Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

До суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], шлюб з яким розірвано. Дитина проживає разом з матір'ю (позивачем), знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач (батько) проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям. Позивач планує виїхати з дочкою до країн Європейського союзу (Португальська Республіка, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Федеративна Республіка Німеччина, Французька Республіка, Республіка Польща) з метою відпочинку, оздоровлення, туризму та вивчення іноземних мов. Однак, отримати нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон від батька дитини немає можливості, оскільки він немотивовано відмовляється її надати. Також він відмовляється надати згоду на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2014 року відповідно до ст. 19 СК України було залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Вінницької міської ради. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, оскільки це відповідає інтересам дитини. Вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 151 СК батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ст. 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Ст. 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується Довідкою про народження 10 відділу запису актів цивільного стану м. Лісабон від 12 квітня 2006 року (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.02.2008 року. Як вбачається з Довідки про реєстрацію особи громадянином України від 13.07.2006 року № 398, [PERSON] є громадянкою України (а.с.9). Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків; за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 380 від 24.03.2004 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально; за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] немотивовано відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі державного кордону України у країни Європейського для відпочинку, оздоровлення, туризму та вивчення іноземних мов (як вбачається з довідки Спеціалізованої загальноосвітньої школи І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов № 25 від 24.10.2013 року № 11 та довідки учбового центру «FUTURE» від 25.10.2013 року № 2, [PERSON], [INFO], поглиблено вивчає іноземні мови) та дозвіл на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон, тобто здійснює свої батьківські права всупереч інтересам дитини, не піклується про її розвиток, створює перешкоди для цього. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON], знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою № 941 від 10.06.2014 року, виданою виконавчим комітетом Вінницько - Хутірської сільської ради, у якій зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом із нею проживає донька [PERSON], [INFO] року (а.с.12). Батько дитини проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дитини не бере. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення позову та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України (до Португальської Республіки, Королівства Іспанії, Італійської Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, Французької Республіки, Республіки Польща) у період з моменту набрання судовим рішенням законної сили до 1 вересня 2014 року неповнолітній [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає її інтересам, та надати дозвіл на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. ст. 19, 150, 151, 152, 154, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved