Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що у листопаді 2014 році вона дізналися, що відповідач продає житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] Луганської області. Вона вирішила придбати будинок. З цією метою вона звернулася до відповідача домовившись з ним про умови договору купівлі-продажу будинку, придбала його. Відповідач зобов'язався здійснити всі необхідні нотаріальні дії по оформленню договору. Але відповідач від нотаріального оформлення договору відмовляється, пояснюючи це браком часу та коштів, позбавляючи її можливості зареєструвати право власності на себе. Крім того, при звернення до нотаріуса щодо укладеного правочину було виявлено факт невідповідності назви вулиці, на якій розташований житловий будинок, а саме [ADDRESS], замість правильного [ADDRESS] На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти її задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно копії технічного паспорту, виданого КП БТІ, власником житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] (а.с.12-16). Вказаний житловий будинок складається з: А, а - житловий будинок; Б, Г - сараї; ПГ - погріб, В - убиральня, 1-3 - огорожа; 4 - водопровід (а.с.18). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, позивач купила, а відповідач передав у власність позивачу житловий будинок [ADDRESS] Судом встановлено, що вказаний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,1060 га, кадастровий номер якої 4425455100:06:001:0537, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 986392 (а.с. 9). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на вищезазначене, позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, що підтверджується відповідними доказами і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція встановлена в аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком якого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. В даному випадку, між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст.ст.328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved