Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

До суду надійшов позов ТОВ «Пост Фінанс» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг Філії №3 з 04 жовтня 2016 року на підставі Наказу №2024-к від 03.10.2016 року. Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України 04 жовтня 2016 року з [PERSON] був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.). 12 вересня 2017 року в ПНФП № 16082 Філії № 3 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» було проведено ревізію наявних коштів. За результатами ревізії був складений Акт №96/03/37 від 12.09.2017 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 50 222,00 грн. Зазначений Акт підписаний матеріально відповідальною особою Філії № 3 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» [PERSON] з поданням заяви від 12.09.2017 року про відрахування з його заробітної плати грошових коштів до погашення повного розміру шкоди. 313 вересня 2018 року по 12 липня 2018 року із заробітної плати Відповідача в якості покриття завданої матеріальної шкоди було утримано 14 194,53 грн. На момент подання позову, Відповідач припинив покривати завдану ним Позивачу матеріальну шкоду, залишок якої станом на день подання цієї заяви становить 36 027,47 грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. В судове засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У зв`язку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що відповідач [PERSON] був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг Філії №3 з 04 жовтня 2016 року на підставі Наказу №2024-к від 03.10.2016 року (а.с.). Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України 04 жовтня 2016 року з [PERSON] був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.). 12 вересня 2017 року в ПНФП № 16082 Філії № 3 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2) було проведено ревізію наявних коштів. За результатами ревізії був складений Акт №96/03/37 від 12.09.2017 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 50 222,00 грн. (а.с.). Зазначений Акт підписаний матеріально відповідальною особою Філії № 3 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» [PERSON] з поданням заяви від 12.09.2017 року про відрахування з його заробітної плати грошових коштів до погашення повного розміру шкоди (а.с.). 313 вересня 2018 року по 12 липня 2018 року із заробітної плати Відповідача в якості покриття завданої матеріальної шкоди було утримано 14 194,53 грн. На момент подання позову, Відповідач припинив покривати завдану ним Позивачу матеріальну шкоду, залишок якої станом на день подання цієї заяви становить 36 027,47 грн. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. У відповідності до п. 1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей Статтею 138 КзПП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.92 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Вирішуючи спір щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, який ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за винятком прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року у справі №6-139цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved