Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039478, виданого 30 листопада 1996 року. Спадкоємців за законом троє, позивач [PERSON] - син спадкодавця, відповідач [PERSON] - інший син спадкодавця, та дружина спадкодавця [PERSON] . Відповідачі жодних дій для прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] не здійснили. Оформити спадщину нотаріально у позивача відсутня можливість через втрату правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Позивач просить суд визнати за ним право на вказану вище спадщину. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, заперечень на позовні вимоги не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв`язку з чим суд керується відповідними нормами закону, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Таким чином, судом було встановлено, що дійсно [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 4). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039478, виданого 30 листопада 1996 року (а.с. 5). Спадкоємців за законом троє, позивач [PERSON] - син спадкодавця, відповідач [PERSON] - інший син спадкодавця, та дружина спадкодавця [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкодавцем та відповідачами підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 15) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 18). Відповідачі жодних дій для прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] не здійснили. Оформити спадщину нотаріально у позивача відсутня можливість через втрату правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач та відповідачі є спадкоємцями майна померлого, усіх його прав та обов`язків за законом, так як відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких спадщина має належати позивачу, оскільки останній має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529, 549, 553 ЦК УРСР,

Outcome: approved