Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що відповідачу [PERSON] на підставі права власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,1882 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:07:003:0078). Також [PERSON] на підставі права власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4201 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:10:001:0060). При цьому, [PERSON] на даний час є громадянином РФ. [PERSON] було викуплено у відповідача [PERSON] вищезазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що було вчинено відповідні розписку та договори купівлі-продажу з актами прийому-передачі земельних ділянок від 08 жовтня 2020 року. При цьому, [INFO] помер чоловік відповідача [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину у вигляді: - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 10,43 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0130308; - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129367; Крім того, [PERSON] набула у власність відповідну земельну ділянку та право на земельну частку (пай) у порядку паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (ріллі) відповідно до норм земельного законодавства, а саме у вигляді: - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129355; - \~ \~ \~ \~земельної ділянки площею 4,3338 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:10:001:0061). При цьому, [PERSON] на даний час є громадянкою Республіки Казахстан. [PERSON] було викуплено у відповідача [PERSON] вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельні частки (паї), про що було вчинено відповідні розписку та договір купівлі-продажу з актом прийому-передачі земельної ділянки від 15 червня 2020 року. Підстави для нотаріального оформлення зазначених вище правочинів відсутні, оскільки дане питання на даний час не врегульовано нормами чинного національного законодавства, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свого майнового права. Таким чином, позивач просить суд визнати дійсними відповідні правочини купівлі-продажу та визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки та право на вказані земельні частки (паї), що раніше належали відповідачам. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, надали до суду аналогічні заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що дійсно відповідачу [PERSON] на підставі права власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,1882 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:07:003:0078). Також [PERSON] на підставі права власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4201 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:10:001:0060) (а.с. 37-45). [PERSON] на даний час є громадянином РФ (а.с. 10-28). При цьому, [INFO] помер чоловік відповідача [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину у вигляді: - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 10,43 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0130308; - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129367; Крім того, [PERSON] набула у власність відповідну земельну ділянку та право на земельну частку (пай) у порядку паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (ріллі) відповідно до норм земельного законодавства, а саме у вигляді: - \~ \~ \~ \~земельної частки (паю) розміром 7,01 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Врубовщик» с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0129355; - \~ \~ \~ \~земельної ділянки площею 4,3338 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:10:001:0061) (а.с. 60-63). При цьому, [PERSON] на даний час є громадянкою Республіки Казахстан (а.с. 73). Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Таким чином, положеннями Земельного кодексу України передбачено набуття іноземними громадянами та особами без громадянства права власності лише на землі несільськогосподарського призначення. Частиною 4 вищенаведеної статті Земельного кодекс України, передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними юридичними особами, підлягають відчуженню протягом одного року. Таким чином, за змістом норм Земельного кодексу України, допускається успадкування земель сільськогосподарського призначення іноземними громадянами та особами без громадянства. При цьому, успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян та повинні бути ними відчужені. Зокрема, частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Отже, за відсутності факту добровільного відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню. [PERSON] було викуплено у відповідача [PERSON] вищезазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що було вчинено відповідні розписку та договори купівлі-продажу з актами прийому-передачі земельних ділянок від 08 жовтня 2020 року (29-36). [PERSON] було викуплено у відповідача [PERSON] вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельні частки (паї), про що було вчинено відповідні розписку та договір купівлі-продажу з актом прийому-передачі земельної ділянки від 15 червня 2020 року (а.с. 56-59). Згідно пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення частини четвертої статті 81 ЗК є імперативним. Примусове відчуження здійснюється виключно на підставі відповідного судового рішення. Таким чином, відчуження у відповідачів зазначених земельних ділянок та набуття їх у власність позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, так як на виниклі між сторонами у даному випадку правовідносини не поширюється пункт 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Лише за таких обставин буде дотримано гарантій права власності на земельні ділянки, передбачені статтею 41 Конституції України та статтею 153 ЗК України, відповідачів, іноземних резидентів, оскільки ніхто не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених законодавством України. З огляду на вищезазначені обставини, позивач є законною власницею вищезазначених земельних ділянок, а також земельних часток (паїв), оскільки набула їх у власність з підстав, що не суперечать закону, у зв`язку з чим, на підставі вищевикладеного, ст.ст.81, 131, 145, 153 ЗК України,

Outcome: approved