Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

до суду\~звернулася[PERSON] з позовом до Сарівської сільської ради про визнання права власності. У позовній заяві позивач вказує, що рішенням виконавчого комітету Гадяцької районної ради народних депутатів від 10 жовтня 1990 року № 253 її чоловіку [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель в с. Малі Будища. Фактично цим рішенням [PERSON] та іншим громадянам на існуючому в той час полі біля с. Малі Будища були виділені під індивідуальне будівництво земельні ділянки розміром по 0,40 га. Для будівництва виготовлено проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника та пояснююча записка до проекту забудови земельної ділянки індивідуальним забудовником, де забудовником значиться [PERSON] [PERSON] закінчив будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] чоловік [PERSON] помер. За життя він не оформив документи, що посвідчують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У шестимісячний термін вона звернулась до приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Спадкова справа відкрита за № 75/2019. Син та донька померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на її користь. Частину спадщини після померлого чоловіка вона оформила. Але, коли звернулась до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , нотаріус відмовила їй, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна та державної реєстрації права власності на це майно. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права\~власності,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на Ѕ\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~як частину\~у спільному\~майні подружжя,\~яка належить\~їй фактично,\~але на\~яку відсутні\~правовстановлюючі документи\~та визнати\~за нею\~право власності\~на іншу\~Ѕ частину\~вищевказаного нерухомого\~майна,\~як спадщину,\~яка належала\~померлому [INFO] чоловіку\~ [PERSON] . Позивач[PERSON] аправила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідачаСарівської сільської ради направив заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позовних вимог позивача та просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Третя особаприватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. у судове засідання не з`явилась, направила заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позовні\~вимоги[PERSON] \~до Сарівської\~сільської ради\~про визнання\~права власності підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 1984 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу. Відповідно до архівного витягу від 27.11.2019 № 01-17/440, виданого архівним сектором Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області, рішенням виконавчого комітету Гадяцької районної Ради народних депутатів від 10.10.1990 № 253 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків і господарських будівель. Для будівництва житлового будинку в с. Малі Будища на замовлення забудовника [PERSON] виготовлено проект забудови земельної ділянки та пояснюючу записку до проекту забудови земельної ділянки [PERSON] , відповідно до якої на земельній ділянці планується будівництво житлового будинку по типовому проекту № 144-24-252.13.87 на 4 кімнати житловою площею 63,1 кв.м та господарських будівель. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 85,4 кв.м, жилою площею 38,2 кв.м, позначений літ. А-1 (1991 року побудови) з господарськими будівлями: погріб літ. Б, сарай літ. В, гараж літ. Г, літня кухня літ. Д,д, сарай літ. Е, вбиральня літ. Ж, огорожа № 1, колодязь № 2. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] збудований [PERSON] у 1991 році, про що зазначено у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, тому право власності на вищевказане нерухоме майно виникло у 1991 році. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна норма права закріплена у Сімейному кодексі України, а саме ст. 60 СК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до норм ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки збудований за час шлюбу [PERSON] і [PERSON] та належить їм на праві спільної сумісної власності по Ѕ частині кожному. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. від 09.01.2020 № 6/02-16, після смерті [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 75/2019. Згідно матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] подала його дружина [PERSON] . Його діти [PERSON] , [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь дружини [PERSON] . Син спадкодавця [PERSON] своєю заявою повідомив, що заяву у встановлений законом строк не подав, до суду звертатись за продовженням строку прийняття спадщини наміру не має. [PERSON] прийняла спадщину подавши до нотаріуса у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. 25 листопада 2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.11.2019, позивачу [PERSON] , на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.11.2019 належать земельні ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та площею 0,145 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи досліджені матеріали справи, судом встановлено, що нотаріально оформити спадкове майно та майно, що належить позивачу фактично, [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392\~ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість, у відповідності до ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації. Суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved