Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2018 року, що 13.02.2018 року набрав законної сили, [PERSON], [INFO], визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, на підставі чого засуджено до остаточного покарання у виді штрафу. Судом встановлено, що протягом всього періоду отримання соціальної допомоги одинокій матері, зокрема, в період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, [PERSON] постійно проживала з батьком її дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], [PERSON], з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала спільних дітей, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи, що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тобто передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, всупереч взятих на себе зобов'язань при зверненні із відповідними заявами про призначення їй соціальної допомоги як одинокій матері до управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з корисливих мотивів, з метою отримання матеріального прибутку, шляхом обману приховувала від управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком її дітей - [PERSON], в результаті чого фактично не маючи статусу одинокої матері безпідставно отримала соціальну допомогу, яку передбачено для вказаної категорії населення. В результаті вчинення шахрайських дій [PERSON], фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, отримала грошові кошти в сумі 20083,60 грн. на утримання малолітніх дітей шляхом щомісячного зняття готівки з розрахункового рахунку [NUMBER] «Ощадбанку», чим спричинила державі в особі управління соціального захисту населення Ужгородської РДА матеріальні збитки на суму 20083,60 грн. Заступник керівника прокуратури у позові зазначає, що завдана вказаним кримінальним правопорушенням шкода в розмірі 20083,60 грн. згідно із листом управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації від 22.05.2018 року № 1026/01-27 не відшкодована засудженою. Відтак, враховуючи вищевказані обставини наявні правові підстави для стягнення з відповідача 20083,60 грн. На підставі наведеного заступник керівника прокуратури просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь держави в особі управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 20083,60 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судовому засіданні представник Ужгородської місцевої прокуратури позовні вимоги підтримала повністю, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2018 року (справа № 308/11557/17), що набрав законної сили, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31.10.2017 року між прокурором Куцин Я.М. та обвинуваченою [PERSON], [INFO], у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017070170001384 від 12.10.2017 року. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено їй покарання у виді штрафу. Вказаним вироком відповідача [PERSON] було визнано винною та засуджено за те, що вона, народивши дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], проживала з малолітніми дітьми за адресою [ADDRESS], разом з біологічним батьком дітей - [PERSON]. Однак, при реєстрації народження дітей в органах РАЦС повідомила про відсутність батька, а тому дітей було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Далі, [PERSON], отримавши статус одинокої матері, 14.08.2015 року звернулася із заявою № 40453, 40454 до управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА про призначення їй вказаного виду соціальної допомоги. Будучи обізнаною, що для оформлення соціальної допомоги на дитину одинокій матері необхідно подати заяву за місцем фактичного проживання, витяг з державного реєстру (додаток № 8 до свідоцтва про народження дитини), копії свідоцтв про народження та довідку про склад сім'ї, [PERSON] звернулася до Сюртівської сільської ради із запитом про отримання довідки про склад сім'ї. В подальшому, [PERSON] було видано довідку № 856 без зазначення дати про те, що з нею проживають малолітні діти: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO] Після того, як [PERSON] подала до управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА заяву про отримання соціальної допомоги як одинокій матері, вона була попереджена та взяла на себе під розписку зобов'язання в тому, що у разі змін у складі сім'ї (укладення шлюбу, усиновлення дитини тощо) у період призначення та виплати допомоги, вона зобов'язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері, [PERSON] постійно проживала з батьком її дітей - [PERSON], з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала спільних дітей, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи, що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, умисно, всупереч взятих на себе зобов'язань при зверненні із заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком дітей - [PERSON], фактично не маючи статусу одинокої матері. В результаті шахрайських дій [PERSON], фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з травня 2016 року по жовтень 2017 року, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів незаконно отримала грошові кошти в сумі 20083,6 грн. на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], якими вона заволоділа шляхом щомісячного зняття готівки з розрахункового рахунку № [NUMBER] Ощадбанку, в результаті чого управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 20083,60 грн. У межах зазначеного кримінального провадження цивільний позов потерпілим про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у сумі 20083,60 грн., заявлений не був. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. На підставі наведених положень цивільного процесуального закону заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення з неї матеріальної шкоди у сумі 20083,60 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Наведені положення цивільного законодавства повністю узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, згідно з яким передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідача [PERSON] завдано шкоду державі в особі управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, у сумі 20083,60 грн., що встановлено під час розгляду кримінального провадження та підтверджено обвинувальним вироком суду. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вирок у кримінальному провадженні має преюдиційне значення у даній цивільній справі. Крім того, згідно з роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обов'язковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, факт завдання шкоди у сумі 20083,60 грн. неправомірними діями відповідача [PERSON] є доведеним та не потребує додаткового доказування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної з вини відповідача підтверджується матеріалами справи, а тому, з огляду на встановлені обставини та беручи до уваги, що у межах кримінального провадження цивільний позов не пред'являвся, до цих правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 1166 ЦК України та стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області 20084,60 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved