Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Заступник прокурора м. Чернігова у травні поточного року звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Чернігівської міської ради, [PERSON], в якому уточнивши позовні вимоги згідно заяв від 01.07.2014 року та від 02.07.2014 року (а.с.87,88) просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №233147, виданий [PERSON], на земельну ділянку загальною площею 0,0465 га, розташовану у [ADDRESS], який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 22.03.2012 року за №741010001000994 та у відділі кадастру управління Держкомзему у м. Чернігові 26.04.2012 року, нормативно грошова оцінка якої становить 66923,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року розділено земельну ділянку домоволодіння по [ADDRESS], визнано право власності по 1/2 частині вказаної ділянки за [PERSON] та [PERSON] (по 1139 кв.м. за кожним та по 6,0 кв. м. ділянки спільного користування кожному власнику) відповідно до висновку повторної судової будівельно - технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово - промислової палати №С-56 від 25.04.2009 року. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №233147. Згідно плану меж земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 7410100000:02:026:5805), остання є цілісною, займає площу 0,0465 га та не розділена ділянкою загального користування - 12 кв.м., як це було передбачено рішенням суду. Проведеною Державною інспекцією сільського господарства перевіркою на місцевості (акт №000268 від 09.12.2013 року) встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у власності [PERSON] з усіх сторін огороджена парканом, має неправильну конфігурацію. Заступник прокурора м. Чернігова у позові зазначив, що внаслідок таких дій відповідачки [PERSON] позбавлений можливості користуватися ділянкою спільного користування, фактично не має доступу до земельної ділянки площею 482,2 га, право власності на яку визнано за ним рішенням Апеляційного суду Чернігівської області, яку він використовує як город. Заступник прокурора м. Чернігова просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Крім того, Заступником прокурора м. Чернігова у поданій 08.05.2014 року в інтересах [PERSON] позовній заяві окрім вимоги про визнання недійсним державного акту ставилася вимога про зобов'язання відповідача [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні частиною земельної ділянки спільного користування площею 12 кв.м. у [ADDRESS], яка визначена рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року, шляхом знесення паркану розміщеного між точками позначеними літерами Ц-Ф та Н-О. Проте, оскільки відповідач [PERSON] добровільно демонтувала паркан, що підтверджується актом від 01.07.2014 року на а.с.86, а тому прокурор та позивач подали заяви про зменшення позовних вимог, в яких виключено вимогу зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану. Прокурор та позивач в судовому засіданні позов підтримали. При цьому прокурор наполягав на визнанні недійсним державного акту, оскільки хоча рішенням Чернігівської міської ради від 31.07.2014 року і задоволено клопотання [PERSON] щодо вилучення з її власності земельної ділянки площею 0,0012 га, проте державний акт має бути визнаний недійсним з дня його видачі для забезпечення відновлення порушених прав позивача. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що не з вини відповідача відбулося включення ділянки спільного користування розміром 12 кв.м. до загальної площі землі згідно державного акту про право власності на землю. В цьому винна організація, що здійснювала розроблення технічної документації. Проте, відповідач у добровільному порядку звернулася до Чернігівської міської ради із заявою про поділ земельних ділянок та вилучення у порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України з її власності земельної ділянки, яка була помилково включена при виготовленні технічної документації. Представник Чернігівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернулася до органу місцевого самоврядування із заявою про вилучення з її власності незаконно включеної землі розміром 12 кв.м., а тому порушення усунуто добровільно і підстав для визнання недійсним державного акту немає. Заслухавши пояснення прокурора, сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2009 року скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2009 року. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки та її поділ - задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в межах земельної ділянки площею 1139 кв.м., розташованої в [ADDRESS], на яку [PERSON] 20 жовтня 1997 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю, та виділено її в натурі в наступних межах: від л. А до л. Б - 4,60 м (вздовж вулиці Подвойського); від л. Б до л. В - 12,00 м.; від л. В до л. Г - 5,20 м.; від л. Г до л. Д - 3,50 м.; від л. Д до л. Е - 1,70 м (вздовж вулиці Станіславського); від л. Е до л. Ж - 6,27 м (вздовж вулиці Станіславського); від л. Ж до л. З - 2,50 м.; від л. З до л. А. - 2,30 м.; ділянка спільного користування літ. Ф, Ц, Н, О, Ф площею 6,0 кв.м.; від л. К до л. Л - 22,40 м.; від л. Л до л. М - 12,97 м.; від л. М до л. Н - 21,70 м.; від л. Н до л. О - 1,00 м.; від л. О до л. П - 10,82 м.; від л. П до л. Р - 5,80 м.; від л. Р до л. С - 6,50 м.; від л. С до л. Я - 3,00 м. (вздовж вулиці Станіславського); від л. Я до л. Ю - 3,00 м.; від л. Ю до л. Z - 2,90 м.; від л. Z до л. Ф - 14,32 м.; від л. Ф до л. Ц - 1,00 м.; від л. Ц до л. К - 3.00 м.; площею 570 кв.м., відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № С-56 від 25.04.2009 р. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в межах земельної ділянки площею 1139 кв.м., розташованої в [ADDRESS], на яку йому 20 жовтня 1997 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю, та виділено її в натурі в наступних межах: від л. Д до л. Г - 3,50 м.; від л. Г до л. В - 5,20 м.; від л. В до л. І - 15,20 м. - межа проходить по лінії розділу житлового будинку; від л. І до л. Й - 2,86 м.; від л. Й до л. К - 7,30 м.; від л. К до л. Ц - 3,00 м.; від л. Ц до л. Н - 11,97 м.; від л. Н до л. М - 21,70 м.; від л. М до л. У - 9,23 м.; від л. У до л. Т - 40,00 м. - межа проходить по межі з садибою № 50; від л. Т до л. С - 14,65 м. (вздовж вулиці Станіславського); від л. С до л. Р - 6,50 м.; від л. Р до л. П - 5,80 м.; від л. П до л. О - 10,82 м.; від л. О до л. Ф - 11,97 м.; від л. Ф до л. Z - 14,32 м.; від л. Z до л. Ю - 2,90 м.; від л. Ю до л. Я - 3,00 м.; від л. Я до л. Д - 20,18 м. (вздовж вулиці Станіславського); площею 570 кв.м., з ділянкою спільного користування площею 6,0 кв.м., відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № С-56 від 25.04.2009 р. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №233147, до складу якої відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки увійшла і ділянка спільного користування - 12 кв.м., що була виділена [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду. Статтею 79-1 Земельного кодексу України визначено порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Вказаною статтею передбачено: 1. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; 2. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів; 3. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; 4. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; 5. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок; 6. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок; 7. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування; 8. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру; 9. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї; 10. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі; 11. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру; 12. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь. [PERSON] в судовому засіданні визнала незаконність включення до складу її землі ділянки спільного користування 12 кв.м., а тому 05.06.2014 року уклала договір з багатопрофільним підприємством «Позитив» по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,0465 га, і виділення трьох окремих земельних ділянок площами 0,0145 га, 0,0012 га та 0,0308 га в [ADDRESS], що і було зроблено. Клопотання відповідача [PERSON] задоволено рішенням сесії Чернігівської міської ради від 31.07.2014 року, а тому у її власності на даний час вже не перебуває земельна ділянка площею 0,0012 га., що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 11.07.2014 року за індексними номерами 24137582 та 24153644, згідно яких [PERSON] належать земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,0308 га з кадастровим номером 7410100000:2:026:0190 та площею 0,0146 га з кадастровим номером 7410100000:02:026:0191. За таких обставин, на даний час право власності відповідача [PERSON] на земельні ділянки по [ADDRESS] підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7401331182014, №НВ-7401331172014, витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно №24137647 та №24154025. З даний реєстрів видно, що за [PERSON] не зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0012 га, оскільки вона звернулася до компетентного органу місцевого самоврядування про вилучення з її власності вказавної земельної ділянки. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Заступник прокурора м. Чернігова просить визнати недійсним державний акт на право власності на землю, посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України, яким передбачені підстави визнання недійсними правочинів. Проте, Державний акт на право власності на землю за своїм змістом не є правочином, а є документом, який до видачі відповідних свідоцтв про право власності на нерухоме майно посвідчував право [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0465 га. За таких обставин, враховуючи, що до складу земельної ділянки, що на даний час знаходиться у власності [PERSON] не входить ділянка розміром 12 кв.м., яка згідно рішення суду надавалася для спільного користування сторонам, тобто право позивача відповідачем [PERSON] на час винесення судом рішення не порушено, а тому з підстав, заявлених у позовній заяві, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed