Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що рішенням Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 496 від 22 липня 2005 року [PERSON] як працівнику соціальної сфери села у приватну власність було передано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,64 га, яка розташована на території Воєводської сільської ради Луганської області. Позивач доводиться [PERSON] сином. [PERSON] помер [INFO] . При цьому, позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, так як на момент відкриття спадщини проживав разом з ним. Однак, прийняти спадщину у нотаріуса на вищезазначену земельну ділянку позивач не має змоги через відсутність правовстановлюючих документів на неї. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно рішенням Троїцької районної державної адміністрації Луганської області № 496 від 22 липня 2005 року [PERSON] як працівнику соціальної сфери села у приватну власність було передано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,64 га, яка розташована на території Воєводської сільської ради Луганської області (а.с. 12-15). [PERSON] доводиться [PERSON] сином. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 січня 1956 року (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача помер [INFO] (а.с. 9). Позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, так як на момент відкриття спадщини проживав разом з ним. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] підтверджується довідкою № 499, виданою виконкомом Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, згідно якої на день смерті [PERSON] та протягом шести місяців після його смерті разом з ним мешкав та був прописаний [PERSON] (а.с. 11). Однак, прийняти спадщину у нотаріуса на вищезазначену земельну ділянку позивач не має змоги через відсутність правовстановлюючих документів на неї. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна померлого свого батька за законом першої черги, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів набув право на вищезазначену спадщину, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved