Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 49/100 часток житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області та земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 6.570 га. розташованої на території Петропавлівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому вони є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки є дітьми померлого. Крім них спадкоємцем першої черги є їх брат і відповідно син померлого [PERSON]. Проте [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що підтверджується його письмовою заявою поданою нотаріусу 09.09.2014 року. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за законом після смерті свого батька, однак нотаріусом постановою від 16.09.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, та через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. З приводу відсутності витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивачі зазначають, що згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 97 від 27.03.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення 23 скликання 26 сесії Петропавлівської селищної ради № 2978 від 29.08.2001 року і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 13.12.2001 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 100577. Позивачі вказують, що внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, вважають, що їх батько був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. З приводу відсутності правовстановлюючого документу на частину житлового будинку, позивачі зазначають, що оригінали правовстановлюючих документів на частину житлового будинку дійсно втрачено, проте в них є копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року та копія ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.1996 року, якими підтверджується право власності батька на 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області. Також позивачі вказують, що за угодою між собою вони розподілили спадкове майно після смерті батька таким чином: [PERSON] приймає спадщину у вигляді 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області, а [PERSON] приймає спадщину у виді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 6.570 га. розташованої на території Петропавлівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Від спадщини у вигляді земельної ділянки та частини житлового будинку вони не відмовлялися, кожен з них фактично прийняв ту частку спадщини, як вони перерозподілили за домовленістю між собою, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та правовстановлюючого документу на частину житлового будинку не можуть оформити спадкове майно на своє ім'я у нотаріальному порядку та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом і відповідно посвідчити письмову угоду про зміну розміру часток у спадщині та як наслідок розпоряджатися спадковим майном на правах власників, а тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 49/100 часток житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області та земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 6.570 га. розташованої на території Петропавлівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 100577 від 13.12.2001 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року серії ССГ № 915906. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки є дітьми померлого. Крім позивачів спадкоємцем за законом першої черги є їх брат і відповідно син померлого [PERSON]. Проте [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що підтверджується його письмовою заявою поданою нотаріусу 09.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON]. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за законом після смерті батька, однак нотаріусом постановою від 16.09.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, та через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2014 року. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 97 від 27.03.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення 23 скликання 26 сесії Петропавлівської селищної ради № 2978 від 29.08.2001 року і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 13.12.2001 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 100577. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, [PERSON] був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оригінали правовстановлюючих документів на частину житлового будинку втрачено, проте в матеріалах справи є копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року та копія ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.1996 року, якими підтверджується право власності [PERSON] на 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. За угодою між собою позивачі розподілили спадкове майно після смерті батька таким чином: [PERSON] приймає спадщину у вигляді 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS], Дніпропетровської області, а [PERSON] приймає спадщину у виді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 6.570 га. розташованої на території Петропавлівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Від спадщини у вигляді земельної ділянки та частини житлового будинку позивачі не відмовлялися, кожен з них фактично прийняв ту частку спадщини, як вони перерозподілили за домовленістю між собою, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved