Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Заявник [PERSON] 21.03.2019 року звернувся у суд із заявою, в якій просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS], виданий 22.05.1989 року виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів на імя [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 22.03.2019 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження із визначенням дати судового засідання. Розгляд справи відбувся 15.05.2019 року, без учасників справи. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON], якій за життя на праві власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS]. Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме Свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів 22.05.1989 року на підставі рішення виконкому № 115 від 18.05.1989 року та зареєстрованому Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22.05.1989 року за реєстровим № 93, допущена помилка у прізвищі матері, зокрема замість «[PERSON]» зазначено прізвище «[PERSON]», що не відповідає дійсності. На даний час заявник є єдиним спадкоємцем усіх прав та обовязків після смерті матері, у тому числі й на вищевказане домоволодіння, за заповітом. Однак, заявник не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, так як у правовстановлюючому документі на житловий будинок, котрий належав матері на праві власності, допущено помилку. За таких обставин, заявник за захистом своїх спадкових прав був змушений звертатися до суду. Заявник та його належно уповноважена представник адвокат Ференц О.І. у судове засідання не зявилися, однак зазначена представник подала суду клопотання вх. № 2216 від 15.05.2019 року, в якому вимоги заяви підтримала повністю, просила таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені, а розгляд справи проводити без її участі та без участі заявника. Заінтересована особа Унятицька сільська рада Дрогобицького району Львівської області у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, однак до початку судового засідання подала до суду клопотання вх. № 2088 від 10.05.2019 року, в якому просила розгляд заяви проводити у відсутності такого представника, вимоги заяви підтримує, не заперечує проти її задоволення. Таким чином, у судове засідання не зявилися усі учасники справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. З метою зясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати заявника [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 27.11.2009 року Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області (копія знаходиться у справі, а. с. 3). У свою чергу, родинний зв'язок між заявником та померлою [PERSON] стверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00022186201, сформованого 21.02.2019 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (копія міститься у справі, а. с. 5). За життя матері заявника на праві особистої власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS]. Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме Свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів 22.05.1989 року на підставі рішення виконкому № 115 від 18.05.1989 року та зареєстрованому Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22.05.1989 року за реєстровим № 93 (копія міститься у справі, а. с. 7), прізвище власника зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». Суду заявником надані у належно засвідчених копіях заповіт [PERSON] від 27.11.1991 року (а. с. 4), Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 54192639 від 22.11.2018 року (а. с. 6), Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а. с. 9), Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а. с. 10), а також вищевказане свідоцтво про смерть, де прізвище матері заявника значиться як «[PERSON]». Відтак, у згаданому вище правовстановлюючому документі на обєкт нерухомого майна допущена помилка у прізвищі власника, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». В силу п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як розяснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Судом беззаперечно встановлено, що організація, котра свого часу видала правовстановлюючий документ [PERSON] на належний їй житловий будинок у [ADDRESS], немає можливості внести до нього відповідні виправлення у прізвищі власника. Крім того, як уже йшлося вище, [PERSON] [INFO] померла. У свою чергу заявник, як уже йщлося вище, є єдиним спадкоємцем прав та обовязків після смерті своєї матері за заповітом. Заявник не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, так як у вищевказаному правовстановлюючому документі на житловий будинок, допущено помилку. Відтак, факт належності особі правовстановлюючого документа може бути встановлений у порядку окремого провадження. У цей-же час, згідно з розясненнями, котрі містяться у пункті 18 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання. В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. За таких обставин, виходячи з інтересів особищодо захисту її спадкових прав, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів 22.05.1989 року на підставі рішення виконкому № 115 від 18.05.1989 року та зареєстрованого Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22.05.1989 року за реєстровим № 93, - [PERSON], яка померла [INFO], а ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків заявника, зокрема буде служити підставою для реалізації заявником свого права на спадщинупісля смерті матері у спосіб, встановлений законом.

Outcome: approved