Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що з 4 березня 2014 року він є власником будинку 1 по вул. Поштовій в с. Любча Ставищенського району Київської області. Також в будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які не проживають в даному будинку з моменту його продажу, тобто понад 3 роки. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати відповідача, такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком, оскільки вона в ньому не проживає більше шести місяців. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не прибули, із заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталася. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Ухвалою Ставищенського районного суду від 15 листопада 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням залишено без розгляду. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в житловому будинку № 1 по вул. Поштова, 1 в с. Любча Ставищенського району Київської області (а.с. 12, 13, 25). Позивачу [PERSON] належить вказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 4 березня 2014 року, що підтверджується копіями договору купівлі продажу від 4 березня 2014 року (а.с. 8-10) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11). Відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках, з часу придбання позивачем даного будинку не проживає в ньому, що підтверджується довідками Гостромогильської сільської ради від 8 вересня 2017 та 13 вересня 2017 року (а.с. 13, 14) та актом обстеження матеріально-побутових умов від 13 вересня 2017 року (а.с. 12). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому проживає постійно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках та з 1 березня 2014 року в даному будинку не проживають, - суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved