Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Заступник прокурора Харківської області звернувся до суду Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області з позовом, який в процесі розгляду справи був уточнений, в остаточній редакції позивач просить визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №515615 від 29.05.2008 року, зареєстрований за №010869300248 на право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS], виданий на ім`я [PERSON]; визнати недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер - 6322082001:00:000:0520); зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер - 6322082001:00:000:0520) вартістю 113595 грн. за належністю Русько-Лозівській сільській раді. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] безпідставно та протиправно набув право власності на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS](кадастровий номер - 6322082001:00:000:0520), оскільки рішення XVI сесії V скликання від 25.06.2007 року про надання дозволу на розроблення технічної документації з встановлення меж земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також рішення ХХІ сесії V скликання від 06.02.2008 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер - 6322082001:00:000:0520) не розглядалося та не вирішувалося. Прокуратурою Харківської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України під час передачі Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області у власність земельних ділянок, під час якої достовірно встановлено факт незаконності отримання земельної ділянки [PERSON] Представник позивача - прокурор прокуратури Дергачівського району Харківської області Сірик В.В. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, про що надала суду письмову заяву. Представник Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник Управління Держкомзему у Дергачівському районі не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився. В.о. начальника Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Ковальовою Н.А. до суду надано заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно ч.1, 2 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що на ім'я відповідача [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований 29.05.2008 року за №010869300248 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У зазначеному державному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення ХХІ сесії V скликання від 06 лютого 2008 року Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. У відповідності до ч.1 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності, а права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п.34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Згідно ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, окрім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ст.12 Земельного кодексу України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські ради. Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Згідно ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від імені та в інтересах функцій місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України та відповідно уповноважена представляти інтереси держави в спірних правовідносинах. Згідно п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43, державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, води та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Згідно ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Ст.83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Передана у власність відповідачу земельна ділянка перебувала у комунальній власності. В результаті протиправного набуття [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Русько-Лозівської сільської ради. Вказані обставини свідчать про відсутність права у відповідача на земельну ділянку за вищевказаною адресою, оскільки, фактично, питання про передачу йому у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося, а земельна ділянка не відноситься до земель територіальної громади. У відповідності до ст. 387 Цивільного Кодексу України, власник має право витребувати своє майно в особи, незаконно, без відповідних правових підстав яка заволоділа ним. Згідно ст.145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. У відповідності до ст. 378 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду, у випадках, встановлених законом. Русько-Лозівською сільською радою 25.06.2007 року на XVI сесії V скликання питання щодо надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації з встановлення меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також 06.02.2008 на XXI сесії V скликання про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6322082001:00:000:0520) не розглядалися та не вирішувалися. Відповідні рішення сільською радою не приймалися. Так, відповідно постанови Золочівського районного суду Харківської області від 04.04.2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у скоєнні злочину, передбаченого ст.366 ч.2 КК України на підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року та провадження по справі закрито. В даній постанові зазначено, що [PERSON] визнав себе винним в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved