Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього 8 091 грн. 45 коп. майнової шкоди. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (на даний час [NUMBER] ) від 19 серпня 2016 року № 183 відповідача призначено на посаду номера обслуги п`ятого гарматного артилерійського взводу п`ятої гарматної артилерійської батареї другого гарматного артилерійського дивізіону, зараховано до списків особового складу частини та постановлено на всі види забезпечення. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування № 3053 від 19 серпня 2016 року сержанту [PERSON] . Міністерством оборони України в особі військової частини [NUMBER] видано речове майно, згідно визначених норм. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 19 липня 2017 року № 19 сержанта [PERSON] звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю), з 19 липня 2017 року виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Монастирського РВК Тернопільської області. На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунок № 24 від 19 липня 2017 року за [PERSON] рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 9 116,24 грн. Після звільнення з лав Збройних Сил України, [PERSON] частково сплатив кошти в сумі 1024,79 грн. за отримане ним речове майно. Згідно із витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , на даний час сума заборгованості [PERSON] перед військової частиною [NUMBER] складає 8 091,45 грн. Відповідач добровільно не компенсував коштів за вказане майно, а тому позивач просить стягнути їх в судовому порядку. Прокурор Федчишин О.Г. та представник позивача - військової частини [NUMBER] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити із мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлялений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до частини 3 ст. 1311 Конституції України, органи прокуратури України здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. На підставі частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави. Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Військова частина [NUMBER] є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України і перебуває на утриманні державного бюджету. Основні фонди, обігові кошти та майно військової частини [NUMBER] є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною [NUMBER] на праві повного господарського відання. Військова частина [NUMBER] володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (на даний час [NUMBER] ) від 19 серпня 2016 року № 183 відповідача призначено на посаду номера обслуги п`ятого гарматного артилерійського взводу п`ятої гарматної артилерійської батареї другого гарматного артилерійського дивізіону, зараховано до списків особового складу частини та постановлено на всі види забезпечення. Згідно із статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування № 3053 від 19 серпня 2016 року сержанту [PERSON] . Міністерством оборони України в особі військової частини [NUMBER] видано речове майно, згідно визначених норм. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 19 липня 2017 року № 19 сержанта [PERSON] звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю), з 19 липня 2017 року виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Монастирського РВК Тернопільської області. На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунок № 24 від 19 липня 2017 року за [PERSON] рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: кашкет польовий - 1 шт., сорочка бойова - 1 шт., шапка зимова - 1 ш-т, рукавиці напіввовняні - 2 пари, білизна тепла - 1 к-т, штани утеплені н/з -1 к-т, куртка утеплена - 1 к-т, куртка ВВЗ - 2 к-т, штани ВВЗ - 1 к-т, ККУ - 1 пара, сорочка кальсони ВИД2 - 1 к-т, костюм польовий бавовняний - 2 к-т, черевики типу А - 1 пара, шкарпетки літні - 9 к-т, білизна натільна - 2 к-т, фуфайка з коротким рукавом - 5 шт., труси трикотажні - 5 шт., на загальну суму 9 116,24 грн. Після звільнення з лав Збройних Сил України, [PERSON] частково сплатив кошти в сумі 1024,79 грн. за отримане ним майно, строки носіння якого не вийшли. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , на даний час сума заборгованості [PERSON] перед військової частиною [NUMBER] складає 8 091,45 грн. Відповідно до пункту 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243 від 23 червня 1995 року (далі Положення), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з пункту 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати. Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби з військової частини [NUMBER] у зв`язку із службовою невідповідністю, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь військової прокуратури Західного регіону України слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved