Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Законний представник неповнолітнього позивача звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом та просить суд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 травня 2013 року, визнати право власності за [PERSON], 29 вересня 2005 року, на земельну ділянку № 330 площею 6,91 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. В подальшому до початку розгляду справи по суті представником позивача було подане клопотання про зміну предмету позову, яке було задоволено і в остаточній редакції позовних вимог позивач просить суд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 травня 2013 року, визнати право власності за [PERSON], 29 вересня 2005 року, на земельну ділянку кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Свої позовні вимоги законний представник позивача обгрунтовує тим, що 02 травня 2015 року помер [PERSON], який є батьком позивача, і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка належала на праві власності померлому на підставі Договору міни від 23 жовтня 2012 року, у встановлені законодавством строки вона звернулася до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини від імені та в інтересах малолітнього [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а тому за захистом прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього сина, змушена звернутися до суду з даним позовом. Законний представник позивача будучи повідомленою належним чином про день, час та місце судового розгляду просила проводи судовий розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що підтримує позовні вимоги викладені в заяві про зміну предмету позову (а.с. 216). Від відповідача [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника (а.с. 31, 228). Від відповідача [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника (а.с. 91, 197). Представником третьої особи [PERSON] [PERSON] після зміни позивачем предмету позову, яка була прийнята судом до розгляду, була подана заява про розгяд справи у їхню відсутність, оскільки згідно змінених позовних вимог права та охоронювані законом інтереси його довірителя не порушуються (а.с. 189). Служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області будучи повідомленою належним чином про день, час та місце судового розгляду справи в судове засідання свого представника не направила та просила проводи судовий розгляд справи проводити у її відсутність їхнього представника (а.с. 226). Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2005 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 7). 02 травня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 8). [PERSON] Договору міни від 23 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], реєстровий № 985, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 148). З п.п. 4.2., 4.3. п. 4 Договору міни від 23 жовтня 2012 року вбачається, що цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Право власності на земельні ділянки посвідчується цим договором. Додатком до примірника договору є Державні акти на право власності на відповідні земельні ділянки. З досліджених судом матеріалів справи невбачається наявність у померлого 02 травня 2013 року [PERSON] інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, окрім малолітнього [PERSON], які б звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спащини та наявність заповіту на інших осіб яким би він заповідав спірну земельну ділянку, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи (а.с. 42-55, 75), а також даними копії погосподарської книги, з якої вбачається, що батько [PERSON] [PERSON] помер 02 лютого 2002 року (а.с. 93, 101). Постановою державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 15 листопада 2013 року, було відмовлено [PERSON] в особі законного представника у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька [PERSON], померлого 02 травня 2013 року (а.с. 6). Стаття 6 СК України встановлює, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти рокі в. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1260 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодеку, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2013 року із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON]В, який помер 02 травня 2013 року від імені малолітнього сина [PERSON], 29 вересня 2005 року, звернулася його мати [PERSON] (а.с. 116). [PERSON] статті 2 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З матеріалів справи вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку права на яку він набув на підставі Договору міни від 23 жовтня 2012 року (а.с. 147, 199, 200). Суд вважає, що відсутність факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набув [PERSON] на підставі Договору міни від 23 жовтня 2012 року не може свідчити проте, що він не набув взагалі прав на це майно, а тому земельна ділянка кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в силу положень ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини, що залишилася після його смерті, а тому його спадкоємець має права на її успадкування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька у виді земельної кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. [PERSON] ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять, що позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого батька, і є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька, у виді земельної ділянки кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, незважаючи на відсутність у нього оригіналів правовстановючих документів на неї. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості. [PERSON] ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~ Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 8 липня 2011 року «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача з позовом до суду) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. В п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами та доповненнями від 25 вересня 2015 року) зазначається, що статтею 7 Закону № 3674-VIврегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України № 3674-VI від 8 липня 2011 року «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. [PERSON] з технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки від 02 грудня 2015 року вбачається, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер: 3523184000:02:000:0653, площею 0,10 га., становить 2999,00 грн. (дві тисячі дев»ятсот дев»яносто девять гривень 00 коп.). Таким чином позивачу в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 8 липня 2011 року «Про судовий збір» при звернення до суду з позовом необхідно було сплатити судовий збір лише в розмірі 243,60 грн.. Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що законним представником позивача було сплачено судовий збір на загальну суму 2143,60 грн. (дві тисячі сто сорок три гривні 60 коп.) згідно 2-х (двох) квитанцій: від 04 лютого 2015 року на суму 243,60 грн. та від 17 квітня 2015 року на суму 1900,00 грн. квитанція № 0.0.374661687.1. Таким чином, судом встановлено, що законним представником позивача було зайво сплачено судовий збір в розмірі 1900,00 грн. (одна тисяча дев»ятсот гривень 00 коп.), тому підлягає поверненню законному представнику позивача, оскільки він просить його повернути (а.с. 182, 216). Судом встановлено, що відповідачі у справі ([PERSON] сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області та [PERSON] сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області) не порушували права власності [PERSON] на спірне нерухоме майно, що залишилося після смерті його батька, [PERSON], оскільки підставою звернення до суду з позовом стало те, що у позивача та його законного представника відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а не те, що відповідачі у справі порушують або оспорюють право власності позивача, тому судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі викладненого,

Outcome: approved