Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 24.14.2010 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 26. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] . У березні місяці 2013 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів та скрутне матеріальне становище в сім»ї, вони з чоловіком не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки і конфлікти, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи .Також пояснила, що основною причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не бажав працювати, чим ставив сім»ю в скрутне матеріальне становище. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 24.04.2010 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, де позивачка та відповідач вказані батьками дитини Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами в зв»язку з небажанням відповідача працювати та надавати матеріальне утримання сім»ї, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим . З березня місяця 2013 року сторони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання, що підтверджується пояснення позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, збереження шлюбу на думку суду буде суперечити інтересам сторін. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу відповідно до прохання позивачки суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, суд вважає, що витрати пов»язані з реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану повинні бути покладені на відповідача. Відповідно дж ост. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн., 60 коп. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved