Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва 15.04.2014 р. задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON], на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором №027/719240-KR від 12.09.2008 року в розмірі 38932 долара США 89 центів, та судовий збір в розмірі 13921,90 грн. 23.08.2016 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, в зв'язку з тим, що виносячи заочне рішення, суд вказав, що відповідач в судове засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Дане твердження суду не відповідає дійсності, оскільки ніяких повідомлень відповідач та члени його родини не отримували. На думку відповідача, дана обставина свідчить про поважність причини його неявки в судове засідання. Про дане заочне рішення йому стало відомо в серпні 2016 року, коли йому про це повідомила в телефонній розмові співробітник ПАТ «УКРСОЦБАНКУ», копію даного рішення [PERSON] отримав 15.08.2016 р. Крім того, суд не вірно установив наявність у позивача права вимоги до відповідача [PERSON], бо не врахував закінчення строків позовної давності. Також за відсутності відповідачів та в результаті зловживань своїми процесуальними правами представником позивача, судом не було встановлено, що позивач на відшкодування своїх збитків ще в 2012 році звернув стягнення на предмет застави шляхом вчинення на його користь виконавчого напису нотаріусом. За указаним виконавчим документом відділом ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві виконано стягнення боргу шляхом реалізації предмету застави. Вказаний факт на думку [PERSON] умисно був прихований від суду позивачем під час розгляду справи з метою неззаконного та безпідставного стягнення з відповідачів грошових коштів під виглядом заборгованості по договору кредиту. На думку відповідача, суд також не міг дати належну оцінку щодо належності і допустимості наявних у нього доказів. За таких обставин як вважає [PERSON] суд прийняв незаконне рішення та стягнув безпідставно з відповідачів грошові кошти на користь позивача, а тому на вищевказаній підставі просив скасувати заочне рішення. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.10.2016 року заяву [PERSON], про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2016 року було задоволено, заочне рішення скасоване та призначено слухання справи по суті. Звертаючись до суду з даним позовом 12.01.2016 року представник позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 38932 доларів США 89 центів та суму судового збору, сплаченого за розгляд справи. В обґрунтування позову представник вказував на те, що 12.09.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 027/719240-KR. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 22674 долара США 00 центів зі сплатою відповідачем 13,50% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11.09.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 22674 доларів США 00 центів. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] 12.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 027/719245-РО. Згідно умов п. п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитор: у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому Договором. 09.07.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 027/719240-KR від 12.09.2008 року, відповідно до якого сторонами узгоджено новий графік погашення кредиту. Однак, [PERSON] порушив умови договору кредиту. В результаті порушення умов кредитного договору, станом на 20 листопада 2015 року заборгованість по кредиту складає - 38932 долара США 89 центів. Представник позивача в судове засідання на 08.08.2017 р. не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України. В позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просили про їх задоволення. Відповідачі та представник відповідачів заперечували проти позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є необгрунтовані та незаконними, та порушують права відповідачів. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору кредиту, у 2010 році позивач пред'явив до [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та вчинено виконавчий напис нотаріусом про звернення стягнення на предмет застави, предмет застави у порядку виконавчого провадження реалізовано на користь позивача. Крім того, розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, не відповідає дійсним обставинам справи, не враховує вимог Закону України та не відображає сум грошових коштів, отриманих позивачем після реалізації на його користь транспортного засобу, щ обув предметом застави. Крім того, просили застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності добуті у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 027/719240-KR (а.с.6,7). 14.06.2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до абзацу 5 п.1.2. Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» (нова редакція), зареєстрованого 14.06.2010 року державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, номер запису 10681050047002827, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обов'язки, все рухоме та нерухоме майно, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк» (а.с.16-18). Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 22674 долара США 00 центів зі сплатою відповідачем 13,50% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 вересня 2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 22674 доларів США 00 центів. 12.09.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави №027/719244-ZO між банком та відповідачем (а.с.9,10). Відповідно п. 1.1. договору застави предметом застави є рухоме майно, автомобіль марки HONDA CIVIC, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] 12.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 027/719245-РО (а.с.11). Згідно умов п. п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. За таких обставин в судовому засіданні встановлено порушення прав позивача внаслідок несплати грошових коштів, визначених договором. Проте, з огляду на те, що відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з цих підстав. Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася про порушення свого права та за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно розрахунку заборгованості останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 16.02.2012 р., таким чином, суд вважає , що з цього часу почав перебіг строку позовної давності. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.4.ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed