Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся в суд з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 15.12.1997 року виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради народних депутатів та відповідно до якого житловий будинок №20 по вул. Бакоцино у с. Новошино Жидачівського району Львівської області в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності належав [PERSON] та «Казимирчук Степану Івановичу». В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що в лютому 2018 року він звернувся до нотаріуса із метою розпорядитись належною йому часткою будинку, шляхом посвідчення договору дарування. Постановою нотаріуса йому у вказаному праві відмовлено. Також розяснено, що договір дарування не може бути посвідчений, так як наявні розбіжності в його правовстановлюючих документах та паспорті громадянина України, а саме: згідно паспортних даних прізвище зазначено як «Казимірчук», а в свідоцтві про право власності на житловий будинок «Казимирчук». На даний час внесення виправлень до правовстановлюючого документу не виявилося неможливим, а тому враховуючи рекомендацію нотаріуса, вимушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Жидачівського районного нотаріального округу [PERSON] подала заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, оскільки проти задоволення заявлених заявником вимог не заперечує. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та з паспорта громадянина України КВ 948070, виданого Жидачівським РВ УМВС України у Львівській області 02 липня 2002 року, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 18 вересня 2003 року, пенсійного посвідчення (номер пенсійної справи 127921) від 15 березня 2006 року вбачається, що такі документи видані на імя «Казимірчук Степан Іванович» /а.с. 5-6, 9/. Разом з тим, в Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке видано 15.12.1997 року виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради народних депутатів, зазначено, що таке видано на імя «Казимирчук Степан Іванович». Окрім того, відповідно до вказаного свідоцтва, житловий будинок №29 по вул. Бакоцино у с. Новошино Жидачівського району Львівської області в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності належав [PERSON] та «Казимирчук Степану Івановичу» /а.с. 8/. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 1998 року, встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 04 листопада 1996 року, частку померлої на належну останній Ѕ вищевказаного житлового будинку прийняла у спадщину [PERSON] /а.с. 7/. З долученої до матеріалів справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №9 від 13 лютого 2018 року, вбачається, що заявник звертався до нотаріуса із метою розпорядитись належною йому часткою житлового будинку, шляхом посвідчення договору дарування. Проте отримав відмову, у звязку з наявністю розбіжності в правовстановлюючому документі та паспорті громадянина України /а.с. 10/. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Свідоцтві про право власності на житловий будинок, яке видано 15 грудня 1997 року виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради народних депутатів та відповідно до якого житловий будинок №20 по вул. Бакоцино у с. Новошино Жидачівського району Львівської області в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та «Казимирчук Степану Івановичу», допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 15 грудня 1997 року виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради народних депутатів, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючому документі, позбавляє його можливості розпорядитись належним майном, а відтак суд вважає заяву заявника підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved