Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 всіх видів заробітку( прибутку) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 12.10.2000 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2005 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30.08.2007 року. В період шлюбу у них народивсь син [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у житті та вихованні дитини не приймає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. При цьому відповідач є здоровим, дієздатним чоловіком, працює, на своєму утриманні нікого не має тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що раніше вона з дитиною проживала в будинку відповідача, тому позову про стягнення аліментів не подавала. Крім того відповідач надавав їй кошти на утримання дитини. На даний час вона змінила місце проживання і відповідач перестав регулярно надавати кошти на утримання дитини.За останні місяці відповідач нав їй кошти на утримання дитини в сумі 1000 грн., і вона просить стягнути аліменти з дня винесення судом рішення. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував пояснивши, що він надавав кошти на утримання сина, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2000 року. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народивсь син [PERSON], [INFO],що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому відповідач записаний батьком дитини. Судом встановлено, що на даний час відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але така допомога має не регулярний характер, що викликало у позивачки потребу звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд, виходячи з того, що сторони не надали суду докази на підтвердження свого матеріального становища, але і не надали доказів та заперечень того, що вони не мають постійного прибутку, при цьому пояснили, що вони працюють, відповідно мають постійний прибуток. За даних обставин. суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі ? всіх видів його заробітну (прибутку) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До цього висновку суд приходить і з тих підстав, що інших неповнолітніх дітей та утриманців сторони не мають. Відповідач та позивач є особами працездатного віку, тому можуть працювати та утримувати свою дитину. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання сина. Необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку (прибутку) відповідача позивачкою не доведений. Наявність у дитини захворювання само по собі не є підставою для стягнення аліментів в більшому розмірі. Так як не встановлено, які затрати несе позивачка в зв'язку з хворобою дитини. І при недостатності сплачуваних аліментів позивач має можливість звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат у відповідності із ст. 185 СК України. Відповідно визначаючи розмір аліментів в ? частині всіх видів його заробітну (прибутку), суд вважає, що стягнення аліментів в даному розмірі буде відповідати принципу розумності та справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Надання позивачем матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку на думку суду не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Так як позивач посилається на те, що така допомога є несистематичною, тому з метою захисту прав та інтересів дитини, суд вважає за можливе прийняти рішення про стягнення аліментів, що надасть позивачу впевненість в тому, що дитина систематично буде отримувати матеріальну допомогу для забезпечення її необхідних потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Проте позивач, пояснила, що за минулі періоди відповідач надавав їй кошти на утримання дитини, тому вона просить стягувати аліменти з дати винесення рішення суду. За даних обставин суд вважає за можливе стягнути аліменти з 22.08.2017 року Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 640 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору. На основі ст. 180, 182, 183 СК України.

Outcome: partial