Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування, в якій прохає визнати в порядку спадкування за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та господарські споруди. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Антонова Т.В. у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно довідок Державного архіву Полтавської області від 05.12.2015 року, у метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Різдво-Богородицької православної церкви с. Сари Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1908 рік є відповідний метричний запис про [INFO] [PERSON], сина козака [PERSON] та його законної дружини [PERSON]. У метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Різдво-Богородицької православної церкви с. Сари Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1914 рік є відповідний метричний запис про народження [INFO] [PERSON], доньки козака [PERSON] та його законної дружини [PERSON] (а.с. 11, 12). Із архівної довідки Державного архіву Полтавської області від 05.12.2015 року вбачається, що [PERSON] [INFO], про що в книзі реєстрації актових записів про народження по Сарівській сільській раді Гадяцького району Полтавської області є відповідний актовий запис № 108 від 12 вересня 1938 року. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). У копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.1965 року зазначено, що у Сарівській сільській раді Гадяцького району Полтавської області 22 січня 1965 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 16). Відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 09.12.2015 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого належний їй жилий будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Сари Гадяцького району Полтавської області заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 22.07.1991 року (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 3606 від 14.12.2015 року померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом 29.04.1992 року за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] з нею були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на 29.04.1992 року не значилось (а.с. 10). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2013 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14). Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 30.07.2013 року за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] з ним була зареєстрована дружина - [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на 30.07.2013 року не значилось (а.с. 15). Відповідно довідок виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 23.11.2015 року, будинковолодіння в [ADDRESS], станом на 01.07.1990 року згідно по господарської книги № 8, особовий рахунок [NUMBER] відносилося до типу колгоспного двору, членом якого на той період була [PERSON], [INFO]. При вищезазначеному будинковолодінні значиться земельна ділянка 0,41 га, яка є неприватизованою та належить до фонду земель сільської ради (а.с. 19, 20). У копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] зазначено, що дане домоволодіння складається з житлового будинку - А-1, літньої кухні - Б, погріба вхідного - В, сараю - Г, сараю - Д, вбиральні - Ж, воріт огорожі - № 1, огорожі - № 2, огорожі - № 3, огорожі - № 4 (а.с. 21-25). 22.02.2016 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Антоновою Т.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме: на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с. 18). Із повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Антонової Т.В. від 18.03.2016 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 18.03.2016 року вбачається, що 31.12.2013 року була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - [PERSON]. Заяву про відмову від спадщини подали [PERSON], [PERSON], які відмовились від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON] 11 жовтня 2014 року нею було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6566 га, розташовану на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 40, 41). Після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 42). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частиною 1 ст. 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Із ст. 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] була власником будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], оскільки була єдиним його членом колгоспного двору, до типу якого відносилось дане будинковолодіння. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла вищезазначене будинковолодіння своєму племіннику - [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки на час її смерті проживав разом з нею, а, отже, користувався майном. Судом також було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дочкою та внуком [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 52, 55, 56), а, отже, відповідно до ст. 535 ЦК УРСР, не мали право на обов'язкову частку після померлої 29.04.1992 року [PERSON] Після смерті 30.07.2013 року [PERSON] спадщину за законом, до складу якої входило вищезгадане будинковолодіння, прийняла його дружина - [PERSON], оскільки на час його смерті проживала разом з ним та звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження належними доказами по справі.

Outcome: approved