Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а саме моральної шкоди в розмірі 9000 грн. 00 коп.; матеріальної шкоди в розмірі 4510 грн. 00 коп.; витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. 00 коп.; витрат, понесених на оплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 30 червня 2014 року о 18 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Василенка в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу руху транспортних засобів та здійснив наїзд на автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області (справа № 734/2016/14) [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень - деформовано заднє крило, задня панель під бампером, подряпини на бампері ззаду з лівої сторони. Дані пошкодження зафіксовані довідкою Козелецького ВДАІ на місці ДТП. Згідно з накладною № 10 від 08.11.2014 року, виданою СПД [PERSON], вартість відновлюваного ремонту разом з запчастинами та матеріалами складає 4510 грн. 00 коп. Внаслідок ДТП позивачу також заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в 9000 грн., виходячи наступного: 1) внаслідок ДТП вона перенесла психічні та психологічні страждання, що мають продовжуваний і інтенсивний характер, яку позивач оцінює в розмірі 1500 грн.; 2) пошкодження автомобіля завдало їй значних незручностей в повсякденному житті, оскільки вона була позбавлена можливості користуватися ним як засобом пересування та знаряддям праці, яке вона оцінює в розмірі 2500 грн.; 3) позивачем також потрачено багато особистого та ділового часу на підготовку матеріалів для подачі їх до суду, розмір якого позивач оцінює в 1000 грн.; 4) з часу скоєння ДТП та позбавлення її можливості користуватися автомобілем вона відчуває нестерпні моральні страждання та переживання від того, що відповідач не цікавиться станом речей, ні разу не проявив ініціативу врегулювати спір, не запропонував відшкодувати завдані збитки, від чого вона впадає в депресивний стан, відчуває себе приниженою та безпомічною, що ще більше посилює її моральні страждання, які вона оцінює в розмірі 4000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі та додатково стягнути з відповідача її витрати на опублікування оголошення в пресі. Додатково позивач повідомила, що заподіяна їй моральна шкода, окрім того, що викладено в позовній заяві полягає в тому, що в той момент, коли сталася ДТП, біля автомобіля знаходилася малолітня дитина, на яку ледь не здійснив наїзд [PERSON], що спричинило їй глибокі душевні хвилювання. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, повістки поверталися з відмітками «за зазначено адресою не проживає», з огляду на що відповідач викликався в судове засідання шляхом опублікування оголошення в пресі. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність та допустимість доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] 30 червня 2014 року о 18 год. 30 хв. по вул. Василенка в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу руху транспортних засобів та здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] (відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 2 № 963175 від 30.06.2014 року). Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. За нормами ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки, виданої начальником Козелецького ВДАІ Богачук А.Г. гр-ну [PERSON] (чоловіку позивача) в тому, що 30.06.2014 року о 18 год. 30 хв. по вул. Василенко біля будинку №3 в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, внаслідок ДТП транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», д.н.з. [NUMBER], отримав такі механічні пошкодження: деформація правого заднього крила, задньої панелі під бампером, подряпини на бампері ззаду з лівої сторони. [PERSON]., який згідно зі Свідоцтвом про державну реєстрацію серії В01 № 318994 з 04.07.2001 року значиться як фізична особа-підприємець, видав Накладну № 10 від 08.11.2014 року, відповідно до якої, оглянувши та перевіривши т/з ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER], власником якого являється [PERSON], було виявлено наступні пошкодження: деформоване праве заднє крило, задня панель над бампером, бампер, зазначено ціни та матеріали з урахуванням коштів за роботу в розмірі 4510,00 грн. На запит позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України було отримано відповідь зі змісту якої вбачається, що при здійсненні пошуку за державним реєстраційним номером О3023КХ за станом на 30 червня 2014 року отримано інформацію про відсутність в ЦБД договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до даного транспортного засобу. Судом встановлено, що правовідносин, які виникли між сторонами, регулюються: ст. 22 ЦК України, відповідно до якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі; ст. 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; ст. 1166 ЦК України, відповідно до змісту якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст. 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; ст. 1187 ЦК України, відповідно до вимог якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], що автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2005 року випуску, зеленого кольору, зареєстровано на ім'я [PERSON], тому, суд дійшов висновку, що у [PERSON] є речове право на пред'явлення позову про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 4510,00 грн. (яка підтверджена Накладною за № 10 виданою ФОП [PERSON]. від 08.11.2014 року). Віддповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року /з наступними змінами/ Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди/ під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання щодо відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, враховуються характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань (на підтвердження чого судом було допитано свідка [PERSON].), ступінь вини відповідача тощо, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка підлягає відшкодуванню, слід визначити у розмірі 2 000,00 грн., що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зі змісту наведеної норми процесуального права особа має довести, що витрати були нею понесені і ці витрати мають бути документально підтверджені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані суду Договір про надання правової допомоги від 14 листопада 2014 року , укладений між [PERSON] та [PERSON], який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 27.02.2003р. та квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату 300,00 грн. за надання юридичної допомоги та складання позовної заяви. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 300,00 грн. як понесені та документально підтверджені витрати позивача на отримання правової допомоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 705, 60 грн. (з яких: 243,60 грн. - витрати по сплаті судового збору за вимогами майнового характеру; 462,00 грн. - витрати за опублікування оголошення в пресі). Оскільки позивачем при поданні позову не було сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру, якими є вимоги про відшкодування моральної шкоди, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 54,12 коп., а з [PERSON] також в дохід держави підлягає стягненню недосплачений судовий збір в розмірі 189,48 коп. за вимогами немайнового характеру (загальна сума судового збору - 243,60 грн., оскільки заявлена моральна шкода не пов'язана з захистом честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної особи, для яких встановлених судовий збір залежно від заявленого розміру заподіяної моральної шкоди).

Outcome: partial