Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві вказав, що він народився [INFO] в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області. Станом на 24.08.1991 року він, будучи малолітнім, проживав з батьками в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, там же відвідував садочок та закінчив школу, проживає і на сьогоднішній день. В силу сімейних та життєвих обставин він не отримав паспорт громадянина України у зв`язку з чим звернувся до Лубенського міського відділу ДМСУ у Полтавській області. 03.10.2017 року йому було відмовлено у видачі паспорта Лубенським відділом ДМСУ у Полтавській області та роз`яснено, що для отримання паспорта громадянина України йому потрібно звернутися до Лубенського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту постійного проживання в Україні з 24 серпня або 13 листопада 1991 року. На підставі вищевикладеного, заявник прохає суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав, прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Чеберяк С.М. в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Заінтересована особа Березотіцька сільська рада Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явилась, прохала суд розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року. У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних травах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, а6о мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно довідки Березотіцького дошкільного навчального закладу «Берізка» № 01-22/9 від 25.10.2017 року [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідував Березотіцький дошкільний навчальний заклад «Берізка» з 1993 року по 1998 рік. (а.с. 15). В період з 1998 року по 2009 рік [PERSON] навчався в Березотіцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, що підтверджується відповідною довідками №47 від 19.03.2009 року, №03-12/12 від 17.05.2017 року (а.с. 12, 5). Факт постійного проживання [PERSON] на території України також підтверджується характеристиками на нього виданими Березотіцькою сільською радою Лубенського району Полтавської області №631 від 30.10.2017 року, №154 від 09.02.2017 року та Засульською сільською радою Лубенського району Полтавської області (а.с. 9-11). Відповідно до листа Лубенського міськрайонного відділу УДМС України в Полтавській області від 03.10.2017 року, заявник дійсно звертався до даної установи із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року (а.с. 13). Разом з тим, [PERSON] з дня народження по теперішній час проживає проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Березотіцької сільської ради Лубенського району Полтавської області №155 від 09.02.2017 року, актом про встановлення фактичного місця проживання від 25.10.2017 року (а.с. 6, 14). Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту постійного проживання на території України заявник не може отримати паспорт громадянина України, він в повному обсязі обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх доказами, за приписами п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved