Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку ( прибутку) посилаючись на наступне: 15.10.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 146 В період шлюбу у них народилися 4 дітей: донька Ельвіра, [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства вони фактично припинили два роки тому, тобто в 2013 році. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, відповідач по справі особисті інтереси ставив вище спільних інтересів сім'ї, ображав позивачку, та взагалі не бажав утримувати її та дітей. що робить їх спільне життя неможливим, оскільки через таке відношення вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Їх неповнолітні діти: донька Ельвіра, [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] проживають разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 15.10.2004 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 146 В період шлюбу у сторін народилося 4 дітей: донька Ельвіра, [INFO], син [PERSON], [INFO] син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили два роки тому, тобто з 2013 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, постійні образи з боку відповідача по справі, який свої особисті інтереси ставив вище спільних інтересів сімї, не надавав кошти на утримання ані дружини, ані власних дітей, в результаті чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, і все це створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. В даний час і позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Строк для примирення просять не надавати, так як остаточно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відповідно до прохання позивачки залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати малолітні діти, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені на відповідача. Також на думку суду понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп., повинні бути стягненні з відповідача на її користь. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітні діти сторін, проживають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надавав допомогу на утримання дітей, не приймав участі у їх вихованні. що не заперечується сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач по справі є особою працездатного віку. Інших утриманців сторони не мають. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, на користь позивачки в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 30 від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved