Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

До Шосткинського міськрайсуду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на ? частку автомобіля та частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. За своє життя [PERSON] мав на праві власності легковий автомобіль ВАЗ - 217230, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки його батько не мав великих банківських заощаджень, окрім вкладу в АТ «Ощадбанк» на суму 2439,28 грн., а розміру його пенсії та пенсії відповідачки [PERSON] вистачало лише на проживання та оплату комунальних послуг, кошти на придбання автомобіля у сумі 65000 гривень його батькові надала у вигляді дарунку його рідна сестра [PERSON]. Ці кошти [PERSON] привезла з собою з Росії і обміняла в день придбання автомобілю в самому магазині «Чемпіон», в якому автомобіль і був куплений. Його батько за власні кошти лише оплатив постановку автомобіля на облік та його реєстрацію в МРЕВ ДАІ м. Шостка. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я відповідачки [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на ? частку автомобіля, як на майно набуте подружжям під час шлюбу. В подальшому нотаріусом на ім'я відповідачки [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний автомобіль у розмірі ? частки від спадкової ? частки, а не від цілої частки автомобіля. Це відбулось, бо [PERSON] не повідомила нотаріуса про те, що автомобіль купувався не за спільні кошти сім'ї, а за кошти, належні особисто [PERSON] Тому позивач отримав у власність у порядку успадкування лише ? частку належного батькові за життя автомобіля замість ? його частки. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, доповнили позов вимогою щодо визначення часток сторін у спадковому майні - автомобілі ВАЗ - 217230, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] - по ? кожному та уточнили дату видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2013. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали повністю, оскільки спірний автомобіль був придбаний за спільні гроші подружжя [PERSON], зібраних за час їх проживання, зокрема: в'язанням [PERSON] пухових хусток, кладкою [PERSON] печей 20-30 років тому та іншими збереженнями. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], надавши пояснення у попередніх судових засіданнях, 26.03.2014 до суду не з'явилася, повідомила, що під час оформлення та видачі оспорюваних свідоцтв діяла з дотриманням вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у зв'язку з похилим віком не змогла приїхати з м. Ростов-на-Дону Російської Федерації та надіслала суду нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON], подарувала останньому 65000 гривень на придбання спірного автомобіля в день його покупки. Дані кошти були подаровані, оскільки нею був обіцяний подарунок на День народження брата, проте вона змогла приїхати пізніше. Машину обирали разом, їй сподобалася машина серебристого кольору. На другий день після покупки автомобілю вона поїхала у м. Ростов-на-Дону, а брат за допомогою сина [PERSON] займався постановкою придбаного автомобіля на облік. Дослідивши у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] у червні 2009 року продав йому, [PERSON] і [PERSON] автомобіль «Москвич» 1985 року випуску, оскільки [PERSON] сестра подарувала новий автомобіль. Свідки [PERSON] і [PERSON]. були присутніми під час обрання та оформлення в жовтні 2008 року спірної машини, гроші за яку платила [PERSON], бо це був її подарунок брату [PERSON], для чого обмінювали рублі на гривні. Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] на підставі актового запису №488 (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.5). Відповідно до технічного паспорту на автомобіль від 23.10.2008 його власником був [PERSON], в особливих відмітках якого записано: має право керувати [PERSON] (а.с.6, 82). Зі свідоцтва про право власності від 21.02.2013, виданого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що [PERSON] належить ? частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 26.02.2013 приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], спадкоємцями майна [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] по ? частці ? частини автомобіля кожен (а.с.8). Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Будь-які належні докази про те, що автомобіль придбаний подружжям [PERSON] за їх спільні кошти, які вони надбали разом і така можливість в них була, у справі відсутні. У відповідності до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України). З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що відповідачка не мала права успадкувати за законом ? частини автомобіля, який придбаний за особисті кошти чоловіка, подаровані йому сестрою. Поряд з цим за таких умов оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом повинно також бути визнано недійсним у повному обсязі. Однак, враховуючи принцип диспозитивності (ч.1 ст.11 ЦПК України), суд не може вийти за межі позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Outcome: approved