overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР Паламарчука Павла Вікторовича про госпіталізацію громадянина [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заяву мотивовано тим, що [PERSON] страждає тяжким хронічним психічним розладом, яке обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Без надання психіатричної допомоги стан його здоров'я може суттєво погіршитися. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів належна психіатрична допомога повинна надаватись тільки в умовах стаціонару. Сам [PERSON] в судовому засіданні визнав себе хворим, однак проти примусового лікування відмовився. Представник особи, щодо якої розглядається питання [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, прокурора, представника, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] страждає захворюванням у формі параноїдної шизофренії. 11.08.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонської обласної психіатричної лікарні» Херсонської обласної ради. Комісією встановлено, що він виявляє тяжкий психічний розлад, у формі хронічного психічного захворювання. Поточна госпіталізація пов'язана з погіршенням стану здоров'я хворого: неспокійний, напружений, розлючений. Відмовляється давати про себе інформацію. Впевнений, що відбувається щось незвичайне біля нього, так як оточений двійниками його батьків, які час від часу змінюються. За наслідками огляду Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та дійшла висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливо тільки в умовах стаціонару. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Таким чином, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки необхідність надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР Паламарчука Павла Вікторовича про госпіталізацію громадянки [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заяву мотивовано тим, що [PERSON] страждає тяжким хронічним психічним розладом, яке обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Без надання психіатричної допомоги стан її здоров'я може суттєво погіршитися. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів належна психіатрична допомога повинна надаватись тільки в умовах стаціонару. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: не спить ночами, неадекватна в поведінці і висловлюваннях, конфліктує з родичами, погрожує, зловживає алкоголем, після чого стає агресивна, вважає себе дияволом, стверджує що має місію на землі, сама з собою розмовляє, байдужа до свого зовнішнього вигляду. Являється інвалідом ІІ групи безстроково. 16.01.2018 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонської обласної психіатричної лікарні» Херсонської обласної ради. Комісією встановлено, що вона виявляє тяжкий психічний розлад. Теперішня госпіталізація пов'язана з погіршенням психічного стану. За наслідками огляду Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про лікування [PERSON] в психіатричному стаціонарі. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Таким чином, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки необхідність надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПАТ «Укрелектроапарат», третя особа Комунальне підприємство Хмельницьке бюро технічної інвентаризації з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним розпорядження та свідоцтво про право власності на житло, саме квартири [ADDRESS] з житловою площею 26,2 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він не підтверджував звернення [PERSON] із заявою про передачу нерухомого майна у приватну власність (приватизацією), та не підписував подану [PERSON]О заяву. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Укрелектроапарат» [PERSON], [PERSON] позов визнали у повному обсязі не заперечували проти його задоволення. Наслідки визнання позову відомі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПАТ «Укрелектроапарат», третя особа Комунальне підприємство Хмельницьке бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 30 березня 2014 року він позичив у борг [PERSON] 15 000 гривень під зобов'язання останнього повернути позику до 30 червня 2015 року. На підтвердження укладеного договору позики та взятих на себе зобов'язань [PERSON] написав йому боргову розписку. Строк повергнення боргу минув, проте відповідач відмовляється виконувати свої зобов'язання. За таких обставин просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 15 000 гривень та 3% річних за користування чужими грошима (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України) у сумі 7,4 гривень, а всього 15 007,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що 30 березня 2014 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 15 000 гривень, які зобов'язався повернути до 30 грудня 2015 року. Вказаний факт підтверджується написаною відповідачем власноруч розпискою. Відповідач свої зобов'язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув. За таких обставин просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та 3% річних за 6 днів прострочення у розмірі 7 грн. 40 коп. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно 30 березня 2014 року взяв в борг у [PERSON] 15 000 гривень, які зобов'язався повернути до 30 червня 2015 року, про що особисто написав боргову розписку. Борг до теперішнього часу позивачу він не повернув у зв'язку з відсутністю коштів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову та ухвалити рішення про його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з заявою, в якій зазначив, що він народився 21.02.1966 року та його батьками є [PERSON], а мати [PERSON]. 07 квітня 2015 року його помер, та після його смерті відкрилася спадщина. Разом з цим, у свідоцтві про смерть прізвище батька записано «Куць», що не співпадає з написанням прізвища його батька у свідоцтві про народження, де воно зазначено як «Куц». За таких обставин виникла необхідність у встановленні факту родинних стосунків, а саме що померлий 07.04.2015 року [PERSON] є його батьком. Вказане необхідно для реалізації його прав на спадкування. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила суду, що вона є рідною сестрою заявника, та їхніми батьками є [PERSON] і [PERSON], що записано у їх свідоцтвах про народження. 07 квітня 2015 року помер їх батько, проте у виданому свідоцтві про смерть було невірно написано прізвище батька та зазначено «Куць». Вислухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали, суд вважає що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 21 лютого 1966 року у селі Давидківці Хмельницького району Хмельницької області. З представленого свідоцтва про народження заявника (серія І-БВ № 245843, виданого повторно 20.05.2015 року виконавчим комітетом Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області) вбачається, що його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджено і наданим на запит суду записом акта про народження заявника. Згідно представленого свідоцтва про смерть серія І-БВ № 255229, виданого відділом ДРАЦС по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 08.04.2015 року встановлено, що [PERSON] помер 07 квітня 2015 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає сімю Куц з 1973 року, коли вони стали проживати [INFO], де він був їх сусідом. Батьком заявника є [PERSON], а мати [PERSON]. Також у заявника є сестра [PERSON] та старший брат Володимир. Сестра проживає у м. Хмельницькому, а старший брат живе у Німеччині приблизно з 90-х років. Мати заявника померла у жовтні 2014 року, а батько весною 2015 року. Таким чином наданими та дослідженими судом доказами встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], який помер 07 квітня 2015 року. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Спора про право цивільне не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб. В позові зазначив, що 08 червня 1997 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з дружиною не склалося: у звязку з різними характерами між ними постійно виникали сварки. З 13 травня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. На даний час їх шлюб існує формально. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення,аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що сторони з 13 травня 2015 року не проживають разом, питання щодо розподілу спільного майна вони вирішили добровільно, про що уклали спільний договір. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвали заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 1997 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 636. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання, взаємоповаги один до одного. З 13 травня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та не проживають разом. За таких обставин, а також враховуючи категоричну позицію позивача щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб. В позові зазначив, що 20 листопада 1994 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки. Через це між ними виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми один до одного. З червня 2013 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що їх сімя розпалася остаточно, він не бажає перебувати у шлюбі з відповідачкою. Категорично заперечив проти надання часу на примирення, вважав його неможливим. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвали заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 1994 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому міському відділ реєстрації актів громадянського стану, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений актовий запис № 1937. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання, взаємоповаги один до одного. За таких обставин, а також враховуючи категоричну позицію позивача щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Шевчик». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON]. з позовною заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб. В позові зазначив, що 28 травня 2009 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Між ними часто виникали сварки, непорозуміння, через що з 2013 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. Донька проживає разом з матір'ю та з цього приводу спору не має. Зазначив, що їх шлюб на даний час існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Категорично заперечив проти надання часу на примирення, вважав, що воно не можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову та розірвання шлюбу з позивачем не заперечувала. Також просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 580. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання, з січня 2013 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та перестали проживати разом. За таких обставин, а також враховуючи категоричну позицію обох сторін щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON]. з позовною заявою в якій просив розірвати укладений ним шлюб з [PERSON] В позові зазначив, що 25.10.1992 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. 17.10.2004 року його дружина пішла з сім'ї та з того часу вони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують. За таких обставин, вважає, що їх сім'я розпалася та відновленню не підлягає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позов підтримала просила його задовольнити. Зазначила, що вона є рідною донькою сторін у справі. Між її батьками у 1992 році був укладений шлюб. У 2005 році [PERSON] поїхала з дому до своїх рідних на Харківщину. З того часу батько і мати разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що у 1992 році між нею та позивачем був укладений шлюб. Від шлюбу є спільна донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з позивачем не склалося. У них були різні погляди на життя, інтереси. У 2005 році вона поїхала на Харківщину доглядати своїх батьків похилого віку. Фактично з того часу шлюбні стосунки з позивачем буди припинені. Також зазначила, що у 2013 році вони спробували відновити сімейні стосунки, проте цього не вдалося зробити. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Заперечувала проти надання часу на примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 1992 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому будинку урочистих подій, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 1705. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З 2005 року вони фактично перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved