Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

До суду з даним позовом звернулась [PERSON] посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їх повнолітнього сина -[PERSON],1996 р.н., має постійне місце роботи, отримує заробітну плату та може допомагати сину матеріально, аліментів не сплачує, а тому є підстави для стягнення з нього коштів на утримання сина, який є студентом та потребує постійних затрат на навчання. В судове засідання позивачка не з»явилась, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу без її участі в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що не має реальної можливості надавати постійно допомогу під час навчання сина, оскільки має іншу родину, дитину 2013 року народження, в зв»язку з чим знаходиться в декретній відпустці, доходів від підприємницької діяльності не має, по можливості безпосередньо сину кошти дає, коли син звертається за допомогою. Суд вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали та кадані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають повнолітнього сина -[PERSON], 1996 р.народження. Проживання повнолітнього сина разом з позивачкою підтверджено довідкою ОСББ №292 від 14.11.2014 року. Відповідно до Договору про навчання від 30.08.2013 року, [PERSON] є студентом Державного економіко-технологічного універсітету транспорту з денною формою навчання, термін навчання складає чотири роки, з початком навчання -01.09.2013 року. Згідно довідки №1046 від 14.11.2014 року [PERSON] навчається на контрактній формі навчання, вартість якого складає 32000 гривень. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на вищезазначені положення сімейного законодавства, існує три кретерія, згідно з якими, судом може бути розглянуто поданий позов об»єктивно та неупереджено. Щодо проживання повнолітнього сина сторін разом з позивачкою, то суд погоджується з наявністю такої фактичної обставини, яка підтверджена належним доказом (а.с.7). Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів щомісячно до досягнення сином сторін 23 років, то дана позиція позивача не підтверджується документально, оскільки згідно зазначеного вище договору про навчання, яке розпочато 01.09.2013 року і його термін складає чотири роки, тобто - в 2017 році [PERSON] закінчить навчання. Враховуючи, що [PERSON] 1996 року народження, то в 2017 році, йому ще не виповниться 23 років і він можливо далі не буде навчатися. Щодо положення ч.1 ст.199 СК України, де зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем надано суду копію свідоцтва про народження його дочки-[PERSON], яка народилась [INFO] року. Згідно повідомлення про надання державної допомоги сім»ям з дітьми, [PERSON] є отримувачем зазначеної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 130 гривень щомячно і знаходиться в декретній відпустці. Також відповідачем надано суду довідку з Васильківської ОДПІ № 49/14/1701 від 10.02.2015 року, в якій зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець з 28.02.2006 року та згідно податкової звітності доходів від підприємницької діяльності за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року не отримував. До того ж, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 10.02.2015 року прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 7 328,72 гривень. Отже, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що фактично відповідач не має реальної можливості утримувати повнолітнього сина, який навчається, оскільки [PERSON] не має постійного місця роботи, в зв»язку з перебуванням його в декретній відпустці позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати доходи від підприємницької діяльності, а тому надавати матеріальну допомогу на користь позивачки він не може.

Outcome: dismissed