Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Заступник Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниці звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року позов задоволено у повному обсязі та зобов'язано висилити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS] Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та зобов'язано виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS] На підставі вищевказаного рішення, 20.05.2015 року було видано виконавчий лист № 1127/11560/14-ц та 05.06.2015 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу ДВС видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 47708781. 12.10.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області заяву [PERSON] та [PERSON] про відстрочку виконання виселення з службової будівлі було задоволено частково, та було зобов'язано відстрочити виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення з службової будівлі, яка знаходиться в [ADDRESS] до 15.05.2016 року. Виходячи з вищевикладених обставин, та приймаючи до уваги те, що на момент народження дитини [PERSON], а саме [INFO] року, рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року вже вступило в законну силу, а також приймаючи до уваги той факт , що в нелегкий для країни час в КЕВ м. Вінниця обліковується більше 200 рапортів військовослужбовців на отримання житла в гуртожитку або будівлі тимчасового проживання які дійсно мають законне право на отримання житла, згідно уточнених позовних вимог просили виселити [PERSON], [INFO] із кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Прокурор Килівник Я.О. та представник позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з обставин, викладених у позовні заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що в його сімї відсутня житлова площа, а він є військовослужбовцем. Представник третьої особи [PERSON] при вирішенні спору просила врахувати інтереси малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним ичном повідомлялась про час та місце судового розгляду. Дослідивши матеріали справи заслухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року позов задоволено у повному обсязі та зобов'язано виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS] Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та зобов'язано виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS] На підставі вищевказаного рішення, 20.05.2015 року було видано виконавчий лист № 1127/11560/14-ц та 05.06.2015 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу ДВС видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 47708781. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 1714 від 08.05.2015 року. вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. 12.10.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області заяву [PERSON] та [PERSON] про відстрочку виконання виселення з службової будівлі було задоволено частково, та було зобов'язано відстрочити виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення з службової будівлі, яка знаходиться в [ADDRESS] до 15.05.2016 року. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Попереднім судовим рішенням від 18.12.2014 року встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] самоправно, без рішення уповноваженого органу, вселились спочатку в кімнату [ADDRESS] тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Сил України» майно, матеріальні і грошові засоби Збройних Сил України є державною власністю, яка входить до сфери Міністерства оборони України. Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України на праві оперативного управління. А тому, заподіяння шкоди окремим військовим структурним підрозділам, підприємствам та установам Збройних Сил України це шкода Міністерству оборони України, а в цілому безпосередньо державі. Згідно ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно приписів ст. 115 ЖК УРСР відповідно до Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік законодавством Союзу PCP може бути передбачено й інші випадки виселення громадян з наданням іншого жилого приміщення. Згідно ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Положеннями абзацу 4 пункту 5.10 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу. Ч. 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Виходячи з вищевикладених обставин, та приймаючи до уваги те, що на момент народження дитини [PERSON], а саме [INFO] року, рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення [PERSON] та [PERSON] вже вступило в законну силу, суд вважає за необхідне виселити [PERSON], [INFO], із кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved