Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 28 листопада 2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю колишнього КСП «Воєводське» с. Воєводське Троїцького району Луганської області та виділеної з нього земельної ділянки загальною площею 6,8140 га, у тому числі 5,4119 га ріллі та 1, 4021 га кормових угідь, яка розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 000023. Оригінал правовстановлюючого документу у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) на даний час відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину на вищевказане спадкове майно в нотаріальному порядку. Заповітом від 26 грудня 2013 року земельні ділянки померлий заповідає позивачу, земельний пай у заповіті вказано не було. Відповідачі, як і позивач, є спадкоємцями майна померлого за законом першої черги, жодних дій для прийняття спадщини не вчинили. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали аналогічні заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 423044, - 28 листопада 2014 року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю колишнього КСП «Воєводське» с. Воєводське Троїцького району Луганської області та виділеної з нього земельної ділянки загальною площею 6,8140 га, у тому числі 5,4119 га ріллі та 1, 4021 га кормових угідь, яка розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 000023. Оригінал правовстановлюючого документу у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) на даний час відсутній. Заповітом від 26 грудня 2013 року земельні ділянки померлий заповідає позивачці, земельний пай у заповіті вказано не було. Згідно свідоцтва про народження серії І-МЕ № 310251 [PERSON] є батьком позивачу. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД № 441462 [PERSON] є дочкою [PERSON], прізвище останньої було змінено у наслідок укладення відповідного шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 050115 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 153195. Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-РЦ № 289527 [PERSON] є дружиною [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що 28 листопада 2014 року помер батько позивача, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю та виділених з нього земельних ділянок. Оригінал правовстановлюючого документу у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) на даний час відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину на вищевказане спадкове майно в нотаріальному порядку. Заповітом від 26 грудня 2013 року земельні ділянки померлий заповідає позивачу, земельний пай у заповіті вказано не було. Відповідачі, як і позивач, є спадкоємцями майна померлого за законом першої черги, жодних дій для прийняття спадщини не вчинили. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлого свого батька за законом першої черги та частини майна за заповітом, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, відповідачі не вчинили жодних дій для оформлення спадщини та визнали позовні вимоги, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1261,1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved