Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Заявник - [PERSON] 17.02.2020 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій просить суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , видане 27.07.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на ім`я: « [PERSON] », належить - [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона - [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.07.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. 20 серпня 2008 року Київським РВ у місті Одесі ГУДМС України в Одеській області на її ім`я були видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому її по-батькові зазначено, як: « [PERSON] ». Однак, у свідоцтві про право власності на вищевказану квартиру, прізвище вказано, як: « [PERSON] ». Внаслідок різного написання її даних, як фізичної особи, у правовстановлюючих документах на належне їй майно та у правовстановлюючому документі, який посвідчує особу, а саме - паспорті громадянина України, вона - [PERSON] позбавлена підтвердити своє право власності на вищевказане майно, а також вільно здійснювати розпорядження ним. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з відповідною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. У судовому засіданні призначеному на 10.06.2020 року заявниця заяву підтримала та просила суд задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні стосовно вирішення заяви поклалась на розсуд суду. Заслухавши сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що 08 жовтня 1992 року Відділом ЗАГСу Київського РВК м. Одеси складено актовий запис №1627, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому дані про особу зазначено російською: « [PERSON] ». 27 липня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, на підставі розпорядження від 27 липня 1993 року за №16817, було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] , на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках. Вказане свідоцтво було зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №4-3617. Право часткової власності за вказаними особами на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 02 березня 1994 року, що підтверджується відповідним записом на зворотній сторінці свідоцтва, с записом за №62пр.-стр.30-р.296. В подальшому Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради винесено розпорядження за №783 від 22.12.2004 року, яким внесено зміни у вказане розпорядження органу приватизації №16817 від 27.07.1993 року та у свідоцтво №4-3617 від 27.07.1993 року про право власності на житло, а саме: оформити приватизаційні документи на квартиру [ADDRESS] , в спільну часткову власність, в рівних частках кожному, а також в частині написання по батькові неповнолітньої [PERSON] , вказавши: « [PERSON] ». На підставі вказаного розпорядження, у свідоцтво про право власності на житло від 27 липня 1993 року за №4-3617 було внесено виправлення щодо по батькові [PERSON] , як: « [PERSON] », замість: « [PERSON] ». 20 серпня 2008 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з існуванням розбіжностей в написанні по батькові заявника у правовстановлюючому документі, який посвідчує дані про особу, та вказаному правовстановлюючому документі на нерухоме майно, заявниця - [PERSON] була вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту, оскільки позбавлена права належним чином користуватись своїм правом володіння та розпорядження стосовно належної їй на праві власності частки нерухомого майна. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов до висновку, що факт належності[PERSON] - свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого 27 липня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, на підставі розпорядження від 27 липня 1993 року за №16817, у тому числі на ім`я: [PERSON] , слід вважати встановленим, що в свою чергу викликано у зв`язку з різним написанням її даних у правовстановлюючих документах з підстав різного перекладу, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved