Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно. Свій позов позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2014 року було розірвано. Від спільного життя є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні у позивачки. На теперішній час позивач не працює, в неї відсутній стабільний дохід, коштів, які сплачує відповідач на утримання дітей не є достатнім для забезпечення гармонійного\~розвитку дітей. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив залишити без задоволення вищевказаний позов. Свій відзив обґрунтував тим, що він сплачує аліменти, та додаткові витрати своєчасно, заборгованості не має. Часто допомагає дітям (купує речі весняні і літні). Однак, на момент розгляду справи офіційно не працевлаштований, має іншу сім'ю, яку також зобовязаний забезпечувати (а.с.36). До свого відзиву надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми доходів та утриманих податків від 21.06.2018р. № 139, згідно якої за період з 1 кварталу 2017р. по 1 квартал 2018р. [PERSON] інформація про доходи відсутня (а.с.37). Тому не може виплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 1000 грн. на кожного. Від позивачки надійшло пояснення на відзив в якому зазначила, що відповідач вводе в оману суд та працює у магазині «Епіцентр К», в підтвердження чого надала фотографії відповідача з місця роботи. Крім того, зазначила, що діти займаються з перетиторами та ходять до гуртків на що і потрібні гроші (а.с.42). Вивчивши матеріали справа, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що у слід позовну заяву задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2014 року розірвано (а.с.8). Від шлюбу є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2015р. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 12.11.2014 року, до досягнення дитиною повноліття (віку 18 років), тобто до 27.09.2022 року включно; на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 650 гривень щомісячно. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 2 500 гривень. (а.с.7). Тобто розмір аліментів на кожну дитину склав 650 грн. щомісячно. Наказом № 584-к від 24.04.2018р. [PERSON] попереджено про вивілнення за ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.30). Згідно довідки № 13/11 від 13.11.2018р. [PERSON] працює на підприємстві ТОВ «Адіго Інвест»з вересня 2018р. та займає посаду представника торгівельного. Дохід з вересня 2018р. по жовтень 2018р. становить 7\~600 грн. (а.с.49). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У звязку з прийняттям 03.07.2018 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», внесені зміни в частину 2 ст. 182 СК України, зокрема, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року 1700 гривень, з 1 липня -1777 гривень, з 1 грудня -1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року -1492 гривні, з 1 липня -1559 гривень, з 1 грудня -1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року -1860 гривень, з 1 липня -1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1січня 2018 року -1762 гривні, з 1 липня -1841 гривня, з 1грудня 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Тобто, на час звернення позивача до суду з даним позовом, прожитковий мінімум на одну дитину від 6 років до 18 років встановлено в сумі 1032 грн, а на час винесення рішення 1626 гривень. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд встановив, що ухвалюючи 23 лютого 2015 року рішення № 523/17831/14, суд виходив з необхідності та можливості встановити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у розмірі 650 грн., як просила позивачка. Наразі, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився та становить 2027 грн. Даний факт суд розцінює як наявність випадку, передбаченого СК України, який визначений ст. 192 СК України, як підстава для зміни розміру аліментів, в даному випадку в сторону збільшення їх суми. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольняє їх повністю. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем суду не надано доказів, що він не спроможний сплачувати аліменти в зазначеному розмірі на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved