Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він звернувся до Лубенського обєднаного управління пенсійного фонду Украхни з приводу призначення йому пенсії, надавши відповідні документи, але в оформленні йому пенсійної справи було відмовлено через виправлення в трудовій книжці дати його народження, а саме з неправильної дати 20 січня на правильну 20 березня. В дійсності він народився 20 березня 1961 року, що підтверджується його свідоцтвом про народження, паспортом, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, копією трудової книжки, в якій зазначено його прізвище, імя та по батькові. Неправильний запис щодо дати його народження внесено в трудову книжку ще на початку його трудової діяльності у колгоспі імені Мічуріна, 11 квітня 1979 року, посадовою особою колгоспу. На даний час він не має можливості здійснити виправлення помилки, оскільки колгосп був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство, реєстрацію якого було скасовано, після чого були створені ТОВ та СТОВ, без правонаступництва, що і змушує його звернутись до суду із даною заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки. Прохав суд встановити факт належності йому [PERSON] трудової книжки колгоспника із правильним записом в ній дати його народження 20 березня 1961 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа Лубенське обєднане управління пенсійного фонду в судове засідання свого представника не направило, звернулись до суду з заявою в якій прохали справу розглядати без участі їх представника, покладаючись на розсуд суду. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні було встановлено, що заявник [PERSON] звернувся до Лубенського обєднаного управління пенсійного фонду України для призначення йому пенсії. При цьому він надав відповідні документи, але в оформленні йому пенсійної справи було відмовлено через виправлення в трудовій книжці дати його народження, а саме з неправильної дати 20 січня на правильну 20 березня. Заявник стверджує, що в дійсності він народився 20 березня 1961 року, що підтверджується його свідоцтвом про народження, в якому зазначено про те, що в книзі реєстрації народжень №20 від 03 квітня 1961 року зроблено відповідний актовий запис №10, про те, що [PERSON] народився 20 березня 1961 року (а.с.10). Також даний факт підтверджується паспортом громадянина [PERSON], в якому дата його народження значиться як 20 березня 1961 року (а.с.7-8). Крім того, в трудовій книжці колгоспника №374, щодо належності якої заявнику у Лубенського обєднаного управління пенсійного фонду України виникають сумніви, зазначене прізвище , імя та по батькові заявника [PERSON]. Неправильний запис щодо дати народження заявника внесено в трудову книжку ще 11 квітня 1979 року, посадовою особою колгоспу імені Мічуріна. На даний час заявник не має можливості здійснити виправлення помилки, оскільки колгосп був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство, реєстрацію якого було скасовано, після чого були створені ТОВ та СТОВ, без правонаступництва, що і змусило [PERSON] звернутися із даною заявою до суду за захистом своїх прав. Така невідповідність дати народження заявника у трудовій книжці унеможливлює призначення йому пенсії. Суд вважає факт належності [PERSON] трудової книжки колгоспника №374, із неправильним зазначенням дати його народження як 20 січня1961 року доведеним.

Outcome: approved