Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось посилаючись на те, що 21 квітня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00029411, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу кредит у сумі 16\~000 грн. з процентною ставкою в розмірі 15 % річних та з комісії\~ за управлення кредитом в розмір 1,75 % від суми кредиту на поточні потреби зі строком користування до\~ 21 квітня 2014 р. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 21 серпня 2015 року заборгованість відповідача за даним договором становить 7816 грн.29 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду від банку надійшла заява, відповідно до якого банк просить справу розглядати у відсутність його представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. ст.\~169\~ч. 4,\~225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст.\~10\~та ч. 1 ст.\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст.\~57\~і\~58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 21 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON]\~ було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00029411 (далі кредитний договір), відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу кредит у сумі 16\~000 грн.\~ з процентною ставкою в розмірі 15 % річних та з комісії\~ за управлення кредитом в розмір 1,75 % від суми кредиту на поточні потреби зі строком користування до\~ 21 квітня 2014 р. /а.с.5-12/. Відповідно до 1.2 загальної частини кредитного договору відповідач зобовязався повертати кредит, проценти та частину кредитної заборгованості\~ в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами. Пунктом 4.3. загальної частини\~ кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління Кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені становить 0,50% за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Згідно п. 9 спеціальної частини кредитного договору пеня обраховується за методом «факт/360», який передбачає, що для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів. Відповідно до п. 2.7.1 загальної частини кредитного договору позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових або інших зобов'язань або правомірних вимог банку. В порушення умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання перед позивачем, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого встановлено, що заборгованість відповідача по даному кредитному договору станом на 21 серпня 2015 року становить 7816 грн., з яких: Прострочена до повернення сума кредиту 290,17 грн.,прострочені проценти за користування кредитом 79,86 грн., прострочена комісія за управління кредитом 1680 грн., пеня за своєчасне погашення кредиту 5766,26 грн./а.с.22-23/ Вказана заборгованість відповідачем на даний час не погашена. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved