Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який доводиться позивачці батьком, а відповідачці чоловіком. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6, 4698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, але відповідної нотаріально посвідченої заяви не вчинила. Крім того, було виявлено помилку в кадастрових кварталах, до теперішнього часу вищезазначена помилка в електронному реєстрі не виправлена. Виправити зазначену помилку міг тільки власник земельної ділянки, який на даний час помер. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на дану земельну ділянку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог у повному обсязі. Відділ Держземагенства у Троїцькому районі Луганської області свого представника у судове засідання не направив, надав до суду заяву, згідно якого проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить вказану справу розглянути без участі їх представника. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який доводиться позивачці батьком, а відповідачці чоловіком. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6, 4698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки, але відповідної нотаріально посвідченої заяви не вчинила. Крім того, було виявлено помилку в кадастрових кварталах, до теперішнього часу вищезазначена помилка в електронному реєстрі не виправлена (а.с.10-20). З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі на даний час є єдиною спадкоємицею майна померлого свого батька за законом першої черги, так як відповідачка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», ст.ст. ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1228,1261 1268,1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved