Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування вимог якої зазначено, що 15 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області під актовим записом №63 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Сторони проживали разом до квітня 2017 року, після чого фактично припинили проживання однією сім'єю. Основною причиною стала різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач переконана, що подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам та інтересам дитини, у зв'язку з чим просить розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. В підготовче судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За таких обставин, зважаючи на той факт, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, направивши про це відповідну заяву до суду, суд приходить до висновку, про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 листопада 2014 року, позивач та відповідач з 15 листопада 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Троїцького районного управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 63 (а.с. 10). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 16.06.2015 року, виданого виконавчим комітетом Яменської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.11). Згідно копії довідки №584, виданої Яменською сільською радою Троїцького району Луганської області, [PERSON] проживає разом з матірю та дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Спору щодо визначення місця проживання дитини в рамках даної справи заявлено не було. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється наявність різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння. З 2017 року сторони разом не живуть, спільне господарство ними не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить зі змісту ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією №73 від 21.02.2018 року (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені нею судові витрати.

Outcome: approved