Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати недійсним Державний акт серії ЯА № 968545 від 27.02.2007 року, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку: рілля площею 2,50 га, №7, кадастровий номер 6820655100170020007. Також визнати в порядку спадкування за нею, як за спадкоємцем майна померлої 20 лютого 2005 року [PERSON], право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що після смерті її матері [PERSON], спадщину нею прийнято відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою селищної ради № 148 від 21.01.2016 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку площею 2,4952 га, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що державний акт виданий матері після її смерті. До цього часу вона володіла сертифікатом на право на земельну частку (пай) по колишній селянській спілці «Заславя». Державний акт на право власності на землю серії ЯА № 968545 від 27.02.2007 року виданий на імя [PERSON] 27 лютого 2007 року [PERSON] районною державною адміністрацією з кадастровим номером 6820655100170020007 є оспорюваним через те, що він виданий після смерті спадкодавця, тобто після 20 лютого 2005 року. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивачів. Відповідач та треті особи [PERSON] РУЮ та відділ Держгеокадастру Віньковецького району в судове засідання своїх представників не направили, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи. [PERSON] селищна рада через представника подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача, позовні вимоги визнають. Відділ Держзгеокадастру вимоги позивачки визнав, просив справу розглядати у відсутності їх представника. Справа розглянута у відсутності сторін та третіх осіб відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 20.02.2005 року (свідоцтво про смерть 1-БВ № 004004 від 25.02.2005р.) актовий запис №32. Вона була власником земельної ділянки площею 2.50 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються державним актом серії ЯА № 968545 виданим на імя [PERSON] 27 лютого 2007 року [PERSON] районною державною адміністрацією з кадастровим номером 6820655100170020007. [PERSON] дівоче прізвище якої «Кенс» являється спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) після смерті матері, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії ІІІ-ЯР № 987119 від 24.03.1959 року та свідоцтвом про її одруження серії VІІІ-УР № 499605 від 03.02.1965 року, виданими [PERSON] селищною радою. Спадщина нею прийнята відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України як особою, яка спільно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради № 148 від 21.01.2016 року. Нотаріусом відмовлено у видачі позивачці свідоцтва на право власності за законом через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку [PERSON] виданий після її смерті. Згідно наданої копії та довідки відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 28.01.2016 року № 3-12/0-11/19 державний акт включає одну земельну ділянку № 7, розташовану на території [PERSON] селищної ради площею 2,5 га вартістю 37 4444,92 грн., її цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нотаріус правомірно відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку у звязку з тим, що правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Зазначений державний акт відповідно до вимог статті 215, 25 ч.4 ЦК України слід визнати недійсним, як такий , що виданий після смерті фізичній особі. Позивачка являється спадкоємцем за законом, що підтверджено свідоцтвом про її народження та одруження, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 968545 виданий на імя [PERSON] 27 лютого 2007 року [PERSON] районною державною адміністрацією з кадастровим номером 6820655100170020007 слід визнати недійсним, а за [PERSON] слід визнати право на спірну земельну ділянку на підставі ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем нерухомого майна за законом.

Outcome: approved