Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи - Ренійської міської ради Одеської області заперечень, додаткових заяв суду не надав, просив про розгляд справи без його участі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі рішення Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області від 29.04.2011р. №113-VI заявнику була передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,0726 га в межах згідно із планом. Земельна ділянка розташована по [ADDRESS] . Землю було передано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Правовстановлюючим документом права власності на вищевказану земельну ділянку є Державний акт серії ЯЛ №723339 від 03.02.2012р. на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я заявника. У листопаді 2019р., у зв`язку із орфографічною помилкою у записі прізвища заявника у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Болградським РВ УМВС України в Одеській області 05.05.1998р., заявник обміняла паспорт громадянина України старого зразку на ID -картку, в якій прізвище заявника записано як « [PERSON] ». При зверненні заявника до реєстратора Ренійського виконкому за реєстрацією речових прав на земельну ділянку виявилася розбіжність у записах прізвища заявника у державному акті та його паспорті ( ID - картці). Так, у паспорті заявника його прізвище записано як « [PERSON] », а у державному акті на право власності на земельну ділянку - вказане, як « [PERSON] ». Це різночитання було допущене внаслідок помилки у записах прізвища заявника у документах. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання щодо розпорядження земельною ділянкою, що йому належить на підставі державного акту. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За визначенням ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Про помилкове трактування прізвища заявника свідчать викладені ним у заяві обставини, запис його прізвища на українській мові у державному акту на право власності на земельну ділянку, який не є тотожним із даними паспорту заявника (ID-картки) та його особистими даними. Розбіжності у записах прізвища заявника виникли у зв`язку із його помилковим перекладом на державну мову у документах. Таким чином, факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 723339 від 03.02.2012р., оформленого на ім`я [PERSON] , саме заявнику - [PERSON] , суд вважає встановленим. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для того, щоб він мав можливість використовувати дану власність на свій розсуд, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved