Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

До суду звернулася представник позивача - адвокат Гостренко С.Д., яка діє в інтересах [PERSON] , з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за законом, в розмірі 23940,10 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 244852,43 грн. Вказаний розмір недоотриманої пенсії утворився за період з 02.09.2016 року по 31.01.2019 року. При зверненні до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області позивачу було виплачено недоотриману суму пенсії в розмірі 220912,33 грн., таким чином сума невиплаченої пенсії становить 23940,10 грн. Позивач вважає, що після прийняття спадщини сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і вже не є пенсією, недоотриманою пенсіонером, а є коштами, які увійшли до складу спадщини, тож подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюється нормами ЦК України про спадкові відносини, тож позивач вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що регулює правовідносини щодо виплати пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. Ухвалою суду від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано письмову заяви про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Також надано відповідь на відзив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді, при цьому просив розглянути справу за його відсутності. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером по день його смерті. У разі не звернення членів сім`ї померлого пенсіонера за виплатою вказаної суми в визначений цим Законом строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. При цьому, згідно ч. 1 ст. 46 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається, день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. З огляду на це, позивачу по справі була обрахована та виплачена сума недоотриманої пенсії батька, яка склала 220912,33 грн. Виходячи з цього, не має законних підстав для виплати [PERSON] недоотриманої пенсії померлого [PERSON] в сумі 23940,10 грн. З цих підстав, просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. У своїй відповіді на відзив від 25.03.2021 року представник позивача зазначила, що позивач не спростував її твердження стосовно суті позовних вимог, оскільки після прийняття спадщини сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і вже не є пенсією недоотриманою пенсіонером, а має статус коштів, які увійшли до складу спадщини, тож подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюється нормами Цивільного Кодексу України, в даному випадку, про спадкові відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом померлий [PERSON] є батьком позивача. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої ним суми пенсії в розмірі 244852,43 грн, яка зберігається в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.02.2020 року державним нотаріусом Першої Бахмутської державної нотаріальної контори, спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] . Згідно з заявою №680 від 12.02.2020 позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату недоотриманої пенсії батька. Відповідно до скриншоту з бази ІКІС ПФУ:Підсистема «Призначення та виплати пенсії» вбачається, що 12.03.2020 року позивач [PERSON] отримав від Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області недоотриману його батьком пенсію в розмірі 220912,33 грн. Згідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] , виплачена недоотримана пенсія з 11.02.2017 по 31.01.2019 становить 220912,33 грн.; розмір пенсії не виплачений з 02.09.2016 по 10.02.2017 становить 23940,10 грн. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії З огляду на це, суд зазначає таке: Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі - Закон України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями). Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (далі Закон України № 1058-ІV), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно ч. 1 ст. 52 цього Закону, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Проте, частиною другою цієї статті визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. З огляду на це, вбачається, що зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України. Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, які є спеціальними щодо правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. При цьому, норми ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої [PERSON] пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Тому, позивач, прийнявши спадщину від померлого батька, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії. З наведеного вбачається, застосовуючи до спірних правовідносин ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя його батька пенсії. З огляду на наведене, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення останніх у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Так, в матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 908 грн. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved