Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області 30.09.2015 року з позовом звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» та просить стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 30.06.2015 року у розмірі 8\~376,38 грн., за договором від 17.01.2008 року за яким йому було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку. Позивач просить стягнути заборгованість, як різницю між заборгованістю, яка була стягнена (задоволена) рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 30.05.2012 року та станом на 30.06.2015 року у розмірі 7\~501,31 грн. Крім того, просить стягнути штрафи: - 500,00 грн. (фіксована частина); - 375,07 грн. (процентна складова). Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки строк кредитування відповідає дії кредитної карти, який закінчився, просить застосувати позовну давність щодо стягнення заборованості та відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. За заявою від 17.01.2008 року [PERSON], просить видати йому кредит з кредитним лімітом у гривні у розмір 7\~000,00 грн., термін дії картки два роки. Позивачем кредитну картку видано 04.02.2008 року. За довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON], йому встановлено 04.02.2008 року кредитний ліміт у розмірі 7\~000, 00 грн., 12.06.2009 року кредитний ліміт знижено до 4\~100.00 грн. За розрахунком заборгованості на 30.11.2011 року, наростаючим підсумком, заборгованість [PERSON], складала: - 261,69 грн., (поточна заборгованість за кредитом), 3\~839,45 грн., (прострочена заборгованість за кредитом), 5\~125,53 грн., (заборгованість за процентами), 1\~500,00 грн. (заборгованість за пенею). За розрахунком заборгованості станом на 30.06.2015 року, наростаючим підсумком, заборгованість [PERSON] складає: - 4\~101,14 грн., (прострочена заборгованість за кредитом), 10\~134, 94 грн., (заборгованість за процентами), 3\~800,00 грн., (заборгованість за пенею). Різниця між поточною заборгованістю та задоволена раніше судом становить 7\~501,31 грн. Штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 375,07 грн. За рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено 10\~534, 77 грн., за кредитним договором від 17.01.2008 року з урахуванням всіх штрафних санкцій, комісій та відсотків станом на 30.11.2011 року. За умовами та правилами надання банківських послуг: (п. 5.4.): - строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; - строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті; (п.8.6) при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яке з грошових зобовязань, передбачених зазначеним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Надані позивачем до суду 31.08.2016 року Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписану [PERSON] 13.05.2016 року та самих Умов і Правил надання банківських послуг для Приватбанку та усіх дочірніх банків від 06.03.2010 року, суд не сприймає як належні докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки позивачем не доведено те, що вказана анкета-заява стосується правовідносин по кредитному ліміту за договором від 17.01.2008 року, а не будь-яких інших правовідносин щодо отримання зарплатних карток, встановлення (надання) інших кредитних лімітів, відкриття та обслуговування поточного рахунку, депозиту тощо. Крім того, суд відноситься критично до заяви-анкети, оскільки в ній зазначено, що адресою реєстрації та проживання [PERSON] є Харківська область, хоча в дійсності [PERSON], зареєстрований в Херсонській області. З урахуванням зазначеного заборгованість, яку просить стягнути ПАТ КБ «Приватбанк» складається з заборгованості: - по тілу кредиту у розмірі 261,69 грн. (4\~101,14 3\~839,45 частина кредиту задоволена рішенням третейського суду); - по процентам 5\~009,41 грн. (10\~134,94 5\~125,53 частина процентів задоволена рішенням третейського суду); - за пенею у розмірі 2\~300,00 грн. (3\~800,00 1\~500,00 частина пені задоволена за рішенням третейського суду) та штрафами - (фіксована частина) - 500,00 грн., (відсоток від суми заборгованості) - 375,07 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1069 ЦК України, права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положенням про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261, ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі зазначеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість станом на 30.06.2015 р. у розмірі 3 881 грн. 29 коп., яка складається із заборгованості за процентами у розмірі 3 431 грн. 29 коп. та пенею у розмірі 450 грн. 00 коп. У задоволенні стягнення заборгованості щодо кредиту у розмірі 4\~495,09 грн. (залишок по тілу кредиту, процентами та пенею), суд відмовляє, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності щодо їх стягнення і відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності розпочався заново після звернення позивача з позовом до відповідача поданого до постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз». Позивач звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області 30.09.2015 року, після спливу трирічного строку позовної давності щодо стягнення кредиту у розмірі 261,69 грн., процентів у розмірі 1\~578,12 грн., та після спливу річного строку позовної давності щодо стягнення пені у розмірі 1\~850,00 грн. Щодо стягнення іншої частини заборгованості за процентами у розмірі 3 431 грн. 29 коп. та пенею у розмірі 450 грн. 00 коп., суд не застосовує пропуск позовної давності, оскільки він не пропущений позивачем і заборгованість за процентами відноситься до основного зобовязання поряд з зобовязанням з повернення кредиту. Також, суд відмовляє у стягнені штрафу: - у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина); - у розмірі 375,07 грн. (відсоток від суми заборгованості/процентна складова). Суд відмовляючи у задоволенні вимоги щодо стягнення штрафу вважає, що оскільки пеня та штраф передбачена, як відповідальність за невиконання грошових зобовязань, то їх одночасне застосування є протиправним. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення невиконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Щодо відмови у стягненні штрафу суд, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, застосовує висновок Верховного Суду України викладений в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку з цим, судові витрати зі сплати судового збору відносяться на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial