Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовом, в якому просить зобовязати [PERSON], власника квартири №67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові, демонтувати прибудову розміром 1,2Х5,5 м на фундаменті, самочинно влаштовану на землях комунальної власності міста до квартири №67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач самочинно влаштував на землях комунальної власності міста, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, зазначену прибудову до квартири, чому розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 02.08.2013 року відповідача зобовязано демонтувати таку прибудову. [PERSON] 17.09.2013 року та 20.09.2013 року попереджався ЛКП «Сигнівка» про добровільний демонтаж самочинно здійсненої прибудови, проте він цього не виконав, що було встановлено актом ЛКП «Сигнівка» від 15.10.2013 року. Не погоджуючись з даним позовом, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому, посилаючись на положення ч.1 ст.376, ч.2 ст.383 ЦК України, ст.ст. 100, 152 ЖК України, Правила утримання жилих приміщень та прибудинкових територій, просить визнати за ним право власності на реконструйовану квартиру №67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові загальною площею 33,8 кв.м. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] вимоги первісного позову підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити, а проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечив, зазначивши, що такий є безпідставним і не грунтується на законі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] і його представник [PERSON], проти позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради заперечили, посилаючись на його безпідставність, зустрічний позов підтримали і просять такий задовольнити. При цьому, [PERSON] пояснив, що квартира на вул.Городоцька, 317/67 у м.Львові належить йому з 2000 року на праві власності на підставі договору дарування. Реконструкція помешкання шляхом здійснення прибудови була проведена ще попереднім власником з дотриманням всіх будівельних норм, не порушує прав третіх осіб. Представник третьої особи Львівської міської ради [PERSON] первісний позов підтримала, а в зустрічному просила відмовити, зазначивши, що [PERSON] не було дотримано процедури розширення квартири за рахунок прибудови відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримала, а проти задоволення позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради заперечила, пояснивши, що зареєстрована і проживає в квартирі на вул.Городоцькій, 317/67 у м.Львові, спірна прибудова значно покращує умови проживання в цій квартирі, при цьому не порушує прав третіх осіб. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши інвентаризаційну справу, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири №67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові, що підтверджується договором дарування квартири від 02.06.2000 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.79, 81). В квартирі окрім нього зареєстрована [PERSON] (а.с. 7). До реконструкції квартира, відповідно до технічного паспорта, складалася з однієї кімнати, площею 16,9 кв.м, кухні і санітарних вигод, загальна площа квартири становила 32 кв.м (а.с. 80). Також встановлено, що на земельній ділянці, яка є в комунальній власності, було самочинно здійснено прибудову до даної квартири розміром 1,2Х5,5 мна фундаменті. Відповідно до ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №486 від 02.08.2013 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр. [PERSON]В.» відповідача було зобовязано в термін до 01.10.2013 року демонтувати самочинно встановлену на земельній ділянці, яка є в комунальній власності на фундаменті прибудову до квартири №67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові. На виконання цього розпорядження адміністрація ЛКП «Сигнівка» попереджала відповідача про необхідність демонтажу вказаної прибудови, що відповідачем виконано у встановлений строк не було, не демонтовано спірну прибудову і на час розгляду справи у суді. Наведене стверджується поясненнями сторін, третьої особи [PERSON], розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №486 від 02.08.2013 року (а.с.5), витягом із протоколу № 25 засідання міжвідомчої комісії від 16.07.2013 року (а.с.6), актами ЛКП «Сигнівка» від 10.07.2013 року і 15.10.2013 року (а.с. 8, 11), попередженнями (а.с. 9, 10), актом-попередженням від 25.03.2013 року (а.с.13), а також схемою із зображенням самочинної прибудови (а.с.12). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, ? за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст.152 ЖК Українсякої РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Як безспірно встановлено судом, [PERSON], як власник квартири, користується спірною прибудовою, провів у такій певні ремонтні роботи, що підтверджується поясненнями третьої особи [PERSON] і свідка [PERSON], проте в нього відсутні будь-які дозвільні документи на таку прибудову, на час подання Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради позову, що є предметом даного судового розгляду, він не звертався до компетентних, визначених законодавством, органів з питанням узаконення прибудови чи експлуатації реконструйованої квартири. Суд критично оцінює, як таку, що є неузгодженою і суперечливою, позицію [PERSON], що він не будував спірної прибудови, а придбав вже реконструйовану попереднім власником квартиру з цією прибудовою, чому Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради не вправі заявляти до нього вимоги про демонтаж самочинної прибудови, при цьому він просить визнати за ним право власності на реконструйовану квартиру. Щодо наданих [PERSON] проектних пропозицій (а.с. 73-78), то такі не є, в розумінні закону, належно затвердженим проектом, не є підтвердженням відсутності істотних порушень будівельних норм і правил при здійсненні прибудови і не містять даних про оцінку технічного стану будинку на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові і можливості нормальної його експлуатації у звязку із прибудовою. Таким чином, [PERSON] не було дотримано процедури розширення квартири за рахунок прибудови відповідно до вимог чинного законодавства, законних підстав для визнання за ним, за встановлених обставин справи, права власності на реконструйовану квартиру судом не встановлено. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради є підставним, грунтується на законі, відтак його слід задовольнити, зобовязати [PERSON] демонтувати за власні кошти прибудову розміром 1,2Х5,5 м на фундаменті, самочинно влаштовану на землях комунальної власності міста до квартири № 67 на вул.Городоцькій, 317 у м.Львові, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на реконструйовану квартиру на вул.Городоцькій, 317/67 у м.Львові загальною площею 33,8 кв.м. відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплаченого Залізничною районної адміністрацією Львівської міської ради (а.с.1, 2).

Outcome: approved