Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Завідувач 2-А\~відділення Комунального\~підприємства «Полтавська\~обласна клінічна\~психіатрична лікарня\~ім.\~О.Ф.\~Мальцева» [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 05 лютого 2019 року о 18 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] з діагнозом: «Шизофренія, загострення». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Усвідомленої згоди на госпіталізацію хворий не надав. Тому лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар підтримав свою заяву, просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару, оскільки він потребує стаціонарного лікування, а усвідомленої згоди на лікування не надає. При цьому виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON], участь якого в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, пояснив, що від лікування він не відмовлявся. Вважає, що дана госпіталізація має бути добровільною. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, вважаючи її обґрунтованою, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 05\~лютого 2019\~року о\~18\~год.\~00\~хв.\~за направленням\~лікаря-психіатра\~ПОПНД [PERSON] з діагнозом: «Шизофренія, загострення». Усвідомленої згоди на госпіталізацію хворий не надав, та був направлений на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку. 06 лютого 2019 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром». Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (маячні ідеї відношення, переслідування, спрямовані на матір, наявність імперативних слухових псевдогалюцинацій), які спричиняють високу вірогідність агресивної поведінки, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] хворіє з 2010 року, коли відмічалася неадекватна поведінка. Хворий постійно сварився зі своїми співмешканками, висловлював ідеї ревнощів, переслідування. Збирав непотрібні речі у своїй кімнаті - «мішковину, картон, цвяхи і гвинтики». Не дозволяв там прибирати. Особливо психічний стан погіршився навесні 2014 року, коли хворий почав конфліктувати з батьками, поводився агресивно щодо них, почав бити меблі, розбив холодильник, духову шафу, бив табуреткою по стінах. Батьки вимушені були проживати на дачі. Вночі часто телефонував їм, голосно кричав. Заявляв, що «викинеться з девятого поверху». Висловлював маячні ідеї відношення, особливого значення, переслідування, заявляв, що «мати найняла друзів з тим, щоб вони замінили стержень в замку, поміняли ключі». Постійно погрожував матері фізичною розправою і вимагав признатися «хто то був у квартирі». Почав погрожувати «підірвати газом увесь будинок». Знаходився на лікуванні в ПОКПЛ з 26.12.14 р. по 20.02.15 р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, затяжний варіант». Після виписки приймав підтримуюче лікування. У зв'язку з загостренням галюцинаторно-маячної симптоматики лікувався в ПОКПЛ з 28.08.15 р. по 19.09.15 р. Після виписки зі стаціонару почувався задовільно, їздив до Польщі на 3 місяці - займався реставрацією яхти. Поступово стан погіршувався. Повернувся до дому в травні 2016 року. Підтримуюче лікування не приймав, лікаря-психіатра не відвідував. Стан поступово погіршувався. Поведінка стала невпорядкованою. Був агресивним по відношенню до батьків, погрожував матері фізичною розправою, голосно кричав. Впродовж 8 місяців батьки вимушені були проживати на дачі. Зі слів матері, восени розлучився зі співмешканкою, «засмітив 3-кімнатну квартиру, понаносив різного мотлоху». Потім почав телефонувати батькам, погрожував, що «спалить дачу». Говорив матері, що хоче «відрізати їй голову, або задушити, щоб подивитись, як виходить з неї життя». Знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.01.17 р. по 10.03.17 р. Після виписки підтримуюче лікування не приймав, останнім часом став підозрілим, висловлював маячні ідеї відношення, переслідування, заявляв, що його «бабуся та дідусь ходять під вікнами, душать сусідів». Висловлював маячні ідеї переслідування, заявляв, що його хочуть «отруїти», йому здається, що за ним «стежать родичі» та його «товариші»». Був направлений на стаціонарне лікування в порядку примусової госпіталізації. Знаходився на стаціонарному лікуванні в ПОКПЛ з 18.09.17 р. по 15.01.18 р. Після виписки протягом місяця приймав підтримуюче лікування. Є особою з інвалідністю III групи, але черговий переогляд у грудні 2018 року не пройшов. Навесні 2018 року поїхав на роботу до Польщі, де припинив прийом підтримуючого лікування. Повернувся до дому в листопаді 2018 року. Психічний стан хворого поступово погіршувався. Він почав висловлювати маячні ідеї відношення, особливого значення. Із заяви матері хворого [PERSON] на імя тимчасово виконуючої обов'язки головного лікаря ПОПНД [PERSON]А відомо: «Після приїзду з Польщі почав поводити себе неадекватно, розмовляє сам до себе, кричить, не спить, постійно робить розрахунки. Підставою для даної госпіталізації стало погіршення психічного стану та виявлення ним намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, які полягали у тому, що останнім часом він почав поводити себе агресивно, погрожує розправою, штовхає, намагається знищити документи та особисті речі. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме: погрожує розправою матері. Зазначене підтверджується письмовими доказами: даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 06 лютого 2019 року, згідно якого комісією оглянутий [PERSON], за результатами огляду йому встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром». Також, з висновку вбачається, що під час огляду лікарями [PERSON] висловлював маячні ідеї відношення, переслідування несистематизованого характеру, повідомляв: «За мною постійно стежать на вулиці, мати за мною постійно стежить, не вставила скло на дверях, яке я вибив в минулому році, щоб за мною підглядати», Намагається раціоналізувати свою поведінку: «Я збирав тільки свої речі, я хотів, щоб мати мене вислухала,ю хотів привернути до себе увагу, я її не бив», Не можна виключати наявність імперативних слухових псевдогалюцинацій. Емоційно неадекватний. Імпульсивний. Легко озлоблюється. Недостатньо критичний до свого стану (а.с.5-7); даними заяви [PERSON] на адресу в.о. головного лікаря ПОПНД від 04 лютого 2019 року, з якої вбачається, що останнім часом психічний стан [PERSON] погіршився: після приїзду з Польщі почав поводити себе неадекватно, розмовляє сам до себе, кричить, не спить по три ночі, постійно робить розрахунки. Останнім часом почав поводити себе агресивно, погрожує розправою, штовхається, намагається знищити документи та особисті речі. Від відвідування диспансеру та прийому підтримуючих ліків категорично відмовляється (а.с.9); даними заяви [PERSON] на адресу головного лікаря ПОКПЛ від 06 лютого 2019 року, у якій вона просить госпіталізувати в порядку примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару її сина [PERSON], оскільки він протягом тривалого часу страждає хронічною психічною хворобою, відмовляється від добровільного лікування. Останнім часом його психічний стан значно погіршився. Поведінка стала неадекватною. Почав висловлювати маячні ідеї, робив якісь розрахунки (відстань до Місяця, розрахунок землетрусів та інших подій). Поводився щодо неї агресивно, штовхав, погрожував фізичною розправою («завалю»), зібрав речі в пакет і погрожував спалити їх та документи. У разі ненадання йому допомоги, поведінка сина становить значну загрозу для неї та оточуючих (а.с.10); даними направлення на госпіталізацію у ПОКПЛ, виданого [PERSON] лікарем-психіатром ПОПНД [PERSON]\~04\~лютого 2019 року, з якого вбачається, що під час огляду [PERSON] внутрішньо напружений, нестриманий. Мислення малопослідовне. Висловлює маячні ідеї відношення в адресу матері. Емоційно нестійкий. Дратівливий. Висловлює погрози на адресу матері (а.с.11). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби висловлює реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для її примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, відмову від отримання стаціонарної психіатричної допомоги, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved