Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

До суду із позовом про стягнення аліментів звернулась [PERSON] до [PERSON], [PERSON]. Посилається на таке. На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 03.04.2015 р. №160р її призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] відповідачі по справі є батьками підопічної, надали нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав на доньку та надали згоду на усиновлення. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.11.2010 р. №568/10 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Батьки матеріально не допомагають. Дитина проживає разом з позивачкою. Просить стягнути з відповідачів на її користь на утримання [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу заробітку щомісячно з кожного. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним. Відповідачі позов не визнали, надали заперечення. Згідно яких, вони оформили дитину до дитячого будинку у зв'язку з тим, що не мали можливості її доглядати, лікувати та утримувати. Вказують, що вони не працюють, оскільки відповідач не може знайти роботу, а відповідачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], отримує допомогу в розмірі 130 грн. Крім того, не мають власного житла, мають борги по комунальним послугам, матеріально їм допомагає мати відповідача, а їх дитина [PERSON] за станом здоров'я потребує медичної допомоги та ортопедичного взуття. Вважають, [PERSON] повинна отримувати від держави матеріальну допомогу як дитина, яка позбавлена батьківського піклування та як дитина інвалід, які отримує позивачка як опікун. Вважають, що матеріальне становище дитини краще ніж у них, тому на підставі ст. 188 СК України в позові просять відмовити. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Кулик Л.І. позов підтримала, пояснила, що державна допомога опікуну буде виплачуватись лише за наявності рішення суду про стягнення аліментів з батьків. Дитина не всиновлена, батьки повинні матеріально утримувати дитину, згідно вимог діючого законодавства. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [PERSON] народилась [INFO] Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №568/10 від 25.11.2010 року [PERSON] визнана такою, що набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування з 19.09.2007 року. Розпорядженням голови районної адміністрації №160р від 03.04.2015 р. [PERSON] призначена опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] Згідно довідки №49 від 14.04.2015 р. виданої Центром обслуговування абонентів №12 Єдиної абонентської служби [PERSON] проживає разом з позивачкою. [PERSON] працює машиністом по пранню білизни в обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко», отримує середню заробітну плату в сумі 2275 грн., має на утриманні ще двох дітей: 2003, 2008 року народження. Вказані обставини підтверджуються довідкою про доходи №112 від 16.06.2015 р. та довідкою №49 від 14.04.2015 р. виданої Центром обслуговування абонентів №12 Єдиної абонентської служби. Також, позивачка отримує державну допомогу на дитину [PERSON], яка, як пояснила позивачка, складає близько 2500 грн. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, відповідачі працездатного віку, але мають на утриманні ще одну малолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в частці меншій ніж просить позивачка, а саме в 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно з кожного. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачів про те, що вони не працюють, не мають власного житла, оскільки вони люди працездатного віку, будь-які обмеження щодо їх дієздатності не встановлені, наявність власних матеріальних складнощів не позбавляє батьків від обов'язку утримувати дитину. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чиє в них кошти, достатні для надання утримання. Права дитини мають пріоритет у співвідношенні із правами й обов'язками її батьків. Непрацездатність і матеріальний стан платника враховуються судом лише при визначенні розміру стягуваних аліментів (ст. 182 СК України). На підставі ст. 367 ЦПК України - рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. При поданні позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. та звільнити відповідачку [PERSON] від сплати судового збору, оскільки вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Outcome: partial