Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він розпочав свою трудову діяльність в 1974 році, а саме, був прийнятим учнем водія тролейбуса в Чернігівське тролейбусне управління. Там же, 15.04.1974 року, йому була оформлена трудова книжка. Внаслідок недбалості працівників відділу кадрів, при оформленні вказаної трудової книжки, на сторінці №1 в його установчих даних було допущено грубу помилку, а саме, прізвище зазначено «Неділько»замість «Неділька». На підставні даної трудової книжки, за весь період його праці вносилось помилкове прізвище «Неділько» в усі розрахункові та інші документи відносно [PERSON]. Оскільки 03.10.2013 року йому виповнилось 60 повних років, йому призначена пенсія за віком з 2014 року. В лютому 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України щоб долучити до пенсійної справи свою трудову книжку, яку вважав загубленою, але випадково знайшов її у документах (пенсія раніше була призначена на підставі іншого документа трудової книжки колгоспника, де відображено весь його трудовий стаж за виключенням 4 років праці водієм тролейбуса) для подальшого врахування стажу та заробітку при обчисленні пенсії. В прийнятті нового документа йому було відмовлено, оскільки дана трудова книжка має невідповідність в прізвищі, що робить неможливим зарахування трудового стажу на її підставі. Для виправлення помилки та підтвердження стажу він витребував довідку на одному з попередніх місць роботи КП «Полтаваелектротранс» (раніше Полтавське тролейбусне управління), але за цим місцем роботи він також рахувався під прізвищем [PERSON]. Таким чином, він позбавлений права на розрахунок пенсії в тому числі з заробітку за період з 1974 року по 1978 рік. Прохав суд винести рішення, яким встановити факт належності йому, [PERSON], трудової книжки, виданої на імя [PERSON] та довідки, виданої КП «Полтаваелектротранс» від 15.03.2015 року №01-11.170/5 про те, що громадянин [PERSON] працював в Полтавському тролейбусному управлінні з 26.03.1975 року по 20.03.1976 року водієм тролейбуса. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON]не зявились, звернулись до суду з заявою в якій прохали справу розглядати без їх участі. Заявлені вимоги вони підтримують в повному обсязі. Заінтересована особа, Лубенське обєднане управління пенсійного Фонду України в Полтавській області до суду свого представника не направило. Начальник управління звернувся до суду з клопотання, прохаючи суд розглянути дану справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні було встановлено, що заявник [PERSON] розпочав свою трудову діяльність в 1974 році, а саме, був прийнятий учнем водія тролейбуса в Чернігівське тролейбусне управління. Там же, 15.04.1974 року, йому була оформлена трудова книжка (а.с.6), в якій з невідомих причин допущено помилку у написанні прізвища заявника, а саме, замість «Неділька» вказано «Неділько». На підставні даної трудової книжки, за весь період його праці вносилось помилкове прізвище «Неділько» в усі розрахункові та інші документи відносно [PERSON]. 03.10.2013 року заявнику [PERSON] виповнилось 60 повних років і йому призначена пенсія за віком з 2014 року. Заявник в лютому 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України щоб долучити до пенсійної справи свою трудову книжку, яку вважав загубленою, а потім випадково знайшов її у документах (пенсія раніше була призначена на підставі іншого документа трудової книжки колгоспника, де відображено весь його трудовий стаж за виключенням 4 років праці водієм тролейбуса) для подальшого врахування стажу та заробітку при обчисленні пенсії. Але управлінням Пенсійного фонду заявнику було відмовлено в прийнятті нового документа, так-як дана трудова книжка має невідповідність прізвища з прізвищем заявника, що робить неможливим зарахування трудового стажу на її підставі. Відповідно до довідки, наданої заявнику на одному з попередніх місць роботи - КП «Полтаваелектротранс» (раніше Полтавське тролейбусне управління), він також рахувався під прізвищем [PERSON]. Через такі розбіжності в написанні його прізвища заявник позбавлений права на розрахунок пенсії з заробітку за період з 1974 року по 1978 рік. Через таку розбіжність даних заявник не може оформити пенсію. Факт належності трудової книжки [PERSON], виданої на імя «Неділько» [PERSON], [INFO] та довідки, виданої КП «Полтаваелектротранс» від 15.03.15 року №01-11.170/5 про те, що громадянин [PERSON] працював в Полтавському тролейбусному управлінні з 26.03.1975 року по 20.03.1976 року водієм тролейбуса (а.с.9) підтверджується доданими до матеріалів справи копіями правовстановлюючих документів на імя [PERSON], а саме, копією паспорта, копією свідоцтва про народження (а.с.а.с.3,4) а також копією пенсійного посвідчення (а.с.5). Встановлення факту належності трудової книжки та довідки з місця роботи для [PERSON] має юридичне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час видачі 15.04.1974 року [PERSON], [INFO] було допущено неточність у написанні його прізвища і зазначено неправильно «Неділько» замість «Неділька», що потягло за собою дану неточність в усіх розрахункових документах за місцем роботи і тому слід вважати, що трудова книжка, видана 15.04.1974 року на імя [PERSON] та довідка з місця роботи КП «Полтаваелектротранс» від 15.03.15 року №01-11.170/5 в дійсності належать заявнику [PERSON].

Outcome: approved