Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Заявник [PERSON] 08.10.2018 року звернулася у суд із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить суд визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого у [ADDRESS], жителя [ADDRESS], безвісно відсутнім з 08.10.2016 року. Ухвалою судді від 08.10.2018 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження із визначенням дати судового засідання. Розгляд справи відбувся 15.11.2018 року, з участю заявника та свідка [PERSON]. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є дядьком заявника по лінії матері. Незважаючи на місце реєстрації у [ADDRESS], [PERSON] фактично проживав у [ADDRESS], а зазначений житловий будинок є його власністю. [PERSON] сім'ї не має, а тому тісно спілкувався із заявником та її сім'єю. 08.10.2016 року [PERSON], незважаючи на незадовільний стан здоров'я, повідоми заявника, що їду у м. Ужгород до свого приятеля, після чого сів на електропоїзд на станції Славське, однак за місцем призначення не прибув, приятеля не навідував. У подальшому [PERSON] не повернувся за місцем свого проживання і жодних відомостей про місце його перебування до цього часу немає. Виявивши занепокоєння з вказаного приводу, заявник ще у жовтні 2016 року звернулася у правоохоронні органи, де 22.10.2016 року відповідні відомості були внесені до ЄРДР, а слідчі дії тривають. Разом з тим, заявник продовжує опікуватися житловим будинком безвісти зниклого [PERSON], у зв'язку з чим несе певний тягар. Відтак, заявник має намір узаконити свою опіку над майном [PERSON] до часу його появи, для чого й звернулася до суду із даною заявою. Заявник у судове засідання з'явилася, будучи допитаною за правилами допиту свідків, надала пояснення, у ході котрих вимоги заяви підтримала повністю, просила таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені. Заінтересована особа Славська селищна рада Сколівського району Львівської області явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки такого представника суд не повідомила. У судовому засіданні допитувався також свідок [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника, допитаної за правилами допиту свідків, а також показання свідка, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 04.06.2001 року Ужгородським МВ МВС України у закарпатській області (а. с. 4), [PERSON], [INFO], є уродженцем смт. Славське Сколівського району Львівської області, однак з 21.05.1992 року зареєстрований у [ADDRESS]. Факт народження [PERSON] у смт. Славське Сколівського району Львівської області стверджується також й належно засвідченою копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого повторно 22.03.1966 року Міським бюро ЗАГС м. Стрий (а. с. 5). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4771525, виданого 17.09.2004 року КП ЛОР «Стрийське МБТІ» (а. с. 11), [PERSON] на праві власності належить житловий будинок у [ADDRESS]. Встановлено, що [PERSON], незважаючи на його реєстрацію в іншій місцевості, фактично постійно проживав у належному йому житловому будинку за вищевказаною адресою, про що свідчить також й факт видачі йому Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 31.01.2008 року посвідчення серії [NUMBER] про проживання на території гірського населеного пункту (а. с. 6). З показань допитаних в якості свідків заявника та її сина [PERSON] вбачається, що 08.10.2016 року [PERSON] вийшов із належного йому житлового будинку у [ADDRESS], з метою відвідати приятеля у м. Ужгород, про що повідомив останніх. З вказаною метою, [PERSON] сів на потяг на станції Славське, що прямував у м. Ужгород, після чого додому не повернувся. З матеріалів справи вбачається, що відомості з приводу зникнення [PERSON] і його відсутності за місцем проживання, за заявою заявника, 22.10.2016 року були внесені у ЄРДР за № 120161140300000938 з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 115 КК України (а. с. 13). Згідно повідомлення слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції Дребота М.М. від 30.07.2018 року за вих. № К-17/62/08-2018 (а. с. 12), заявника доведено до відома, що станом на вказану дату слідчими (розшуковими) діями виявити місцезнаходження зниклого безвісти [PERSON] не представилось можливим, у зв'язку з чим продовжують вживатись відповідні заходи. Крім того, має місце розміщення постійних оголошень про зникнення [PERSON] у місцевих засобах інформації та на дошці оголошень (а. с. 14, 15), існує орієнтування з цього приводу. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про його місце перебування уже понад два роки, а саме з 08.10.2016 року. В силу ч. 1 ст. 43 ЦК України, якщо протягом одного року у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування, така фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою. У свою чергу, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється чинним ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків та осіб, яких суд сам визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На виконання вищевказаних приписів та з урахуванням того, що [PERSON] є непрацездатною особою, пенсіонером, судом витребовувалася відповідна інформація про наявність відомостей про його місцеперебування лише в органу місцевого самоврядування. Зокрема, як вбачається з довідки, виданої Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 23.07.2018 року за вих. № 1760 (а. с. 16), 08.10.2016 року [PERSON] пішов із дому та не повернувся. Заявник та її син [PERSON] з часу зникнення [PERSON] здійснюють догляд за належним йому житловим будинком по [ADDRESS], будинок знаходиться у належному стані. Крім того, суд встановив родичів [PERSON], якими є заявник та її син [PERSON] і з якими зниклий безвісти [PERSON] найбільше спілкувався. Такі особи були присутні у судовому засіданні, надавали показання в якості свідків, котрими підтвердили про відсутність відомостей про місцеперебування [PERSON] з 08.10.2016 року. Таким чином, ж усі підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, а днем одержання останніх відомостей про місцеперебування останнього є 08.10.2016 року, тобто день, коли востаннє знаходився за місцем свого постійного проживання і звідки поїхав у м. Ужгород та не повернувся. За таких встановлених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого у [ADDRESS], жителя [ADDRESS], безвісно відсутнім з 08.10.2016 року. При цьому, суд не вважає за необхідне вживати заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном [PERSON], оскільки підставою для встановлення такої опіки буде ухвалене судом рішення у даній справі у визначеному ч. 1 ст. 44 ЦК України порядку.

Outcome: approved