Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 35, розташований по вул. Зарічанській в с. Адамівка Віньковецького району в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 18 травня 2018 року. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця вона відповідним чином прийняла спадщину . Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із надвірними будівлями. Однак, їй було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні оригінали документів що підтверджують право власності на спадкове домоволодіння. В судове засідання позивач та її представник не зявилися. На імя суду представник позивача надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги задовольнити. \~\~Представник відповідача [PERSON]\~сільської ради\~Віньковецького району\~Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву, в якій визнав вимоги позивачки. Справа, розглядалась без його участі. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що\~ позов\~ підлягає\~ до задоволення. Дослідивши надані сторонами докази, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 травня 2018 року помер [PERSON] в с. Адамівка Віньковецького району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 327276, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 63. Він був власником домоволодіння № 35, розташованого по вул. Зарічанській (колишня вул. Жовтнева рішення сільської ради про зміну вулиці № 13/5/2016) в с. Адамівка Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджено договором купівлі-продажу будинку, посвідченим секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради 10.03.1984 року. На підставі цього договору, відповідно до ст.101 ЦК УРСР, він набув права особистої власності на зазначений будинок. Позивач належним чином прийняла спадщину після померлого 18 травня 2018 року [PERSON], отримавши 20.11.2018 року нотаріально засвідчене свідоцтво про право власності на земельну ділянку, що підтверджується копією спадкової справи ( а.с. 38- 49). Позивач у встановленому порядку не може оформити право власності на даний житловий будинок, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів (не зареєстровано нерухоме майно) на нього, що підтверджено повідомленням приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу № 230/02-31 від 22.11.2018 року. Те,\~що [PERSON] володів будинком на праві особистої, а після 1991 року на праві приватної власності підтверджується зазначеним вище договором купівлі-продажу та довідкою № 849 (витягом із погосподарської книги) [PERSON] сільської ради, а також технічним паспортом виданим в 1989 році на його імя. \~\~Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. \~Згідно\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ Ч.1\~ст. 1297 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обовязків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини\~ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обовязки щодо обєктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обовязки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати обєкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. При вирішенні спору, суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав, що згідно положень ч. 2\~ст. 82 ЦПК України\~є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Відповідно до приписів\~ст. 41 Конституції України\~та ст.ст.\~316,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved