї предявлений необґрунтовано. Виконання рішення суду у випадку звільнення майна з-під арешту не залежить від відповідача і вона не має відповідати за цим позовом. Положеннями ч.ч. 1 та 2\~ст. 11 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За змістом\~ст. 33 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є неналежним відповідачем, позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON], оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Outcome: dismissed