Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі: Вінницької обласної ради в особі: КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Вказаний позов обґрунтований тим, що відповідач винив злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України, а саме спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння [PERSON] Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] упродовж 14 днів перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні лікарні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка». Таким чином, з вини відповідача лікарня понесла витрати в розмірі 2 681,90 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. ака.. О.І. Ющенка». В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задоволити. Відповідач в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Представник Вінницької обласної ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги прокурора підтримує та просить задоволити. Представник КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» теж подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги прокурора підтримує та просить суд їх задоволити. Суд, заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов наступного висновку. З матеріалів справи слідує, що 23 листопада 2015 року, біля 25 год. 20 хв., [PERSON] перебуваючи у пункті охорони ФГ «Діана - П», який розташований за адресою: с. Моївка Чернівецького Вінницької області, вул. Привокзальна - 33, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого [PERSON], маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, вхопив за рукоятку металевої лопатки та умисно наніс останньому чотири удари в ділянку голови, внаслідок чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді множинних ран волосистої частини голови, шиї та підборіддя. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2/1 від 11.01.2016 [PERSON] отримав такі тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, вдавлений перелом лівої скронево-тім'яної ділянки, забій головного мозку, пневмоцефалія, множинні рани волосистої частини голови, шиї, ділянки підборіддя, які утворились від неодноразової дії тупого предмета з продовгуватою травмуючою поверхнею, яким міг бути і край металевої лопатки та належать - рани голови з вдавленим переломів кісток лівої тьмяно- скроневій ділянці з забоєм речовини головного мозку до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а інші рани на тілі до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я більше шести діб. Умисні дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Вина [PERSON] підтверджується матеріалами, зібраними у ході розслідування кримінального провадження. Вироком Чернівецького районного суду Вінницьк5ої області від 13.07.2016 у кримінальному провадженні № 12015020340000201 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. У подальшому вирок оскаржено та 08.11.2016 [PERSON] засуджено вироком апеляційного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п'яти) років позбавлення волі. Відповідно до вироку Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2016 року вирок суду скасовано в частині призначення покарання. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08 листопада 2016 року. Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], упродовж 14 днів, а саме з 24.11.2015 по 08.12.2015 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні лікарні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім.. акад.. О.І. Ющенка», що підтверджується відповідною довідкою за вих. №20/4672 від 27.12.2016. Вартість одного ліжко-дня перебування потерпілого на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, згідно вищезазначеної довідки становила у листопаді 2015 року - 195 грн. 25 коп. та грудні 2015 року - 188 грн. 80 коп. У відповідності до розрахунку вартості одного ліжко-дня по ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, загальна вартість лікування складає 2681 грн. 90 коп. Таким чином, з вини [PERSON], ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка понесла витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 2681 грн. 90 коп., які на момент пред'явлення позову не відшкодовано. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Однією з форм представництва є звернення прокурора до суду з позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ч. З, 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із п. З Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Крім того, п. 4 вищевказаного Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. У відповідності до довідки №20/4672 від 27.12.2016, ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка фінансується з державного та місцевого (обласного) бюджетів та є комунальним закладом охорони здоров'я Вінницької обласної ради. Цивільний позов в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради, ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка у кримінальному провадженні прокурором не заявлявся. Тому такий позов Могилів-Подільською місцевою прокуратурою пред'являється в порядку цивільного судочинства. Несплата відповідачем шкоди, заподіяної Вінницькій обласній раді у зв'язку із витратами понесеними ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, яка фінансується з бюджету, в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на поповнення бюджету. Вищевказане суттєво порушує інтереси держави у зв'язку з прокурор звернувся до суду з відповідною позовною заявою з боку Могилів-Подільської місцевої прокуратури. Крім того, безпосередньо службові особи ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка своєчасно не звернулись до суду із позовом про стягнення з особи, яка вчинила злочин, витрат на лікування потерпілого від злочину, чим виявила бездіяльність, а тому звернення прокурором до суду про стягнення коштів є обґрунтованим. Отож, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є належним чином обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Враховуючи, що на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved