Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП», в якій позивач просить: визнати недійсним договір про надання послуг № 16012018/212 від 16.01.2018 та стягнути з ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 17550,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.01.2018 між ним та ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» укладено договір про надання послуг № 16012018/212 з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, відповідно до умов якого відповідач приймає на себе всю роботу з організації отримання працевлаштування в державі Норвегія за контрактом 12 місяців, та мав приступити до виконання прийнятих на себе зобов`язань в день підписання та оплати договору, та надати повний об`єм послуг у строки, що не перевищують 10 робочих неділь. У разі несвоєчасного надання послуг повернути усі сплачені кошти у повному обсязі, що були отримані за сплату послуг виконавцем. 16.01.2018 відповідно до квитанції № 0.0.939760369.1 на оплату першого реєстраційного внеску позивачем перераховано 17550,00 грн., однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, передбачені договором послуги не надав. 26.03.2018 він написав представнику відповідача заяву про повернення коштів у зв`язку з невиконанням умов договору, проте кошти відповідачем не були повернуті. 02.02.2021 позивач звернувся з письмовою претензією до відповідача про повернення сплачених коштів, яку відповідач не отримав, поштовий конверт повернувся. Позивач зазначає, що відповідач здійснював діяльність з працевлаштування за кордоном без наявності належної ліцензії, що є підставою для визнання договору недійсним. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 16.01.2018 між ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» (надалі виконавець) в особі Чебаненко Катерини Геннадіївни та [PERSON] (надалі здобувач) укладено договір № 16012018/212 про надання послуг, за умовами якого здобувач доручає, а виконавець приймає на себе всю роботу з організації отримання працевлаштування здобувача в державі Норвегія за контрактом 12 місяців, а здобувач зобов`язується оплатити послуги виконавця в міру виконання робіт. Виконавець зобов`язався: підготувати і перевести резюме здобувача на підставі наданих матеріалів (п.2.1.); на підставі поданих здобувачем документів провести попередні переговори із зарубіжними роботодавцями або їх представниками щодо кандидатури здобувача, підготувати документи для подачі у Посольство Норвегії (п.2.2.). У разі схвалення роботодавцем або їх представником кандидатури здобувача за наданими даними виконавець бере на себе зобов`язання щодо його подальшого працевлаштування в Країну, зазначену у цьому договорі (п.2.3.). Ознайомити здобувача до законодавства про працю та про статус іноземця в країні перебування, а також діючими правилами митного та валютного регулювання (п.2.4.). Ознайомити здобувача з умовами праці або з проектом трудового договору, за пропонованою вакансії від роботодавця (п.2.6). Приступити до виконання прийнятих на себе зобов`язань в день підписання та оплати цього договору здобувача (п.2.7.). Зареєструвати здобувача в Посольстві Норвегія для отримання робочої візи, оплачувати консульський збір, при потребі здійснити переклад та підготувати всі необхідні документи для отримання робочої візи (п.2.8). Надати повний об`єм послуг здобувачу у строки, що не перевищують 10 робочих неділь. У разі несвоєчасного надання послуг повернути усі сплачені кошти у повному обсязі, що були отримані за сплату послуг виконавцеві (п.2.13). Пунктами 4.1., 4.2 договору передбачено, що комісійні виконавця складають 1000 євро. Перший реєстраційний платіж у розмірі 500 євро, згідно з міжбанківським курсом продажу валюти ПАТ КБ «Приватбанк» на дату сплати, що сплачується здобувачем на банківський рахунок виконавця в момент підписання цього договору. Цей договір набуває чинності з моменту підписання його виконавцем і здобувачем і діє до моменту отримання робочого контракту, робочої візи, та сплати здобувачем усіх платежів (п.п.7.1., 7.2). Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про надання послуг щодо працевлаштування від 16.01.2018 № 16012018/212 позивачем перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» суму коштів в розмірі 17550,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.939760369.1 від 16.01.2018. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг від 16.01.2018 № 16012018/212 не виконав, послуги, передбачені спірним договором, не надав, чим порушив умови договору. Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч. 1). Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ч. 2). 26.03.2018 позивач подав відповідачу заяву про повернення сплачених ним за договором від 16.01.2018 № 16012018/212 коштів у розмірі 17550,00 грн. Також, позивачем 02.02.2021 на адресу відповідача направлено претензію щодо невиконання умов договору відповідачем та повернення позивачу сплачених ним грошових коштів, яку відповідач не отримав, поштовий конверт повернувся з відміткою «Адр. не знай.» Доказів на підтвердження виконання відповідачем вказаної вище претензії матеріали цієї справи не містять. Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору про надання послуг від 16.01.2018 № 16012018/212 з підстав вчинення ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» вказаного договору за відсутності відповідного дозволу (ліцензії), та стягнення з відповідача сплачених позивачем на виконання умов цього договору грошових коштів у розмірі 17550,00 грн. Статтею 3 ЦК України передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ін. актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч. 1). Згідно з ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (ч. 1). Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регламентується Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Пунктом 20 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як посередництво у працевлаштуванні за кордоном. Вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а також вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання під час провадження зазначеної діяльності визначається Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1060. Так, вказаним вище Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном визначено, що господарська діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном - послуга, яка надається суб`єктами господарювання в межах укладених з іноземним суб`єктом (іноземними суб`єктами) господарювання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном з метою сприяння укладенню трудового договору (контракту наймання) відповідно до заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій), включаючи надання інформаційно-консультаційних послуг щодо можливостей працевлаштування, найменування та місцезнаходження роботодавця, інформації про умови праці. Пунктом 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном передбачено, що ліцензіат зобов`язаний провадити господарську діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном у межах укладеного між ліцензіатом та іноземним суб`єктом господарювання зовнішньоекономічного договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, який повинен відповідати вимогам законодавства; зберігати протягом строку дії ліцензії документи, копії яких подавалися органу ліцензування, зокрема ті, що підтверджують достовірність даних, зазначених здобувачем ліцензії в документах, які подавалися органу ліцензування для отримання ліцензії, до укладення договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном безоплатно надати клієнту завірену ним достовірну інформацію про умови праці та умови проживання у державі працевлаштування; укладати з клієнтом письмовий договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном; надавати клієнтам ліцензіата, яким надано послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, інформацію з питань правового і соціального захисту та про механізм добровільної участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні в Україні; забезпечувати захист конфіденційної та іншої інформації, що охороняється законом; надавати клієнтам достовірну інформацію. Згідно з п. 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, виконання умов договору між ліцензіатом і клієнтом про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном оформляється актом наданих послуг, який підписується обома сторонами після укладення клієнтом ліцензіата трудового договору (контракту) з іноземним роботодавцем, умови праці якого відповідають тим, що визначені в проекті трудового договору (або поліпшують їх), поданого ліцензіатом органу ліцензування. Ліцензіат не має права отримувати від клієнтів плату за послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до підписання акта наданих послуг (п. 12 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном). Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1060, господарська діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном включає, в тому числі і надання інформаційно-консультаційних послуг щодо можливостей працевлаштування, найменування та місцезнаходження роботодавця, інформації про умови праці. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП», місцезнаходження: 01021 м. Київ, вул. Звіринецька, 63, зареєстровано у Єдиному державному реєстрі 29.03.2016, види діяльності на дату укладення Договору оптова торгівля металами та металевими рудами, в подальшому змінена на діяльність туристичних агенств. Відповідно до інформації Міністерства соціальної політики України, викладеної на інтернет-сторінці сайт www.msp.gov.ua, «Перелік суб`єктів, які мають ліцензію з посередництва у працевлаштуванні за кордоном станом на 27.12.2019», ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» ліцензія на провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном Міністерством соціальної політики не видавалась. За таких обставин, матеріали справи свідчать, що договір про надання послуг з організації працевлаштування в державі Норвегія за контрактом від 16.01.2018 № 16012018/212, укладений між ТОВ «ЄВРО ЮКРЕЙНІАН ГРУП» та [PERSON] , вчинений відповідачем без відповідної ліцензії, а тому підлягає визнанню судом недійсним на підставі ст. 227 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч. 1). Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (ч. 2). Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч. 5). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору про надання послуг від 16.01.2018 № 16012018/212, та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача 17550,00 грн., сплачених позивачем на виконання умов недійсного договору про надання послуг, обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved