Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 12593,27 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2020 року у справі №742/808/20 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №12020270210000085 відносно обвинуваченого [PERSON] щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного із потерпілим. Ухвала суду набрала законної сили 07.04.2020 року. Дії [PERSON] досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, у результаті чого [PERSON] у період з 22.01.2020 року по 12.02.2020 року (21 день) перебував на лікуванні в КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» в ортопедо-травматологічному відділенні, де на його лікування медичним закладом було витрачено 12593,27 грн, проте відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину, тому нині заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури і звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник Прилуцької місцевої прокуратури не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.47). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча про день, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.44), а також не надав заперечень щодо суті позову. У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копії ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2020 року у справі №1-кп/742/152/20 (єдиний унікальний №742/808/20) [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №12020270210000085 стосовно [PERSON] , було закрито, проте досудовим розслідуванням дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня, а саме: тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням та вивихом ступні, рваних ран правого та лівого колінного суглобів, садна лобної ділянки голови (а.п.14-15), що також підтверджується копією висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» СМЕ №43 від 25.03.2019 року (а.с.16-17). Як вбачається з копії довідки №01-15/254 від 26.03.2020 року, наданої Прилуцькою центральною міською лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON] , [INFO] , який перебував на стаціонарному лікуванні у Прилуцькій ЦМЛ в період з 22.01.2020 року по 12.02.2020 року, склали 12593,27 грн (а.п.18-19), що також підтверджується копіями відповідних розрахунків (а.п.20-21). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який витратив 12593,27 грн на його лікування, а відповідач не надав жодних заперечень проти позову, то саме така сума і повинна бути стягнута з відповідача на користь Прилуцької центральної міської лікарні на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На підставі наведеного та ст.166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»,

Outcome: approved