Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

До суду з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав споживача звернувся [PERSON], посилаючись на те, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 25000 гривень. Підставою для звернення стало те, що в 2013 році, банк, не з»ясувавши, ким було отримано кредит на паспорт [PERSON], протягом 2013-2014 рр, фактично змушував його з»являтися до суду у справі за позовом банку про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту, якого фактично [PERSON] не отримував. Зазначені дії банку призвели до моральних страждань позивача, тому він був змушений звернутися до суду відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні позивач та його представник просили суд позов задовольнити, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 25 000 гривень та витрати пов»язані з наданням правової допомоги в сумі 5000 гривень і судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає його необгрунтованим, суду пояснив, що дійсно мали місце події, які викладені в позовній заяві, проте, вини банку перед позивачем немає, оскільки [PERSON] особисто до банку з письмовою заявою про вчинення шахрайства щодо отримання кредиту на його паспорт не звертався, а банк цю інформацію не повинен перевіряти з власної ініціативи. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи та судового провадження за позовом банку, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 16 січня 2014 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 26 201,90 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.05.2014 року зазначене рішення було залишено без змін. Судами, при вирішенні спору за позовом банку, було встановлено, що [PERSON] кредиту у ПАТ КБ «Приватбанк» не брав, кредитної угоди не підписував, оскільки інша (невідома) особа, скориставшись паспортом [PERSON], який він втратив, отримала в 2006 році на цей паспорт кредит. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за нявності її вини. Відповідно до загальних підстав відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування моральної шкоди підлягають -наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинниго зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Наявність моральної шкоди позивач та його представник в судовому засіданні пояснювали та доводили самим фактом подачі банком позову до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості та довідкою від 14.10.2014 року Вузлової лікарні м.Фастова про те, що в листораді 2013 року [PERSON] звертався до лікаря невропатолога, має неврозоподібний стан та йому призначене лікування. Суд, критично відноситься до поданих доказів, оскільки, на думку суду, вони, в розумінні ст. 57,58 ЦПК України, є такими, що жодним чином не підтверджують наявність моральної шкоди, завданої позивачу. Щодо протиправної поведінки заподіювача шкоди (банку) та наявність причинниго зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою, то суд вважає, що позивачем взагалі не доведено таких підстав відповідальності, оскільки, згідно вимог ЗУ «Про захист прав споживача», на який посилається представник позивача, позивач [PERSON] взагалі не був і не є споживачем послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Статею 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено повний перелік випадків порушень прав споживача. Статус споживача в цьому законі обумовлюється наявністю відносин між стороною, яка надає послуги та стороною, яка їх отримує. Проте, відповідач і не міг ніяким чином порушити права [PERSON], як споживача, оскільки останній ніколи і не був споживачем послуг ПАТ КБ «Приватбанк», тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав споживача, в даному випадку, виходить за межі правового поля. Щоди вини ПАТ КБ «Приватбанку», то дана підстава не доводилась позивачем і не підтверджена жодним документальним доказом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушенням прав споживача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відсутні і підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та судовий збір.

Outcome: dismissed