Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просить витребувати у [PERSON] на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6323955701:06:000:0001), що розташована за межами населених пунктів Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. Зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.06.2019 № 5102-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, та надано останньому земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6323955701:06:000:0001) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташовану на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. В подальшому вказана земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу № 722 від 05.07.2019р. була відчужена на користь [PERSON] , про що до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 32164778. Наказ № 5102-сг від 20.06.2019 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області є незаконним. Згідно даних Державного реєстру речових прав [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від №11-2914/14-17-сг отримав у приватну власність (право зареєстровано 24.03.2017) земельні ділянки площею 0,8199 га (кадастровий номер 3523880400:02:001:5497) та 1,1 га (кадастровий номер 3523880400:02:001:3541) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Крім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.04.2019 №25-2827/14-19-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Краслянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, та надано [PERSON] земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 7424184300:04:000:1952) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Краслянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 20.06.2019 № 5102-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 21.03.2017 №11-2914/14-17- сг). При цьому, земельні ділянки з кадастровими номерами 3523880400:02:001:5497 та 3523880400:02:001:3541 відчужено [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу [PERSON] (договори купівлі-продажу № 3792 від 06.11.2017 та № 3793 від 06.11.2017), які в подальшому були об`єднані в земельні ділянки 3523880400:02:001:5537 та 3523880400:02:001:5424 відповідно, а також земельна ділянка з кадастровим номером 7424184300:04:000:1952 відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] (договір купівлі-продажу № 538 від 11.06.2019), що свідчить про прагнення [PERSON] приховати відомості про повторне використання права на безоплатне отримання земельної ділянки. Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не використав, незважаючи на наведені вище обставини. Зважаючи на неправомірність отримання [PERSON] земельної ділянки та подальший її продаж [PERSON] , земельна ділянка з кадастровим номером 6323955701:06:000:0001 підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння. Представник Прилуцької місцевої прокуратури у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням правової позиції Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. У письмових поясненнях зазначив, що при безоплатній передачі земельної ділянки законодавцем встановлено обмеження як щодо максимальної норми безоплатної приватизації, так і щодо здійснення такого права один раз по кожному виду. Так, 05.05.2018 року до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява [PERSON] , в якій він просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, з метою подальшого надання у власність. Також він зазначив, що не отримував безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 ЗК України. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За результатами розгляду заяви [PERSON] 16.05.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було видано наказ № 3460-СГ, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. У подальшому, 12.06.2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру з заявою вх.№ Д-7300/0/94-19 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га з кадастровим номером 6323955701:06:000:0001, яка розташована за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області з метою передачі вказаної земельної ділянки, у власність для ведення особистого селянського господарства. До зазначеної заяви було додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витяг з ДЗК. У своїй заяві [PERSON] зазначив, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ст. 121 ЗК України, не скористався. За результатом розгляду заяви [PERSON] та доданими до неї додатками Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було видано наказ 5102-СГ від 20.06.2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі сіножаті площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323955701:06:000:0001) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. У своїй позовній заяві заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури зазначає, що [PERSON] отримав наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.03.2017 №11-2914/14-17-СГ та наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.04.2019 №25-2827/14- 19-СГ про передачу йому земельних ділянок з таким же видом використання - для ведення особистого селянського господарства. З огляду на положення ст.ст. 118, 186, 186-1, ч. 4 ст. 122 ЗК України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області при розгляді заяв [PERSON] діяло у повній відповідності до статті 19 Конституції України та зазначених норм законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 5102-СГ від 20.06.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. Передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі багаторічні насадження площею 2 га (кадастровий номер 6323955701:06:000:0001) для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області. 25.06.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку (номер запису про право власності - 32164778). На підставі договору купівлі-продажу № 722 від 05.07.2019 року зазначена земельна ділянка була відчужена на користь [PERSON] , про що до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 32164778. Суд зазначає, що між сторонами виник спір щодо законності приватизації земельної ділянки та її подальшого відчуження на підставі договору купівлі-продажу. В свою чергу прокурором, з метою захисту інтересів держави, заявлено віндикаційний позов про витребування у відповідача земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п.в ч.3,4 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Згідно п.б ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2 га. Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від №11-2914/14-17-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 24.03.2017) земельні ділянки площею 0,8199 га (кадастровий номер 3523880400:02:001:5497) та 1,1 га (кадастровий номер 3523880400:02:001:3541) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Крім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.04.2019р. №25-2827/14-19-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Краслянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, та надано [PERSON] земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 7424184300:04:000:1952) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Краслянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. При цьому земельні ділянки з кадастровими номерами 3523880400:02:001:5497 та 3523880400:02:001:3541 відчужено [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу [PERSON] (договори купівлі-продажу № 3792 від 06.11.2017 та № 3793 від 06.11.2017), які в подальшому були об`єднані в земельні ділянки 3523880400:02:001:5537 та 3523880400:02:001:5424 відповідно. Земельну ділянку з кадастровим номером 7424184300:04:000:1952 відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] (договір купівлі-продажу № 538 від 11.06.2019). Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не використав. Земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 6323955701:06:000:0001), що знаходиться на території Лозівського району, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, поза волею її власника - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 року у справі № 910/1809/18 сформовано висновок про те, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, в яких на підставі цих рішень виникли права та були надалі відчужені. Зважаючи на неправомірність отримання [PERSON] земельної ділянки та подальший її продаж [PERSON] , суд вважає за необхідне витребувати у останньої спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6323955701:06:000:0001 на користь держави. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача суму сплаченого судового збору на користь позивача.

Outcome: approved