Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Заявник, 16 травня 2014 р. звернувшись до суду із даною заявою, просив встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] державного акту на право приватної власності на землю серія РІ №474664, виданого 23 березня 2002 р. Златоустівською сільською радою Березівського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №192. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Відділ Держземагенства у Березівському районі Одеської області проти задоволення заяви не заперечував. У судовому засіданні встановлено наступне. Заявник [PERSON] народився [INFO] у с. Златоустове, Березівського району Одеської області, а.з.№03 від 20 січня 1937 р., що було зареєстровано Златоустівською сільською радою Березівського району Одеської області. Посвідка про народження [NUMBER]. Його батьками були записані [PERSON] і [PERSON]. 10 вересня 2001 р., на підставі рішення 19-ї сесії ХХІІІ скликання Златоустівської сільської ради №62 [PERSON] було передано у приватну власність земельна ділянка площею 8, 27 га, масив [NUMBER] ділянка [NUMBER]. Державний акт на право приватної власності на землю серія РІ №474664, виданий 23 березня 2002 р. Златоустівською сільською радою Березівського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №192 [INFO] померла [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Златоустівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №05, повторне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 14 лютого 2014 р. видане Відділом ДРАЦС реєстраційної служби по Березівському району Березівського МУЮ в Одеській області. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що працює у Златоустівській сільській раді на посаді секретаря. Її як секретарю сільської ради відомо, що матері заявника [PERSON] належала земельна ділянка. Записане у державному акті прізвище [PERSON] є технічною помилкою зробленою при видачі державного акту. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є родичкою заявника [PERSON] і його матері [PERSON] померлої [INFO]. Їй, як родичці достовірно відомо, що у матері позивача була на праві власності земельна ділянка. Земельна ділянка була передала в оренду і оскільки в неї також є земельна ділянка, то вони разом отримували орендну плату. Помилка у записі прізвища матері заявника як [PERSON], замість правильного [PERSON] є суто технічною помилкою. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, на підставі представлених доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про задоволення поданої заяви виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом, а суди згідно ч.1 ст.15 ЦПК України розглядають порушені, невизнанні або оспорюванні права, свободи та інтересі громадян. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючого документу особі. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, при встановленні факту належності правовстановлюючого документу померлій відповідно до положень вказаних раніше ст.1261 ЦПК України у заявника може виникнути майнові права на спадщину, яка залишилась після її смерті Так у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] при житті належало у приватній власності земельна ділянка площею 8,27 га, масив [NUMBER] ділянка [NUMBER]. Державний акт на право приватної власності на землю серія РІ №474664. На думку суду мати заявника [PERSON], що померла [INFO] і [PERSON], на ім'я якої був виданий державний акт на право приватної власності на землю РІ №474664. є однією і тією ж самою особою. Суд вважає, що зазначене у державному акті на право приватної власності на землю РІ №474664 прізвище власниці земельної ділянки як [PERSON] є помилковим, оскільки правильний напис її прізвища є [PERSON]. Суд приходить до такого висновку виходячи з пояснень учасників судового розгляду, свідків та з матеріалів справи з яких вбачається, що позивач і померла мешкали за однієї адресою, що померлій на праві власності належала земельна ділянка, та що у померлій прізвище у державному акті вказано з помилкою. За таких обставин суд вважає встановленим юридичний факт належності особі правовстановлюючого документу. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище ім'я та по батькові, що зазначені в документі не збігаються і ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті. З огляду на вищенаведене суд вважає, що права заявника є невизнаними, в зв'язку з цим підлягають поновленню а його заява задоволенню.

Outcome: approved