Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником 45/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] і розташовані на присадибній земельній ділянці, загальною площею 1185 кв.м. Як зазначено в позові, співвласником 55/100 частини вказаного будинку є [PERSON] Їх частки в домоволодінні розділені в натурі рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.03.2006 року по справі № 2-46. В позові позивач зазначила, що так як розмір її частки в будинку і господарських будівлях складає 45/100, то таким чином їй належить виділити в користування присадибну земельну ділянку, площею 563 кв.м.. Позивач просить встановити порядок користування спільною присадибною земельною ділянкою, на якій розміщена належна їй 45/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], виділивши у володіння та користування земельну ділянку площею, 563 кв.м., згідно фактичного користування по межах зазначених у кадастровому плані схеми розподілу: ширина 8,61 та 11,28 метра, довжина 46,95 та 29,32+14,06+6,92 метра. 14.08.2006 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказаний позов було задоволено та вирішено: встановити порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] в натурі між співвласниками: у користування [PERSON], /квартира № 1/ 0,0591 га земельної ділянки, в межах, зазначених у схемі розподілу: ширина - 8,61 метрів та 11,28 кв. метрів, довжина ділянки становить 46,95 та 21,73+6,65+14,06+6,92 метрів. У користування [PERSON] виділити 0,0591 га від усієї земельної ділянки, в межах зазначених у плані схеми розподілу: ширина 4,98 метрів, 21,15 метрів, довжина: 18,48+0,31+37,96+0,48 га, що буде становити 50/100 частини від усього домоволодіння. [INFO] відповідач [PERSON] помер. 18.04.2014 року - його дочка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення, мотивуючи дану заяву тим, що є спадкоємцем (правонаступником) після його смерті, та що про заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2006 року ні її батьку, ні їй відомо не було. Заявник просила суд скасувати вказане рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку. 22.04.2014 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заява [PERSON] була залишена без руху та заявнику було надано строк на усунення недоліків поданої заяви. 05.05.2014 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказана заява була визнана неподаною та повернута заявнику. [PERSON] на вказану ухвалу суду була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.07.2014 року була задоволена, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. 21.10.2014 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 2-4644 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою було задоволено та скасовано заочне рішення по справі № 2-4644 за 2006 рік від 14.08.2006 року, ухвалене Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою та справа призначена до судового розгляду. 06.01.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до участі в справі було залучено [PERSON] як правонаступника відповідача [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі, направила до суду своїх представників, згідно довіреностей. Представники позивача [PERSON], [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. В подальшому представник позивача [PERSON] зазначив про те, що [PERSON] не є правонаступником покійного [PERSON], що суд повинен був відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення і не повинен був залучати [PERSON] як відповідача по справі, так як вона не може бути правонаступником у даній справі, в зв»язку з тим, що являється власницею будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці, що на час смерті [PERSON], станом на [INFO] у покійного не було прав щодо будинку, на якому знаходиться спірна земельна ділянка. Відповідач [PERSON], заперечувала проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи в відкрите судове засідання не з»явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані докази, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало співвласникам: [PERSON], квартира № 1, - 1/2 частина будинку, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Білоцерківською державною міською нотаріальною конторою 14 червня 2005 року по реєстру № 1-2729, та [PERSON], квартира № 2, - 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським Управлінням Житлово-комунального господарства від 04 липня 1989 року. Рішенням Білоцерківської міської ради за № 309 а від 12.06.1976 року за вищевказаним домоволодінням закріплена земельна ділянка розміром 0,1181 га.. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2006 року у справі № 2-46 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння [ADDRESS], розділено вказане домоволодіння між співвласниками. Таким чином, у власність [PERSON] виділено 45/100 частки домоволодіння [ADDRESS], а [PERSON] виділено 55/100 частини вказаного домоволодіння. Вказаним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості часток в домоволодінні в сумі 2173 грн.. Вказане рішення суду оскаржено не було і набрало законної сили. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2006 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням [ADDRESS]. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2014 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК України, (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі її відчуження до набувача переходить право користування тією частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Договором від 30.04.2008 року [PERSON] подарував [PERSON] 55/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд в [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного Кодексу України(в редакції, що діяла на час укладення договору дарування від 30.04.2008 року), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Як зазначено в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. В даному випадку між [PERSON] та [PERSON] не укладалася угода щодо визначення порядку користування спільною земельною ділянкою. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], [PERSON] [INFO] помер. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.01.2015 року [PERSON], як правонаступника померлого [PERSON], було залучено до участі у справі як відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках замін особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Суд критично відноситься до твердження представника позивача [PERSON], який стверджує, що відповідач [PERSON] не може бути залучена до участі у справі в якості відповідача, з огляду на таке. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. З повідомлення Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області №1270/02-14 від 06.05.2014 року, вбачається, що [PERSON], прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON], отже вона є належним відповідачем по справі. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Звертаючись до суду з вказаним позовом [PERSON] посилається на кадастровий план розподілу спірної земельної ділянки, згідно якого у її фактичному користуванні перебуває 0,0563 га. та просить суд виділити їй у володіння та користування саме 0,0563 га. Земельної ділянки, згідно вказаного кадастрового плану та долей власників вказаних у технічному паспорті, у кожного із власників домоволодіння [ADDRESS] повинно перебувати по 0,0591 га.. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2006 року у справі № 2-46 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння [ADDRESS], розділено вказане домоволодіння між співвласниками. Таким чином, у власність [PERSON] виділено 45/100 частки домоволодіння [ADDRESS], а [PERSON] виділено 55/100 частини вказаного домоволодіння. Вказаним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості часток в домоволодінні в сумі 2173 грн.. Рішення оскаржено не було і набрало законної сили. Після зміни часток власності у домоволодінні, у власників виникло право користування спільною земельною ділянкою, площею 0,1181 га, на підставі ст. 120 Земельного кодексу України, в таких частках: у [PERSON] - 531,45 га, що відповідає 45/100 частки у домоволодінні, у [PERSON] - 649,55 га, що відповідає 55/100 частки власності у домоволодінні. За таких обставин, схема розподілу земельної ділянки, яка діяла до рішення суду від 21.03.2006 року у справі №2-46, яким змінено частки у власності домоволодіння, не береться судом як належний та допустимий доказ для встановлення порядку користування спільною присадибною земельною ділянкою. Згідно з вимогами ст.ст.10, 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторонам зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позову позивачем та її представниками не надано суду жодного належного та допустимого доказу, надавши оцінку якому суд мав би можливість встановити порядок користування спільною присадибною земельною ділянкою біля домоволодіння [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача встановити порядок користування спільною присадибною земельною ділянкою, на якій знаходиться домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 563, кв.м. не обґрунтованою належним чином, а отже вона задоволенню не підлягає. Крім того, суд критично відноситься до тверджень представника позивача [PERSON] щодо того, що заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2006 року скасоване безпідставно, та що [PERSON] не є стороною у справі, так як не може бути правонаступником, після померлого [PERSON], в зв»язку з тим, що їй в 2008 році було подаровано покійним 1/2 частину будинку [ADDRESS]. При розгляді заяви про скасування даного заочного рішення представник позивача [PERSON] та [PERSON] не заперечували факт того, що покійний [PERSON] не був повідомлений про розгляд справи належним чином, що вказане заочне рішення було ухвалене безпідставно, в порушення вимог ст. 224, 225 ЦПК України що [PERSON] не знав і в подальшому про його існування, так як воно, згідно матеріалів справи йому не направлялося. Крім того, [PERSON] про існування вказаного заочного рішення стало відомо лише в 2014 році. Також, [PERSON], після смерті [PERSON], стала його правонаступником та набула всіх прав та обов»язків, після його смерті, що передбачені Цивільним законодавством України, в тому числі і порушених його прав щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою. Суд залишає всі документально підтверджені судові витрати за позивачем, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed