Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належить квартира у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Єдиною правонаступницею після смерті [PERSON] є відповідачка. За життя [PERSON] позивачем було досягнуто з ним домовленості щодо купівлі-продажу вищезазначеної квартири у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, у зв'язку з чим, позивач передав [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено договір купівлі-продажу від 18 липня 2008 року, у зв'язку з чим [PERSON] віддав позивачу усі правовстановлюючі документи на вказану квартиру у житловому будинку. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим через смерть фактичного власника спірного нерухомого майна. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між ним та [PERSON] правочин. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане домоволодіння. Позивач до суду не з'явився, надав заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2125, належить квартира у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] року [PERSON] помер. Єдиною правонаступницею після смерті [PERSON] є відповідачка. За життя [PERSON] позивачем було досягнуто з ним домовленості щодо купівлі-продажу вищезазначеної квартири у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, у зв'язку з чим, позивач передав [PERSON] домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено договір купівлі-продажу від 18 липня 2008 року. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим через смерть фактичного власника спірного нерухомого майна. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між ним та [PERSON] правочин. З огляду на вищезазначене, позивач з [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшла вказана вище квартира у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, а тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вказану квартиру у житловому будинку, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved