Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном. В обґрунтування позову зазначає,що проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Натомість, застосувавши фізичне насилля, у листопаді 2018 року, її чоловік [PERSON] вигнав її з сином із спільного помешкання.. З вказаних вище підстав позивач просить суд задовольнити позов та усунути перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні майном. Ухвалою суду від 28.01.2019 року по справі відкрито спрощене провадження. Представником третьої особи - виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області подані письмові пояснення. Вважають, що позов підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] та його її захисник [PERSON] позов підтримують. Незважаючи на роз`яснення, щодо ефективного захисту прав, просять задовольнити, з підстав, що зазначені у позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі з мотивів та підстав у ньому наведених. Позивач [PERSON] вважає, що саме такий спосіб захисту дозволить як можливо відновити відносини з відповідачем, який вважає себе одноособовим користувачем спірного помешкання. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив до суду відповідачем не подано. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно доч.1ст.280ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з» явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Згідно ст. 58 ЖК України ордер на жиле приміщенні видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. 28 вересня 2012 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської Ради на склад сім`ї із трьох чоловік - квартиронаймача [PERSON] , його дружини [PERSON] та неповнолітнього сина сторін [PERSON] , 2002 року народження видано ордер за №37 серії Д на право займання жилого приміщення жилою площею 34, 3 кв.м., яке складається з 2-х ізольованих кімнат квартири [ADDRESS] . Квартира неприватизована та належить до комунальної власності. Наймач [PERSON] та члени його сім`ї були належним чином зареєстровані у вказаній квартирі. Як пояснила позивач, яка надала пояснення у судовому засіданні за процедурою допиту свідка, 11 листопада 2018 року її чоловік [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин, вигнав її та сина із помешкання. Звернулась до правоохоронних органів, але потім, з метою збереження сім»,ї забрала заяву. З цього часу вимушена винаймати житло. ЇЇ речі та речі сина залишились у квартирі. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК. Суд, на підставі доказів, поданих позивачем, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про наявність підстав для захисту житлових прав відповідача,у спосіб, що нею обраний, оскільки встановивши, що між учасниками справи існують конфліктні відносини з приводу користування квартирою. При цьому, встановивши, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] та їх неповнолітньому сину [PERSON] у доступі та користуванні спірним житловим приміщення, суд приходить висновку про доведеність позову в частині зобов`язання відповідача не чинити останнім зазначених перешкод. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору за позовом на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог та витрати за надання професійної правничої допомоги, розрахунок якого на суму 2550 грн., наданий позивачем в позові, та у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України входить до предмету доказування та розмір не спростований відповідачем.

Outcome: approved