Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка обґрунтована тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивач та його дружина [PERSON] . Крім того, у вищевказаній квартирі зареєстрований та до серпня 2010 року постійно в якості члена сім`ї позивача проживав його син - [PERSON] . Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, єдиний побут, взаємні права та обов`язки. В серпні 2010 року відповідач [PERSON] вибув із зазначеної квартири до м. Горлівка, де і проживає по теперішній час, тобто саме з цього часу відповідач не проживає у даній квартирі без поважних причин за своєю волею. Позивач разом зі своєю дружиною ніколи не чинили відповідачу перепони у користуванні зазначеним житлом, не змінювали замки на вхідних дверях, тощо. Виїжджаючи із даної квартири відповідач забрав із собою все своє особисте майно. Позивач зазначає, що [PERSON] не проживає у даній квартирі майже 10 років. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідно позивачу для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою для подальшого оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, надали заяви, в яких свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та слухати справу без їхньої участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с.34-35). Згідно ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до Ордеру № 518 серії 24, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської селищної Ради депутатів трудящих м. Слов`янськ від 26.01.1985 року № 03 виконавчим комітетом Миколаївської селищної Ради депутатів трудящих м. Слов`янськ від 26.01.1985 року, [PERSON] , та його сім`я, яка складається з трьох осіб, має право на зайняття квартири [ADDRESS] . Сім`я [PERSON] має наступний склад: [PERSON] - дружина та [PERSON] - син (а.с.5). Згідно Реєстраційного посвідчення від 05.10.1993 року, Слов`янське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що кооперативна квартира [ADDRESS] за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу № 1 «Енергетик» від 21.04.1993 року (а.с.6). З домової книги для прописки громадян, проживаючих в кв. [ADDRESS] слідує, що за даною адресою зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.7-11). Відповідно до Акту від 07.04.2020 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . У даній квартирі зареєстровані в якості членів однієї сім`ї: [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.12). Згідно відповіді виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області від 27.04.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.02.1985 року (а.с.21). Згідно ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною другою ст. 64 ЖК Української РСР встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно із ст. 72 Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК Української РСР. Відповідач не надав до суду належних доказів поважності своєї відсутності понад шість місяців у спірному житлі, отже його відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 840,80 гривень (а.с.18), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved