Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.01.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Проте відповідач порушив зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 23.01.2014 року має заборгованість у розмірі 24077,66 гривень, яка складається з наступного: 2998,00 грн. - заборгованість за кредитом, 12311,91 грн. - заборгованість за відсотками, 7145,00 грн. - заборгованість за комісіями, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1122,75 грн. - штраф (процентна складова). Просили суд стягнути зазначену суму заборгованості та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд застосувати строк позовної давності при розгляді справи. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору - прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до копії укладеного договору б/н від 19.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір /а.с. 8-13/. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував свої зобов'язання передбачені кредитним договором. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що станом на 23.01.2014 року має заборгованість у розмірі 24077,66 гривень, яка складається з наступного: 2998,00 грн. - заборгованість за кредитом, 12311,91 грн. - заборгованість за відсотками, 7145,00 грн. - заборгованість за комісіями, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1122,75 грн. - штраф (процентна складова) /а.с.3-7/. На підставі наведеного, відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим відповідно до ст.. 526, 1054 ЦК України з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Однак, відповідачем [PERSON] заявлено про застосування судом строку позовної давності і відмову в позові з цих підстав. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що передбачено частиною четвертою статті 267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня. Коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено нормами частини першої статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.2 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці /а.с. 12-13/. У судовому засіданні достовірно встановлено, що строк дії картки складає 12 місяців, а видана вона у січні 2008 року, що підтверджується довідкою про стандартні умови кредитування Приват банку та орієнтовану сукупну вартість кредиту /а.с. 9/. Жодних платежів позичальником здійснено не було. Крім того, суд бере до уваги правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) та полягає в наступному. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову банку з підстав пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed