Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення факту спільного проживання однією сімєю з [PERSON]. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2015 року померла [PERSON] [PERSON] її смерті залишилася спадщина у вигляді ? частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Нагірна, буд. 10, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1356182 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.08.2003 року, реєстраційний номер 1819854. З померлою вони проживали однією сімєю 14 років, познайомившись ще у 1995 році. Вона проживала сама, скаржилась на слабке здоровя, заявник почав їй допомагати. Оскільки він став для померлої найближчою людиною, у 2001 році [PERSON] запропонувала йому укласти договір довічного утримання. 02.02.2001 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір довічного утримання, за яким [PERSON] передала йому у власність на умовах довічного утримання ? частину житлового будинку №17 з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Ново-Комсомольська, а заявник зобовязувався довічно утримувати її. Проте 30.07.2001 року це договір було розірвано за їхньою взаємною згодою, оскільки вони вирішили проживати однією сімєю, і на спільні кошти придбали собі спільне житло. У 2001 році [PERSON] продала належну їй частину вищевказаного будинку і вони разом на спільні кошти придбали будинок у с. Леськи Черкаської області та переїхали на постійне проживання, проте у 2002 році продали це житло та переїхали до Харкова. З 2002 року по 2003 рік [PERSON] проживала у його квартирі за адресою: [ADDRESS]. У 2003 році на спільні кошти придбали кожний в рівних частинах житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Нагірна, 10, договір був посвідчений 1107.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] В цьому будинку вони проживали разом до її смерті, при цьому вели спільний побут, господарство, обслуговували будинок та прилеглу земельну ділянку. За весь час спільного проживання ніхто з рідні померлої їх не відвідував. В грудні 2015 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу з питання прийняття спадщини, проте нотаріусом було розяснено, що заявник не являється спадкодавцем за законом, заповіту спадкодавиця не складала, а тому подати заяву про прийняття спадщини він не може. Просить суд заяву задовольнити. Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що Управління є неналежною зацікавленою особою у даній справі, та рішення суду по даній справі ніяк не вплине на його права та обовязки, при цьому при винесенні рішення покладалась на думку суду. Суд, дослідивши доводи заявника та його представника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2\~статті 256 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 60 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи судом встановлено, що14.11.2015 року померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №16929, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №517553, виданим 18.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (а. с. 8). Як вбачається із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні від 15.12.2015 року №Б1-1534/0/18515.0210, виданої адміністрацією Дзержинського району Харківської міської ради, згідно запису у домовій книзі [PERSON], [INFO], на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], разом з [PERSON], 29.071952 року народження (а. с. 15). Із договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що 11.07.2003 року [PERSON] та [PERSON], що проживали за адресою: [INFO], придбали в рівних частинах кожний жилий будинок номер 10 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Нагірна. Цей деревяний обкладений цеглою житловий будинок літ. А-1, житловою площею 25, 0 кв. м., та надвірні будівлі: вбиральня літ. Г, чотири сараї літ. Д, Ж, З, К, льох літ. Е, літній душ літ. И, замощення І, огорожа №1-:-5, розташованій на земельній ділянці площею 600 кв. м. (а. с. 17). Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 1356182, реєстраційний номер 1819854, номер запису 55203 в книзі:1) вбачається, що власниками житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Нагірна, 10 у місті Харкові є [PERSON] та [PERSON], підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу р №302 від 11.07.2003 року, форма власності приватна спільна часткова, частка ? (а. с. 26). Також у матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок №10 по вулиці Нагорній у місті Харкові, де власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-25), та домова книга для прописки громадян, проживаючих у домі №10 по вулиці Нагорній у місті Харкові (а. с.10-14). Також в судовому засіданні встановлено та підтверджено договором довічного утримання від 02.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], що між заявником [PERSON] та [PERSON] були відносини довічного утримання (а. с.27). Факт спільного проживання заявника [PERSON] та померлої [PERSON] підтвердив і свідок [PERSON], допитаний в ході судового розгляду. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, заява [PERSON], зацікавлена особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту проживання однією сімєю підлягає задоволенню у повному обсязі, оскількивстановлення факту спільного проживання має для заявника юридичне значення, а саме прийняття спадщини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], померлої 14 листопада 2015 року, з 2001 року по день смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved