Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 12.11.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] комітетом Ювілейної селищної ради Артемівського району м. Луганська було зареєстровано шлюб під актовим записом № 115. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, сина [PERSON]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося та шлюбні відносини припинені з 2015 року через відсутність взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору не має. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином. В позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом виклику в судове засідання через оголошення на офіційному веб-саайті Троїцького районного суду Луганської області. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом\~\~винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 229474 від 24.01.2017 позивач та відповідач з 12 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] комітетом Ювілейної селищної ради Артемівського району м. Луганська під актовим записом № 115. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 223370 від 22.09.2011. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя з відповідачем не склалося та шлюбні відносини припинені з 2015 року через відсутність взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище [PERSON], оскільки воно не змінювалося після реєстрації шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved