Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

До суду з позовом про визнання домоволодіння особистою приватною власністю одного з подружжя та визнання права власності на спадкове майно звернувся [PERSON] посилаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина на будинок та інше спадкове майно, яке просив встановити під час розгляду позову та присив визнати за ним, як спадкоємцем першої черги право власності на спадковий будинок по вул..Лянгасова,76 в м.Фастові та на все інше майно яке буде встановлено судом. По причині хвороби, як зазначив у позові позивач, він не мав можливості вступити у фактичне володіння спадковим майном у січні 2015 року (відразу після смерті батька), чим і скористалась, на його думку, дружина батька відповідачка по справі, яка заволоділа усіма правовстановлюючими документами на будинок, автомобіль та заявила, що йому нічого не дістанеться. Таким чином, шляхом подачі даного позову до суду, вважає способом захисту цивільного права та інтересу. 29.10.2015 року позивач відмовився від послуг представника-адвоката [PERSON], подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд визнати за ним право власності на ? частину спадкового будинку, на ? частину земельної ділянки, на ? частину автомобіля та на ? частину іншого спадкового майна, що належало на день смерті [PERSON] на праві особистої приватної власності. Його представник за довіреністю підтримала заяву про зменшення позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову та проти заяви про зменшення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що ніяких перешкод в отриманні позивачем спадкового майна не чинить, скористалась своїм правом з метою отримання спадщини і 6 травня 2015 року, в межах шестимісячного терміну, подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Проте, в зв»язку з подачею позивачем даного позову до суду, провадження в нотаріальній конторі зупинено і вважає дану обставину порушенням її прав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову враховуючи наступне. 09 січня 2015 року помер батько позивача-Мернік [PERSON], який був чоловіком відповідачки [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало йому на день смерті. Відповідач [PERSON] 06 травня 2015 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Як вбачається з досліджуваної в судовому засіданні копії спадкової справи №34/2015, до нотаріуса звернувся також і позивач по справі [PERSON] з заявою від 19.05.2015 року (а.с.117) та надав документи, що посвідчують його особу та родинні стосунки з померлим. Проте, з незрозумілих суду причин, не дочекавшись оформлення спадщини в нотаріальній конторі, позивач звернувся до суду, вважаючи, що відбулось порушення його прав на отримання спадщини. Нотаріусом не було прийнято постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, проте, в зв»язку з подачею [PERSON] даного позову до суду, відповідно до ЗУ «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії було зупинено. Відповідно до ст..1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Виникнення спадкових правовідносин закон пов?язує з відкриттям спадщини. З цього часу визначається коло спадкоємців, що закликаються до спадкування, і склад спадкового майна. З цього дня починається перебіг строку на прийняття спадщини, на подання претензій кредиторами спадкодавця, виникає право власності на спадкове майно в його спадкоємців, що прийняли, і настають деякі інші правові наслідки. Підставами відкриття спадщини, а відтак і виникнення спадкових правовідносин є смерть фізичної особи або оголошення її такою, що померла. Відповідно до ст..1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст..1267 ЦК україни частки кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. 3. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з аналізу наведених вище норм цивільного законодавства вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. З моменту, як спадкодавець подав заяву про прийняття спадщини або фактично прийняв її, успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном, але слід враховувати, що доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може розпоряджатися майном. Відповідно до ст..1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 15 ЦК України передбачено право на захист цивільних прав та інтересів і визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи все вищевикладене, на думку суду, позивачем та його представником так і не доведено суду, яким чином було порушено його право на отримання спадщини та її оформлення в нотаріальній конторі, а тому позов є таким, що поданий передчасно, необґрунтований, недоведений, а тому не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed