overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла [PERSON], якою 12 червня 2010 року було вчинено заповіт, згідно якого остання після своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає позивачу. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [NUMBER] в будинку [NUMBER], яка розташована на [ADDRESS]. Прийняти спадщину у нотаріуса позивач не має змоги з незалежних від нього обставин. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідача про час та місце слухання справи було повідомлено належним чином. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] померла [PERSON] (а.с.11), якою 12 червня 2010 року було вчинено заповіт, згідно якого остання після своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає позивачу (а.с.31). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [NUMBER] в будинку [NUMBER], яка розташована на [ADDRESS] (а.с.12-25). Прийняти спадщину у нотаріуса позивач не має змоги з незалежних від нього обставин. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1228, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачем [PERSON], було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Ями Троїцького району Луганської області, провулок Зелений, б. № 5,який складається: А-1ж,а одноквартирний житловий будинок; Б-гараж; В- убиральня; Г,г сарай, 1-4 огорожа. На даний час у позивача відсутні правовстановлюючі документи на дане володіння. Крім того, не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості вільно розпоряджатися та володіти належним їй житловим будинком з господарськими будівлями та спорудаси, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON], було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Ями Троїцького району Луганської області, провулок Зелений, б. № 5,який складається: А-1ж,а одноквартирний житловий будинок; Б-гараж; В- убиральня; Г,г сарай, 1-4 огорожа. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на дане володіння. Крім того, не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості вільно розпоряджатися та володіти належним їй житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами,але із-за незалежних від нього обставин не можє скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 20, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 41,55 Конституції України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачка є власницею ? частини квартири, яка розташована у [ADDRESS]. Співвласницею квартири є [PERSON], яка померла [INFO] року. Належну частину [PERSON] за життя заповідала позивачці. На даний час спадкова справа після смерті [PERSON] зберігається на тимчасово окупованій території у м. Луганську. Вказане позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. На даний час вона є єдиною спадкоємицею майна померлої за заповітом. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, третя особа у судове засідання не з'явилася. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а.с.13). Позивачка є власницею ? частини квартири, яка розташована у [ADDRESS]. Співвласницею іншої ? частини квартири є [PERSON]. Належну частину [PERSON] за життя заповідала позивачці (а.с.6-12, 14-17). На даний час спадкова справа після смерті [PERSON] зберігається на тимчасово окупованій території у м. Луганську, що виключає нотаріальне оформлення спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є єдиною спадкоємицею майна померлої за заповітом, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

До Тростянецького районного суду відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року надійшла цивільна справа №147/1202/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] сільського споживчого товариства, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права спільної власності для належного її до оформлення в частині вирішення питання розподілу судових витрат. Згідно автоматизованого розподілу головуючим суддею визначений [PERSON] В судове засідання, будучи повідомленими про розгляд справи, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] не зявилися, заяв суду не надіслали. В судове засідання не зявилися представник відповідача [PERSON] ССТ і відповідач [PERSON], які надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, встановив наступнею [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільського споживчого товариства, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права спільної власності. Ухвалою суду від 13.02.2015 року допущена заміна неналежного відповідача [PERSON] на належних [PERSON] та [PERSON] (а.с. 106). Позовна заява містить одну вимогу майнового характеру і одну вимогу немайнового характеру і в частині вимоги майнового характеру оплачена судовим збором в сумі 243,60 грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією (а.с. 1). Відповідно підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлена у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить суму 121,80 грн.. Тобто, позовна вимога немайнового характеру не оплачена в сумі 121,80 грн. Рішенням Тростянецького районноого суду позовні вимоги задоволено. При ухваленні рішення не вирішено питання розподілу судових витрат. Оскільки рішенням задоволені позовні вимоги то відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Заперечення в заяві представника відповідача [PERSON] ССТ, що судовий збір по майновій вимозі має оплачуватися не [PERSON] ССТ суд вважає безпідставним. Тому слід стягнути з відповідачів [PERSON] сільського споживчого товариства і [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. і на користь держави 121,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

До Тульчинського районного суду 02.11.2015 звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.08.2012 позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. За час спільного життя у них народилася дитина [PERSON]. Однак, подружні відносини у сторін не склалися, оскільки між ними часто виникали сварки, непорозуміння і конфліктні ситуації через різні погляди на життя. В результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, взаємоповага і спільні життєві інтереси. Шлюбні відносини сторони не підтримують з квітня 2013 року, їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що збереження сімї неможливе і примирення між ними не буде, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у якій вказала, що визнає позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 05.08.2012 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 163380 від 24.10.2015, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). За час подружнього життя у позивача і відповідача народилася дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 253945 від 12.02.2013 (а.с. 5). Спільне життя не склалось і фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення до збереження шлюбу та сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, примирення сторони не бажають, за таких обставин, суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідач позов визнала і згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Згідно п. 8 ст. 235 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачеві прізвище «Стасюк». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

До Тульчинського районного суду 03.11.2015 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.01.1971 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. За час подружнього життя у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємоповаги і різні погляди на життя. За таких обставин позивач, вважає, що збереження шлюбу не можливо, а тому просить суд його розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує і проти винесення заочного рішення не заперечує, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи, відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 27.01.1971 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 085708 від 18.10.2002, виданим Ганнопільською сільською радою Тульчинського району (а.с. 3). За час спільного життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 161956 від 18.10.2002, виданим Ганнопільською сільською радою Тульчинського району (а.с. 5). Спільне життя не склалось і фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення до збереження шлюбу та сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно п. 8 ст. 235 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «Панчук». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

До Тульчинського районного суду 05.06.2015 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.10.2008 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. За час подружнього життя у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на вирішення життєвих проблем. Шлюбні відносини не підтримують на протязі майже шести місяців і примирення позивач не бажає, а тому просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує і проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи, відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 04.10.2008 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 158874 від 22.05.2015, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-АМ № 156128 від 04.02.2010, виданого виконкомом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, у позивача і відповідача, народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Спільне життя не склалось і фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення до збереження шлюбу та сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно п. 8 ст. 235 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «Гришакіна». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

До Тульчинського районного суду 06.08.2015 звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2013, він зареєстрував шлюб з відповідачем, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Реєстраційною служби Тульчинського районного управління юстиції, актовий запис № 199. За час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують, проживають окремо. Відповідач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина. Крім того, у них різні характери і вони не розуміють одне-одного, мають різні погляди на права і обовязки подружжя, шлюб і сімю. У них відсутні взаємні почуття, між ними часто виникають конфлікти. За таких обставин позивач вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позов підтримує і на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позов визнає і проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 160769 від 24.06.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькі області (а.с. 3). За час подружнього життя у позивача і відповідача народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 287362 від 01.08.2014, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькі області (а.с. 4). Спільне життя не склалось і фактичні взаємини сторін не відображають їхнього бажання зберегти сімю. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги і проти їх задоволення не заперечує, суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем На підставі викладеного,

Outcome: approved