Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Дочірнє підприємство «Верховина-1» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод в користуванні майном. До початку розгляду справи по суті позивачем було зменшено позовні вимоги і позивач просив суд позов в частині усунення перешкод в користуванні майном залишити без розгляду. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 6 березня 2014 року позов дочірнього підприємства «Верховина-1» в частині усунення перешкод в користуванні майном було залишено без розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» та дочірнім підприємством «Верховина-1» було укладено договір-купівлі продажу виробничого обладнання № 01/03-2 від 1 березня 2011 року. Відповідно до умов даного договору товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» передало у власність дочірньому підприємству «Верховина-1» виробниче обладнання, а саме олійницю та млин, а позивач прийняв дане майно та сплатив його вартість відповідно до умов договору. Факт передання придбаного майна підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 1 березня 2011 року, який є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу. Дане майно знаходиться в будівлі по [ADDRESS], що також підтверджується протоколом обшуку від 21 квітня 2013 року. Нерухоме майно на підставі договору оренди від 1 березня 2011 року по [ADDRESS] знаходилось в користуванні позивача. Згодом позивачу стало відомо, що відповідно до акту прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що належало на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Вікторія», переможцем прилюдних торгів став [PERSON], який набув право власності на нерухоме майно по [ADDRESS]. Жодних документів на підтвердження права власності на рухоме майно, яке належить дочірньому підприємству «Верховина-1» відповідач не має. Разом з тим, [PERSON], як новий власник нерухомого майна, перешкоджає у доступі на територію об'єкта по [ADDRESS] та позивач не має можливості отримати в своє розпорядження спірне майно, власником якого воно є. Тим самим відповідач фактично привласнив спірне майно, чим порушив права позивача, як власника даного майна. На підставі вищевикладеного дочірнє підприємство «Верховина-1» просило суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] та передати дочірньому підприємству «Верховина-1» майно, а саме виробниче обладнання олійниці та млину: автоваги; бак залізний; бак ракета; вальцювальний верстак; ваги; водогін № 2; водогін № 3; водогін № 6; гречерушка; дробилка ДКУ; електрощит; ємність для масла; жаровню; мощення; насос для перекачки масла; норія верхня подвійна; норія 10/20НТЦ-20; норія верхня стрічкова; вантажник КШП-1; розпилювач; семенорушка; сепаратор зерноочисний; транспортна стрічка; прилад для віджиму масла; фільтрпрес; циклон батарея; шнек лінію; шнек прес попереднього віджиму; щит СООА. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу позивачем було придбано виробниче обладнання, яке знаходиться у нерухомому майні, власником якого є відповідач. Позивач не має доступу до даного майна та не може використати його у власній господарській діяльності. [PERSON] утримує дане майно без будь-яких правових підстав. Позивач не претендує на будь-яке майно, яке належить відповідачу та бажає повернути майно, яке належить йому на праві власності. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували. Суду кожний окремо пояснив, що [PERSON] придбав комплекс будівель та споруд по [ADDRESS]. Майно на якен претендує позивач є невід'ємною частиною будівлі і тому не може бути відокремлено та передано позивачу. Договір, на підставі якого позивач вважає себе власником рухомого майна є недійсним. Також представник відповідача, [PERSON], суду пояснив, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки в позові не наведено ідентифікаційні ознаки спірного майна, що робить неможливим виконання рішення суду і безперечно призведе до порушення прав відповідача. Окрім того, частину майна було знищено внаслідок пожежі, яка сталася в серпні 2014 року, а іншу частину відповідач переобладнав, щоб використовувати його у власній господарській діяльності, також деякого майна взагалі не було на час придбання [PERSON] нерухомого майна. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем знаходження повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу виробничого обладнання № 01/03-2 від 1 березня 2011 року дочірнє підприємство «Верховина-1» є власником виробничого обладнання олійниці та млина, а саме: автоваги; бак залізний; бак ракета; вальцювальний верстак; ваги; водогін № 2; водогін № 3; водогін № 6; гречерушка; дробилка ДКУ; електрощит; ємність для масла; жаровню; мощення; насос для перекачки масла; норія верхня подвійна; норія 10/20НТЦ-20; норія верхня стрічкова; вантажник КШП-1; розпилювач; семенорушка; сепаратор зерноочисний; транспортна стрічка; прилад для віджиму масла; фільтрпрес; циклон батарея; шнек лінію; шнек прес попереднього віджиму; щит СООА, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вартість придбаного майна згідно з умовами договору становить 32 830 грн. (а.с.8-10). Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). Оскільки договір купівлі-продажу виробничого обладнання № 01/03-2 від 1 березня 2011, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» та дочірнім підприємством «Верховина-1» не є нікчемним, а також не визнаний судом недійним (а.с.110-111), дочірнє підприємство «Верховина-1» вважається таким, що набуло право власності на виробниче обладнання олійниці та млина правомірно. Спірне майно - виробниче обладнання олійниці та млина на час звернення позивача до суду та на час розгляду справи судом знаходиться у приміщенні по [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується протоколом обшуку від 21 березня 2013 року, згідно з яким було проведено обшук на території комплексу по [ADDRESS] та зафіксовано наявність спірного майна (а.с.15-18). Власником нерухомого майна, в якому знаходиться спірне майно є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28 лютого 2013 року (а.с.86). В судовому засіданні представники відповідачів також не заперечували факт наявності спірного майна у [PERSON], за виключенням майна, яке було знищено під час пожежі, яка сталася 30 серпня 2014 року. Також на підтвердження наявності спірного майна у відповідача суд приймає до уваги пояснення представників відповідача про те, що спірне майно було переобладнано відповідачем, а повернення спірного майна, зокрема водогону та мощення, призведе до порушення прав відповідача та завдасть йому збитки. Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим [PERSON] суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що він є законним власником або користувачем спірного виробничого обладнання. Доводи представників відповідача про неможливість демонтажу спірного обладнання, оскільки воно є вбудованим, а також понесення відповідачем витрат на переобладнання даного майна і можливе завдання шкоди правам відповідача в наслідок виконання рішення суду про витребування майна, на думку суду, є лише припущенням, на якому не може ґрунтуватися доказування, та не є підставою для відмови в позові. Питання про порядок та спосіб виконання рішення суду про витребування майна із незаконного володіння [PERSON] та повернення його власнику, дочірньому підприємству «Верховина-1», судом не розглядалося, оскільки воно виходить за межі заявлених позовних вимог. На підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про витребування виробничого обладнання олійниці та млину від [PERSON], як від особи, яка без відповідної правової підстави користується ним, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 328 грн. 30 коп., суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved