Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

До Червонозаводського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернулась [PERSON], в якій вказала, що Шостою міською державною нотаріальною конторою м. Харкова 23.07.1960 року на ім'я [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на [PERSON], після смерті її матері [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на половину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], яке було втрачене та 26.09.2013 року був виданий дублікат свідоцтва. У реєстрації права власності на вказане домоволодіння було відмовлено, у зв'язку з розбіжністю адреси розташування житлового будинку, що належить заявнику та фактичної адреси розташування житлового будинку. З огляду на вищевикладене, для здійснення реєстрації права власності на житловий будинок на підставі дубліката свідоцтва про право власності на спадщину по заповіту, заявниця просить встановити, що фактична адреса розташування домоволодіння, яка помилково вказана в дублікаті свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як [ADDRESS]. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 23.07.1960 року, спадкоємцем майна [PERSON], що складається з половини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], є її дочка [PERSON] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] 06.11.1959 року одружився з [PERSON], та після укладення шлюбу останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 22). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.08.2013 року встановлено юридичний факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано на ім'я [PERSON] 23.07.1960 року за реєстровим № 422 в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, дійсно належить [PERSON], [INFO], та Визнано за [PERSON] право власності на ? (одну другу) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 19-21). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 03.06.2014 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з розбіжністю фактичної адреси розташування житлового будинку, частина в якому належить [PERSON], оскільки згідно відповіді Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Виконавчого комітету ХМР, житловий будинок, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], розташований за адресою: [ADDRESS], Відповідно до відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.08.2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними будовами по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] - ? частина домоволодіння, на підставі договору на право пост ройки будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, зареєстрованого за № 11362/Д-1, посвідченого 01.08.1950 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою та за [PERSON] - ? частина домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за № 4221, виданого 23.07.1960 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с. 14). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 13.03.2014 року по інвентаризаційній справі № 90052, було здійснено інвентаризацію житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с. 15-18). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, з досліджених судом письмових доказів вбачається, що фактична адреса розташування домоволодіння, яка вказана в дублікаті свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23 липня 1960 року за реєстровим № 4221 Шостою міською державною нотаріальною конторою м. Харкова на ім'я [PERSON], як [ADDRESS], в дійсності є [ADDRESS]. Відмовляючи в задоволенні вимог, щодо встановлення факту помилкового зазначення адреси домоволодіння в дублікаті свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд виходив з того, що заявником не було доведено тієї обставини, що вказана в дублікаті свідоцтва про право на спадщину за заповітом адреса домоволодіння є посилкою особи, що видала вказаний дублікат свідоцтва, а тому дана вимога задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial