Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Запорізька міська рада звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. 17.07.2013 року за № ЗП 082131970001 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт на об`єкти будівництва «Реконструкція частини нежитлового приміщення І підвалу (літ. А-3) під офіс за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-а (приміщення І літ. А-3)». Замовником будівництва є [PERSON]. Відповідно ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Згідно «Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя» затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 року № 77, замовник, який має намір укласти Договір, зобов`язаний звернутися із заявою до міського голови. Вказаний Договір укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Враховуючи те, що, на думку позивача, [PERSON] порушені вищезазначені вимоги закону, останньою завдано збитків позивачу в розмірі 12000,00 (дванадцяти тисяч) грн., які позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що згідно вимог законодавства, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту може відбуватися лише у вигляді сплати грошових коштів. Представник відповідача по справі в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав письмові заперечення та пояснив, що дійсно позивачем з метою реконструкції частини нежитлового приміщення І підвалу (літ. А-3) під офіс за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А, здійснювалися будівельні роботи відповідно до затвердженого проекту. 27.08.2014 року за № ЗП 14214200018 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Будь-які роботи щодо забудови земельної ділянки чи роботи, повязані із зміною зовнішніх геометричних форм приміщення в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з приводу чого заявлені позовні вимоги, відповідачем не проводилися, а тому [PERSON] не є суб`єктом містобудування, на якого відповідно до вимог закону покладені обов`язки укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Крім того, пропозиція позивача щодо укладення договору, що була надіслана на адресу відповідача 24.09.2014 року за № 01/02-14/02915, тобто вже після прийняття обєкту в експлуатацію, обґрунтована нормою статті 181 Господарського кодексу України, проте, відповідно до статті вказаного кодексу, фізичні особи не являються учасниками у сфері господарювання. Також, представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів та не обґрунтовано причинно-наслідкового звязку між діями саме відповідача та спричиненням Запорізькій міській раді збитків на загальну суму 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. Враховуючи наведене, представник відповідача просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. 10.09.2014 року Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3.2 Порядку, договір про пайову участь укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації уповноваженим органом звернення замовника про його укладання, але до прийняття об'єкта до експлуатації. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. 17.07.2013 року за № ЗП 082131970001 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт щодо реконструкції частини нежитлового приміщення І підвалу (літ. А-3) під офіс за адресою м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А. 27.08.2014 року за № ЗП 142142400018 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації. З системного аналізу норм ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3.2 Порядку, що є нормативною підставою позовних вимог, вбачається, що строк укладання договору обмежений прийняттям об'єкта будівництва до експлуатації. Таким чином, оскільки позивач лише 24.09.2014 р. звернувся до відповідача з письмовою пропозицією за № 01/02-1/02915 про укладання договору, тобто вже після прийняття обєкту реконструкції до експлуатації, зазначене суперечить вимогам Закону та унеможливлює укладення [PERSON] на пайову участь в обов'язковому порядку відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Окрім того, під час дослідження письмової пропозиції Запорізької міської ради судом встановлено, що вона обґрунтована нормою статті 181 Господарського кодексу України. Разом з тим, згідно статті 181 ГК України, фізичні особи не являються учасниками у сфері господарювання, а отже у відповідача були відсутні правові підстави для укладання з позивачем [PERSON] про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Відповідальності за не укладання такого договору, чинне законодавство не містить. Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту вважається дата реєстрації Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларації про готовність обєкту до експлуатації або видачі Сертифіката. Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 27.08.2014 року, яка була досліджена під час судового розгляду, реконструкція частини нежитлового приміщення І підвалу (літ. А-3) під офіс за адресою м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А, була здійснена без зміни його зовнішніх геометричних розмірів фундаменту, відомостей щодо забудови відповідачем земельної ділянки не містить. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Аналогічна норма міститься і в Порядку, так, відповідно у п. 1.2 встановлено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки. Відповідно до зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт по обєкту м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не потребуються і з відповідною заявою про надання містобудівних умов гр. [PERSON] не зверталась та їх не отримувала. Проекти будівництва І-ІІІ категорії складності, до яких відноситься й реконструкція відповідачем приміщення під офіс, відповідно до п. 3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обовязковій експертизі, а також до них не надаються містобудівні умови та обмеження, відповідно до п. 25 Переліку обєктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства від 07.07.2011 р. № 109. Будь-які докази, які б спростовували вказані обставини, позивач суду не надав. Отже, враховуючи те, що роботи із забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) відповідачем не проводилися, суд приходить до висновку, що замовник будівництва - [PERSON] не є субєктом містобудування в розумінні вищевказаного закону, на якого покладені обовязки укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Також у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження позиція позивача про те, що саме завдяки тому, що [PERSON] не уклала договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, територіальна громада м. Запоріжжя не отримало вигоду у сумі 12000,00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В позовній заяві, Запорізька міська рада, зазначає, що саме внаслідок не укладання гр. [PERSON] договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, територіальна громада м. Запоріжжя не отримала дохід (упущена вигода) в розмірі 12000,00 гривень. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Проте, для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивач не надав суду доказів в якості яких доходів, згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, він міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження у відповідному 2015 році. Відповідно до ст. 60 кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed