Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Заявник 01.06.2020 звернувся до суду з указаною заявою та просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 (день проголошення незалежності України), що є необхідним для оформлення громадянства України за територіальним походженням. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він 07.07.1960 народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. У 1975 році закінчив Криворізьку ЗОШ І-ІІІ ступенів № 82, після чого вступив до Криворізького ПТУ № 9, яке закінчив 1978 року. Був зареєстрований з 1978 року по 2003 рік в [ADDRESS] . У період з 1978 року по 1995 рік працював на різних посадах на підприємствах в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що підтверджується копією трудової книжки. Заявник також вказував, що був документований паспортом громадянина СРСР, при цьому, його заміну у встановленому законом порядку своєчасно не здійснив. Звернувшись 02.04.2020 до Криворізького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою анкетою про оформлення паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, отримав відповідь про зупинення розгляду його заяви. Крім того, йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991. Заявник [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористався. Присутній у судовому засіданні представник заявника, [PERSON] , вимоги за заявою підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, встановивши факт постійного проживання [PERSON] на території України, станом на 24.08.1991. Представник Криворізького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, яка підтверджена доказами. Суд, вислухавши представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Як встановлено судом, заявник [PERSON] народився [INFO] , в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 27.09.2004 (а.с.7). Згідно з довідкою Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 82 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 18.05.2020 № 170, [PERSON] закінчив 8 класів у 1975 році, здобувши базову середню освіту, після чого, вступив до Криворізького ПТУ № 9, яке закінчив у 1978 році, здобувши спеціальність монтажника конструктора (а.с.19,9 зворот) Заявник, по досягненню 16 років, відповідно до заяви про видачу паспорта, документований 20.01.1978 паспортом громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року, серії [NUMBER] , виданого Інгулецьким РВВС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до даних трудової книжки заявника серії [NUMBER] (а.с.9-14), [PERSON] у період з 25.07.1978 по 28.04.1995, постійно працював постійно працював, на різних посадах та підприємствах в Кривому Розі Дніпропетровської області. Як засвідчують дані з поквартирної книги (а.с.17), з 1978 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстраційного обліку 23.12.2003, через втрату права на житло. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться, паспортом України на території Дніпропетровської області не документований. Згідно з довідкою Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 04.06.2020 № 435 (а.с.23), [PERSON] проживає без реєстрації на території Широківської сільської ради за адресою: [ADDRESS] Заявник [PERSON] станом на час розгляду вказаної цивільної справи не провів заміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України. Згідно з реєстраційними базами відділу громадянства Департаменту консульської служби та дипломатичних і консульських установ України, станом на 07.11.2019 інформація про звернення [PERSON] , [INFO] , з клопотанням про вихід з громадянства або набуття громадянства України, відсутня. При зверненні [PERSON] 02.04.2020 із заявою до Криворізького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про оформлення йому паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, останньому надано письмову відповідь про припинення розгляду його заяви анкети № 4652917 від 02.04.2020, а також повідомлено про тимчасову відмову в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, через відсутність підтвердження реєстрації його місця проживання, недійсність паспорта колишнього СРСР, зразка 1974 року, яким він був документований. Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Пунктом 44 цього Порядку встановлено, що разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України, їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних\~осіб,\~державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту,\~якийне суперечить закону. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991, при цьому встановлення такого факту надасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved