Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (надалі ДП «МТП «Чорноморськ») звернулось до суду з позовом (а.с.1-3) до [PERSON] в якому мотивуючи, тим що відповідачу була надана чергова відпустка, в подальшому відповідач надав заяву про припинення трудового договору за угодою сторін. Після проведення розрахунків по заробітній платі у вересні 2015р. у звязку з припиненням між позивачем а відповідачем трудового договору було встановлено наявність заборгованості відповідача перед ДМ «МТП «Чорноморськ» у розмірі 1432,39 грн.. яку позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача та судові витрати. Представник позивача на судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд, розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач на судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Так як відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи та від нього не надійшло повідомлень про причини не явки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] був прийнятий водієм автотранспортних засобів Автобази ДП «ІМТП» з 19.01.2010р., що підтверджується витягом з наказу №19/к від 14.01.2010р. (а.с.7). Згідно наказу №987 (а.с.8), [PERSON] була надана чергова відпустка з 10.02.2015р. по 11.03.2015р. На підставі наказу №1771 від 13.03.2015р. [PERSON] була надана чергова відпустка строком на 14 календарних днів з 12.03.2015р. по 25.03.2015р. (а.с.9). Наказом №169/о-1 від 25.03.2015р. трудовий договір між ДП «ІМТП» та [PERSON] був припинений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.11). Ст.22 ЗУ «Про відпустки» передбачає, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Ст.127 КЗпП України передбачає, що відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію. Ст.1212 ЦК України передбачає, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно довідки форми 2 (а.с.14) [PERSON] має заборгованість перед позивачем у розмірі 1432,39 грн. Враховуючи, що відповідач припинив трудовий договір з позивачем до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку то з нього підлягає стягненню 1432,39 грн. (дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року), а тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №899 від 24.03.2017р. (а.с.4) позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved