Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 02 березня 2010 року між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 1. Від вказаного шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, дітей віком до одного року вони не мають. Позивач вказує, що на даний час шлюб між ними розпався через несумісність характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином. До суду позивач надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 107183 позивач та відповідач з 02 березня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області під актовим записом № 1 (а.с. 5). Від вказаного шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 182242 від 19.05.2010 року (а.с. 6), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 247452 від 07.08.2012 року (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється несумісність характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved