Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

До суду з позовом про стягнення шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди завернулась [PERSON] У судовому засіданні представник позивача вказав, що 29 грудня 2015 року о 17 годині 05 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Харкові по вул. Червоноармійській допустив зіткнення зі стоячим попереду автомобілем [NUMBER], який в свою чергу за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить позивачу по справі, чим завдано матеріальну шкоду. Розмір матеріального збитку становить 27360 грн., що підтверджується квитанцією від 15 липня 2016 року, актом виконаних робіт від 15 липня 2016 року, рахунком-фактурою від 15 липня 2016 року. Страхова компанія ПАТ НАСК «Оранта», де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача сплатила позивачу 9543 грн. 16 коп. Зазначена сума страхового відшкодування не відповідає розміру матеріального збитку і не покриває завдану позивачеві шкоду, у звязку з чим позивачем прийнято рішення про звернення з позовом безпосередньо до заподіювача шкоди. Надане зі сторони страхової компанії дослідження №АХ6253ВЕ-1 представник позивача вважає неналежним, оскільки в ньому не відображено і не надано жодних даних, про те що ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» має відповідний дозвіл на проведення такого виду досліджень. Просить стягнути з відповідача суму, яка не відшкодована страховою компанією та складає 17816 грн. 84 коп. Представник відповідача по справі у судовому засіданні не заперечував того, що його довіритель був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 грудня 2015 року о 17 годині 05 хвилин у м. Харкові по вул. Червоноармійській. Його довіритель визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача по справі [PERSON] застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», яка в належний строк була повідомлена про наявність страхового випадку. До страхової компанії були надані усі необхідні документи. Страхова компанія виплатила позивачу 9543 грн. 16 коп. Позивачем до суду надані документи, якими він підтверджує суму спричиненої шкоди у розмірі 27360 грн., хоча представник відповідача вважає, що ця сума не доведена стороною позивача, а надані докази являються не належними. Провести експертизу позивач по справі не бажає, а стороні відповідачів це не потрібно. Дослідження №АХ6253ВЕ-1 представник відповідача також вважає неналежним, оскільки в ньому не відображено і не надано жодних даних, про те що ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» має відповідний дозвіл на проведення такого виду досліджень. Оскільки позивач по справі та його представник не довели беззаперечну суму завданих збитків, просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник страхової компанії ПАТ НАСК «Оранта» до судового засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заперечення, де просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку сторін, які зявилися до судового засідання, перевіривши наявні докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 29 грудня 2015 року о 17 годині 05 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Харкові по вул. Червоноармійській допустив зіткнення зі стоячим попереду автомобілем [NUMBER], який в свою чергу за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить позивачу по справі, чим завдано матеріальну шкоду. Страховою компанією ПАТ НАСК «Оранта», де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача сплатила позивачу 9543 грн. 16 коп., що не заперечується сторонами. Відповідно до полісу №АЕ/5092883 ліміт шкоди, заподіяній майну фізичної особи складає 50000 грн. Згідно рахунку-фактури №15/1 від 15 липня 2016 року та акту виконаних робіт від цієї ж дати вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 27360 грн. Відповідно до квитанції №705570 від 15 липня 2016 року ФОП [PERSON] отримав кошти у розмірі 27360 грн. Згідно свідоцтва платника єдиного податку [PERSON] має право на здійснення діяльності з технічного обслуговування та ремонту автомобільних засобів. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.1,2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. П.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України встановлює, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На думку суду наявність у відповідача страхового полісу, за яким зареєстрована його цивільно-правова відповідальність і отримання позивачем страхового відшкодування не позбавляє його права на повноцінне відшкодування завданих збитків. У постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15 ВС України зробив висновок, відповідно до якого завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Суд вважає, що надані стороною позивача докази - рахунок-фактура, акт виконаних робіт являються належними доказами, оскільки обєктивно підтверджують розмір заподіяної шкоди. Судові витрати суд вважає за необхідне стягнути з- відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, На підставі викладеного,

Outcome: approved