Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Законний представник позивача за довіреністю звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтував наступним: 05 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний Договір № HAU6AU08950013 від 05.09.2007 року, згідно якого відповідач [PERSON] по справі отримує кредит в розмірі 109 460,38 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 27.05.2015 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі -435 205,24 гривень, яку позивач по справі просить стягнути з відповідача [PERSON]. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором кредиту було укладено Договір поруки між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], згідно якого боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, а саме на 02 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 28 жовтня 2015 року, 11 листопада 2015 року та на 23 листопада 2015 року не з'явився, хоча належним чином відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується наявністю в матеріалах справи рекомендованих поштових повідомлень (а.с.49,88,89,90), а також копіями повісток про виклик до суду (а.с.27,58,60,86). Відповідач [PERSON] був присутній лише в одному судовому засіданні 20.09.2015 року, коли в суді надав зустрічну позовну заяву, яку було повернуто, так як не усунено недоліки зустрічної позовної заяви. В подальші судові засідання, які були призначені на 28 жовтня 2015 року, 11 листопада 2015 року та на 23 листопада 2015 року [PERSON] не зявлявся, хоча належним чином відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується наявністю в матеріалах справи рекомендованих поштових повідомлень (а.с.50,87), а також копій повісток про виклик до суду (а.с.28,57,59,85,91). Оскільки від відповідачів не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приват Банк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», згідно п.1.1. Статуту ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.19). Відповідно до укладеного Кредитного Договору № HAU6AU08950013, 05 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 109 460,38 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 04 вересня 2014 року (а.с.11,12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 27.05.2015 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі -435 205,24 гривень, яка складається з : заборгованість за кредитом - 80 452,29 гривень; заборгованість за відсотками - 93 072,12 гривень; заборгованість по комісії - 4 729,05 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 256 951,78 гривень (а.с.4-6). Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ було винесене заочне рішення про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 21.11.2011 року (а.с.69). Згідно до п. 17.10 Договору застави, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором передати предмет застави заставодержателю по акту прийома-передачі, так за невиконання договірних обов'язків, непогашення простроченої заборгованості 23.10.2012 року заставне майно - автомобіль був переданий представнику Приват Банку в м. Київ. На час передачі автомобіля заборгованість за кредитом становила 204 937,21 гривень. Всього по кредиту сплачено було 57 386,95 гривень. Останній платіж за кредитним договором був проплачений 01.03.2010 року в сумі 1 620,00 гривень. До передачі заставного майна автомобіль знаходився у відповідача з 01.03.2010 року по 23.10.2012 року, за даний період відповідач не сплатив жодного платежу. 23.10.2012 року, автомобіль, який був під заставою відповідно до договору застави, відповідачем [PERSON] був переданий представникам банка (а.с.73). 02.10.2013 року був складений оціночний сертифікат, ціна заставного автомобіля склала 30 000 гривень (а.с.75). 15.05.2015 року автомобіль був реалізований за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 24.02.2012 року за 20 000 гривень, з яких 3 194 гривень склали юридичні витрати та 16 806,00 гривень на погашення відсотків за кредитним договором. Таким чином, станом на 27.05.2015 року заборгованість склала 435 205,24 гривень з урахуванням продажу автомобіля. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором кредиту було укладено Договір поруки між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], згідно якого боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники (а.с.13). 08 вересня 2015 року поручителем - [PERSON] було подано до суду зустрічний позов про захист прав споживачів та визнання припиненим договору поруки (а.с.31-33). Дану зустрічну позовну заяву було залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків згідно ухвали Шевченківського районного суду Харківської області від 20.10.2015 року (а.с.56), після чого зазначену заяву було повернено [PERSON] у зв'язку з неусуненням недоліків (а.с. 91). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено судом, боржник - [PERSON] (і поручитель-[PERSON]) первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04 вересня 2014 року, сплачуючи її щомісячними платежами згідно графіку платежів п.7.1 кредитного договору (а.с.12).. Згідно п. 5.1 Договору, строк дії договору - до його повного погашення. На даний момент зобов'язання за договором у повному обсязі відповідачами не виконано. Посилання відповідача [PERSON] на те, що порука припинилась в зв'язку зі збільшенням відповідальності тобто нарахуванням боргу за час несплати боржником [PERSON] кредитних зобов'язань, не можуть бути взяті судом до уваги з тих підстав, що у ст. 559 ЦК передбачено спецiальнi пiдстави припинення поруки. Так, порука припиняється тільки в разі: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разi змiни зобов'язання без згоди поручителя, внаслiдок чого збiльшується обсяг його вiдповiдальностi; 2) якщо пiсля настання строку виконання зобов'язання кредитор вiдмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разi переведення боргу на iншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) пiсля закiнчення строку, встановленого в договорi поруки. В даному випадку збільшення боргових зобов'язань відбулось у зв'язку з несплатою кредиту боржником, а не зміни зобов'язань в кредитному договорі без згоди поручителя. У договорі поруки встановлено строк поруки, за яким порука припиняється після 5-ти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.13), тобто через 5-ть років після 04.09.2014 року. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники - п.4 договору поруки (а.с.13). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Оскільки правовідносини з приводу поруки між поручителем і кредитором іншої особи є різновидом зобов'язань, на них також поширюються правові норми щодо зобов'язань. [PERSON] вважає, що невиплата боржником кредиту є збільшення його відповідальності як поручителя, хоча не зазначає, яким чином ці зміни стосуються основного договору і вплинули на збільшення обсягу відповідальності його як поручителя. При підписанні договору поруки [PERSON] як поручитель, передбачав можливість щодо строку виконання основного зобов'язання і в разі порушення зобов'язань боржником його відповідальність перед банком. Пiдставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупнiсть двох умов - внесення без згоди поручителя змiн до основного зобов'язання та збiльшення обсягу вiдповiдальностi поручителя внаслiдок таких змiн (постанова Верховного Суду України вiд 5 лютого 2014 р. у справi № 6-160цс13). Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Сутність кредитного договору передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно вимог норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивачем неодноразово надсилалися повідомлення з вимогою сплати заборгованості за договором кредиту, що підтверджується їх копіями в матеріалах справи (а.с.7,8), проте по сьогоднішній день погашення не відбулося, а відповідачем по справі [PERSON] була надана до ПАТ КБ «Приват Банк» письмова претензія, у якій останній зазначив, що умови Договору поруки є несправедливими, оскільки обмежують права поручителя на припинення поруки (а.с.47,48). Таким чином, відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57-59 ЦПК України з приводу несплати суми кредиту. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів по справі пропорційно в рівних частинах з кожного, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, що визначено у пункті 35 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: approved