Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

З 26.03.2004 року сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, діти залишились з матір'ю та перебувають на її утриманні. Батько будучи здоровим та працездатним добровільно надавати допомогу по утриманню дітей не бажає. Враховуючи вищенаведене, позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку на кожну дитину до їх повноліття. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги та просила суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач в добровільному порядку не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей (свідоцтва про народження а.с. 4-5). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ураховуючи те, що суд не володіє відомостями про місце роботи відповідача, рід його занять та суму доходу, тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved