Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 08 червня 2002 року між позивачем та відповідачем міським відділом РАГС Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб під актовим записом № 304. Від вказаного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння та відчуття любові у поваги один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спільне господарство не ведеться. Спору про спільне майно немає. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. До суду позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином. Відповідач надала заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила суд розглянути справу без її участі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивач та відповідач з 08 червня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано міським відділом РАГС Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб під актовим записом № 304 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2005 року (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння та відчуття любові у поваги один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України у вигляді судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved