Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена справа, в якій Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі по тексту позивач, банк)просить стягнути солідарно з [PERSON] (далі по тексту позичальник), [PERSON] (далі по тексту боржник) та [PERSON],(далі по тексту поручитель) заборгованість за кредитним договором № 21 від 16 вересня 2013 року, за яким позивач надав позичальнику у користування кредит у розмірі 30 000 гривень зі сплатою 30% відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення не пізніше 15 вересня 2016 року, із погашенням згідно графіку зазначеного у кредитному договорі. Зобовязання позичальника за Кредитним договором № 21 забезпечені договорами поруки № 21/2 від 16 вересня 2013 року та договором поруки № 21/1 від 16 вересня 2013 року, згідно з якими поручителями є боржник та поручитель, відповідно до п. 2.1 зазначених договорів визначено, що вищезазначені особи безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязуються перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем за виконання зобовязань позичальника за кредитним договором. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість складає 24 162 грн. Відповідачі в добровільному порядку не вжили заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ «Державний ощадний банк України» змушений звернутись до суду із вищевказаним позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість, а також, солідарно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн.. Представник позивача у судове засідання не прибув, просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі в судове засідання не прибули, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до судового засідання надали заяви в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між позивачем та позичальником було укладено кредитний договір № 21 (далі по тексту - договір), за яким позивач надав останньому у користування кредит у розмірі 30 000 гривень зі сплатою 30 % відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення не пізніше 15 вересня 2016 року (п.п. 2.2., 2.3.1. договору). Згідно п 2.3.2. Договору проценти нараховуються Банком щомісячно методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості повернення кредиту, починаючи з дати видачі і до терміну повернення кредиту. Відповідно до п. 3.3.3. договору Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 834 грн. та сплачувати проценти, нараховані позивачем на залишок основної суми заборгованості за кредитом, щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 16 жовтня 2013 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Позивач свої зобовязання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, в свою чергу зобовязання щодо повернення коштів не виконав, допустивши заборгованість. Так, станом на 25 жовтня 2016 року сума заборгованості складає 52 688 грн. 08 коп., яка складається з 24 162 грн. - тіло кредиту, 13 812,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 7 476, 08 сума пені за несплату основного боргу, 3\~931,61 сума пені за несплату відсотків, 558,56 грн. сума інфляційних витрат від прострочених відсотків, 1 371,45 грн. сума втрат від простроченого основного боргу, 924,16 сума трьох процентів річних від простроченого боргу та 451,72 грн. сума трьох процентів річних від прострочених відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості та судового збору задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року № 6-1348 цс15 статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого. Зобовязання відповідача за кредитним договором № 21 забезпечені договорами поруки № 21/1 та № 21/2 від 16 вересня 2013 року, згідно з якими поручителями є [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до п. 2.1 зазначених Договорів поруки визначено, що зазначені особи безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязуються перед банком відповідати солідарно з позичальником за виконання зобовязань позичальника за кредитним договором. Таким чином, заборгованість за Договором підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON]і солідарно з [PERSON] та [PERSON], а не в солідарному порядку зі всіх відповідачів. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з кожного з відповідачів в рівній частці. На підставі викладеного,

Outcome: partial