Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви послався на те, що в період з 04.06.1980 року по 11.11.1985 року заявник проходив військову службу в в/ч [NUMBER] в районі Крайньої Півночі пос.Таймилир Якутської АРСР. Даний факт підтверджується архівною довідкою № 18/2/12023 від 29.12.2018 року філіал Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації. В даний час заявник є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , виданого 19.09.2018 року. Однак, при призначенні пенсії період проходження заявником служби в районах Крайної Півночі був зарахований як 1 рік за 1 рік, тобто пільгове обчислення цього періоду не застосовувалось. Заявник звернувся до Козятинського об`єднаного управління пенсійного Фонду України у Вінницькій області для перерахунку пенсії після отримання ним архівної довідки, оскільки в архівній довідці № 18/2/12023 від 29.12.2018 року філіалу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації дата народження вказана невірно 27.06.1958 року, що не відповідає дійсній даті 27.07.1958 року, тому заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності вищевказаної довідки. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак згідно заяви заявлені вимоги підтримує і просить слухати справу без його участі. Козятинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області підтримує обставини викладені у заяві та просить розглядати справу без законного представника управління. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено наступні обставини справи. Так, заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Білоусівка-2 Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 05.04.1979 року він був призваний на строкову військову службу в ряди Збройних сил Радянської Армії. 28.04.1979 року був зарахований в списки військової частини [NUMBER] рядовим солдатом строкової служби. 05.02.1980 року командуванням в/ч [NUMBER] йому було присвоєно звання молодший сержант, 23.05.1980 року йому було присвоєно звання прапорщика. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] по стройовій частині № 118 від 04.06.1980 року, заявника прийняли на посаду фельдшера 290 орлр з щомісячним грошовим забезпеченням. Місце дислокації військової частини [NUMBER] , яка в період 1980-1985 рік входила в склад військової частини [NUMBER] пос.Таймилир Якутська АРСР, віддалена місцевість району Крайньої Півночі. Дану службу заявник проходив до 11.11.1985 року, з цього часу заявнику припинили рахувати строк служби в пільговому обчисленні ( один рік за 2 два роки служби). Факт проходження заявником [PERSON] військової служби і отримання грошового забезпечення в військовій частині [NUMBER] в районі Крайньої Півночі пос.Таймилир Якутської АРСР в період з 04.06.1980 року по 11.11.1985 року підтверджується архівною довідкою № 18/2/12023 від 29.12.2018 року філіал Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації. Даний факт також підтверджується письмовими пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які в своїх поясненнях підтвердили, що [PERSON] дійсно проходив військову службу в рядах Радянської армії в складі військової частини [NUMBER] пос.Таймилир Якутська АРСР, віддалена місцевість району Крайньої Півночі. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документу, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. За таких обставин суд вважає, що факт встановлення належності правовстановлюючого документу підтверджено в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved