Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] - недієздатною; за поданням органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації призначити опікуном недієздатної [PERSON] її сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що його мати, [PERSON] , страждає на психічні розлади, втрату пам`яті, не орієнтується в просторі та часі, перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2, у зв`язку з чим за станом здоров`я потребує постійного догляду, нагляду та допомоги. Внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу [PERSON] неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також самостійно захищати свої права та виконувати свої обов`язки, у зв`язку з чим її слід визнати недієздатною. Батько заявника - [PERSON] , 1938 р.н., через похилий вік не має можливості доглядати за дружиною. Брат заявника - [PERSON] , 1974 р.н., не має постійного місця роботи та не може бути опікуном за станом здоров`я. Заявник доглядає за матір`ю та піклується про неї, бажає бути її опікуном. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні. 20.01.2021 року та 12.02.2021 року від опекунської ради Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшли висновок Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 18.11.2020 року № 102/02/35-7995 та подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 25.01.2021 року № 103/591/37/3 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його матір`ю [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останньої рішенням суду недієздатною особою. Ухвалою суду від 25.01.2021 року призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 12.05.2021 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 156 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 13.04.2021 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року у справі було поновлено провадження та справа призначена до розгляду. 25.06.2021 року до суду від представника заінтересованої особи, Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації підтримує, рішення, просить прийняти, згідно з чинним законодавством України. Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, заявник, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-5, 8-10, 11, 12). Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 Цивільного процесуального кодексу України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №156 від 13.04.2021 року, складеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає на Судинну деменцію (згідно з МКХ-10: F 01) і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на теперішній час [PERSON] потребує встановлення над нею опіки; за своїм психічним станом на даний час [PERSON] не може з`явитися у судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи (а.с.46-48). Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи вбачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останню недієздатним. Відповідно до ст. 41 Цивільного кодексу України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми Цивільного кодексу України так і Цивільного процесуального кодексу України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 Цивільного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з ст. 55 Цивільного кодексу України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 Цивільного кодексу України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимог ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 Цивільного кодексу України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 Цивільного кодексу України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 Цивільного кодексу України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його матір`ю. Частиною 1 ст. 60 Цивільного кодексу України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.01.2021 року вих. № 103/591/37/3 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його рідною матір`ю [PERSON] » орган опіки та піклування, розглянувши заяву та надані документи, вважає за доцільне призначити гр. [PERSON] опікуном над недієздатною гр. [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її судом недієздатною особою. Згідно з ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідним сином недієздатної особи - [PERSON] , та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, заявник та недієздатна особа є близькими родичами, члени родини заявника не заперечують щодо призначення [PERSON] його опікуном, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною матір`ю. Судом враховується, що чоловік недієздатної особи, [PERSON] , та її син, [PERSON] , за станом здоров`я не можуть виконувати обов`язки опікуна. Правилами ст. 41 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: орган опіки і піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved