Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до територіальної громади Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, треті особи Друга Лубенська державна нотаріальна контора в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори, відділ держгеокадастру у Гадяцькому районі, Гадяцька районна державна адміністрація про визнання права на земельну ділянку площею 3,28 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] та належало йому, як спадкоємцю після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка належала їй на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виготовленого на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 06.02.1997 року № 42 . У своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона, її чоловік [PERSON] та мати чоловіка - [PERSON] проживали [ADDRESS]. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « імені Шевченка», площею 3,28 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що розташована на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, про що їй на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 06.02.1997 року № 42 був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], але за життя [PERSON] не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеного права на вказану земельну частку (пай), яку фактично прийняв її син [PERSON], так як проживав разом з нею на момент її смерті і фактично вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, але спадщину не оформив. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на право на вказану земельну ділянку. Позивачка звернулася до Другої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та оформила спадщину на житловий будинок та грошові заощадження, які залишились після смерті чоловіка. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій просила її позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача територіальної громади Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надали письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечують. Представник третьої особи Другої Лубенської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву в якій не заперечували щодо задовлення позовних вимог позивача, просили суд справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи відділу держгеокадастру у Гадяцькому районі до суду не з'явився, надали суду письмову заяву в якій просили суд справу розглянути без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Гадяцької районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву в якій не заперечували щодо задовлення позовних вимог позивача, просили суд справу розглянути без участі їх представника. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 06.02.1997 року № 42 належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « імені Шевченка» площею 3,28 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що розташована на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, про що їй на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 06.02.1997 року № 42 був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який їй за життя не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі № 31-28-99.4-77/21-16 від 02.02.2016 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого [INFO] Засульською сільською радою Лубенського району Полтавської області. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] не встигла до своєї смерті отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) на виділену їй рішенням Гадяцької райдержадміністрації від 06.02.1997 року № 42 на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « імені Шевченка» площею 3,28 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай). Таким чином, судом встановлено , що [PERSON] мала право на вищевказану земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищезазначену земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) померлого. [PERSON] був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 22.12.1955 року райвідділом ЗАГС м. Гадяч . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищезазначену земельну ділянку, яке фактично прийняв її син [PERSON], так як на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований разом з нею і фактично вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Засульської сільської ради Лубенського району № 607 від 22.02.2016 року. Статтею 346 ч.1 п.11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця, діти спадкодавця та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 16.07.2011 року виконавчим комітетом Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Після його смерті залишилась спадщина складається з права на вищезазначеної земельну ділянку, яке фактично прийняла його дружина [PERSON], так як на момент смерті чоловіка проживала та була зареєстрована разом з ним, що підтверджується довідкою виконкому Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області № 619 від 24.02.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Позивачка оформила спадщину на житловий будинок та грошові заощадження, які залишились після смерті чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Юрченко М.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1290. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved