Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратуризвернувся до суду в інтересах держави в особі Прилуцької центральної районної лікарні про стягнення з відповідача витрат понесених закладом охорони здоров?я на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 10387,74 грн. Позов мотивований тим, що ухвалою Прилуцького міськрайоного суду від 26.04.2018 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Так, досудовим розслідуванням кримінального провадження №12017270210001758 по обвинуваченню [PERSON], у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, встановлено, що 10.09.2017 близько 20 год. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21081 реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною вул.Миру, с.Товкачівка в напрямку м.Ніжин Чернігівської області, неподалік буд.84, розміщеного на вказаній вулиці, порушив вимоги п.п б п.2.3, п.12.1, п.12.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій здійснив зіткнення з велосипедом марки «Україна» під керуванням [PERSON], [INFO], який рухався попереду в попутному напрямку з [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій велосипеда [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 10.09.2017 по 13.10.2017 перебував на стаціонарному лікуванні в Прилуцькій ЦРЛ. Відповідно до довідки, наданої Прилуцькою центральною районною лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON], склали 10 387,74 грн. в зв'язку з чим і подано позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У судове засідання сторонни не з?явилася, проте представник Прилуцької місцевої прокуратуриподав заяву про розгляд справи у його відсутності та уточнив позовні вимоги в частині розрахункових рахунків. Відповідач в судове засідання не з'явився також, проте надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що ухвалою Прилуцького міськрайоного суду від 26.04.2018 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Ухвала не була оскаржена та набрала законної сили, проти чого не заперечують сторони (а.с. 4-6). Відповідно до вказаної ухвали судом установлено, що 10.09.2017 близько 20 год. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною вул.Миру, с.Товкачівка в напрямку м.Ніжин Чернігівської області, неподалік буд.84, розміщеного на вказаній вулиці, порушив вимоги п.п б п.2.3, п.12.1, п.12.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України: не був уважним, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, водій не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу здійснив зіткнення з велосипедом марки «Україна» під керуванням [PERSON], [INFO], який рухався попереду в попутному напрямку з [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій велосипеда марки «Україна» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок у вигляді: травми голови у формі забійної рани та синця в лобній ділянці, травми тулубу у формі закритого перелому тіла лівої лопатки, травми кінцівок у формі уламкових переломів великогомілкової та малогомілкової кісток в нижніх третинах, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Прилуцькій ЦРЛ з 10.09.2017 по 13.10.2017. Відповідно до довідки, наданої Прилуцькою центральною районною лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON], склали 10 387,74 грн. (а.с.7-8). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз'яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Отже, коли в результаті злочинних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який витратив 10387,74 грн. на його лікування, що визнається і самим [PERSON], тому саме така сума повинна бути стягнута з відповідача на користь Прилуцької центральної районної лікарні на відшкодування витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На підставі наведеного,

Outcome: approved