Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права та обов`язків забудовника житлового будинку [ADDRESS] та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25га, передану для обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві представник позивача зазначив, що 03.06.1999р. між позивачем та відповідачем був укладений договір-купівлі продажу, за яким позивач купив незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] . Договір був зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за №4236. Вказаний договір не був посвідчений нотаріально. Зазначений незакінчений будівництвом будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25га, що була передана відповідачу для обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час будівництво закінчене, але оформити право власності на будинок позивач не має можливості, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. 22.01.2019р. ухвалою позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 20.02.2019р., визначені строки для подачі заяв по суті. 20.02.2019р. підготовче засідання відкладене через відсутність відомостей про вручення третім особам повідомлення про дату, час і місце засідання на 05.03.2019р. 05.03.2019р. за клопотанням представника позивача замінена третя особа у справі відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, розвитку інфраструктури та з питань надзвичайних ситуацій Первомайської райдержадміністрації на Первомайську районну державну адміністрацію Миколаївської області, підготовче засідання відкладене на 21.03.2019р. 21.03.2019р. підготовче провадження закрите, справа призначена до судового розгляду на 09.04.2019р. 09.04.2019р. розгляд справи відкладений за клопотанням представника позивача на 18.04.2019р. 18.04.2019р. 20.02.2019р. засідання відкладене через відсутність відомостей про вручення третім особам повідомлення про дату, час і місце засідання на 26.04.2019р. На судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи Первомайської філії Південної товарної біржі на судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. причини неявки не відомі. пояснення суду не надані. Від Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області надійшов лист про розгляд спарив без участі представника. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 03.06.1999р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] . Договір зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за №4236. Зазначений незакінчений будівництвом житловий будинок належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право на будівництво садиби в сільських населених пунктах, виданого виконкомом Первомайської районної Ради народних депутатів від 13.01.1983р. №13, та знаходиться на земельній ділянці площею 0,25га, переданої відповідачу у власність на підставі рішення ХV сесії ХХІ скликання Софіївської сільської Ради народних депутатів від 22.04.1994р. для обслуговування будинку. У 1983р. було видане відповідачу дозвіл №2 на право виконання будівельних робіт та заведений будівельний паспорт земельної ділянки. Оцінка дійсності правочину проводиться за правилами того законодавства, яке було чинним на момент його укладання. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст.. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач набув право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок, зазначений вище, і правомірно володіє ним. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином, визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, чинним законодавством не передбачене. На підставі викладеного суд вважає за можливе визнати за позивачем права та обв`язки забудовника житлового будинку [ADDRESS] . Прийняття до експлуатації нерухомого майна здійснюється відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) (далі - Порядок). Пунктом 3 Порядку передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Відповідно до п. 17 Порядку замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, який визначає порядок заповнення Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, та в якому обов`язково зазначається інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Частинами 1 і 2 статті 30 Земельного кодексу України (чинного до 1 січня 2002 року), який діяв на час виникнення спірних відносин, встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди Частиною 2 статті 67 Земельного кодексу України (чинного до 1 січня 2002 року) визначено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. Отже, до відповідача, як до забудовника, перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розташований недобудований житловий будинок. Таким чином, враховуючи викладене вище, з метою ефективного захисту права позивача, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved