Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про стягнення 3% річних та індексу інфляції внаслідок порушення грошового зобов`язання. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі - 150268 грн. 40 коп.; 3% річних за два роки прострочення в сумі 9016 грн. 10 коп. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1592 грн. 85 коп. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 300 грн. Рішення набрало чинності 27.05.2013 року і починаючи з наступного дня [PERSON] вже має незавершене грошове зобов`язання. В добровільному порядку відповідач так і не повернув кошти. В подальшому, по даній справі було виписано два виконавчих листи та направлені для виконання до Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області на примусове виконання. 22.08.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач тривалий період часу сподівався на те, що законне рішення суду буде виконано, однак 11.07.2018 року отримав постанови від 30.08.2016 року від ДВС та йому було повернуто виконавчі листи з відміткою про завершення виконавчого провадження. Ним подана скарга на дії та бездіяльність державного виконавця. Про те, що у боржника - відповідача є кошти та майно, свідчать численні листи, які направлялись на адресу позивача тривалими роками з Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області і не тільки з нього, зокрема інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постанова про арешт та розшук майна боржника, тощо. Таким чином, є незаперечним фактом те, що [PERSON] , знаючи про борг, погоджуючись з ним (адже позовні вимоги були ним визнано в повному обсязі, що і зазначено в рішенні суду), маючи можливість його сплатити, якщо реалізувати транспортний засіб, нахабно ухиляється від виконання зобов`язання по теперішній час та жодних ані найменших заходів щодо виконання зобов`язання за рішенням суду не вживає. Позивачем подано розрахунок заборгованості за період строку позовної давності з 24.09.2015 року по 24.09.2018 року та в загальній сумі в розмірі 152161 грн. 25 коп. (що включає в себе - 150268 грн. 40 коп. боргу за стягнуті судом кошти за договором позики та 1592 грн. 85 коп. сплаченого судового збору і 300 грн. сплачених витрат на правову допомогу. Інфляційне збільшення таким чином становить - 52025 грн. 43 коп. Розмір 3% річних становить - 13707 грн. 00 коп. Загальна сума боргу: 52025 грн. 43 коп. + 13707 грн. 00 коп. = 65732 грн. 43 коп. З урахуванням вищевикладеного та існуючих обставин даної справи, позивач вважає, що його права з боку неналежного та тривалого невиконання грошового зобов`язання є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. На цих підставах просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER] ), суму боргу, внаслідок порушення грошового зобов`язання в розмірі - 65732 грн. 43 коп. (шістдесят п`ять тисяч сімсот тридцять дві гривні 43 копійки), з них: - 52025 грн. 43 коп. - інфляційне збільшення; - 13707 грн. 00 коп. - розмір 3% річних; судові витрати просить стягнути з відповідача по справі, в порядку ст.141 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 12.03.2019 року, 23.04.2019 року, 23.07.2019 року, 09.12.2019 року та 14.01.2020 року не з`явився. Судові виклики, направлені відповідачу за адресою, вказаною позивачем в позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». В судові засідання, призначені на 01.04.2020 року та 13.05.2020 року відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною позивачем в позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштових відправленнях «адресат відсутній», тому згідно ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та представника третьої особи. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. Відповідно до копії рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , суму боргу за договором позики від 18.08.2010 року в розмірі 150268 грн. 40 коп., три проценти річних за два роки з дня прострочення, в сумі 9016 грн. 10 коп., понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в сумі 1592 грн. 85 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. Вказана копія рішення суду засвідчена на відповідність оригіналу особисто позивачем. На виконання зазначеного рішення суду від 15.05.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18.06.2013 року видано два виконавчих листа. Вказані копії виконавчих листів засвідчені на відповідність оригіналу особисто позивачем. Відповідно до копії постанов Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2016 року виконавчі листи № 705/1598/13-ц 2/705/705/13 від 18.06.2013 року повернуті стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані копії постанов державного виконавця засвідчені на відповідність оригіналу особисто позивачем. За змістом положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено,що доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими,речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких можна встановити обставини щодо виконання грошового зобов`язання за рішенням суду. У зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу не здійснюється примусове виконання рішення суду. Але, ця обставина не свідчить про належне виконання зобов`язання. Відповідач, як боржник за договором позики, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Оскільки заборгованість за рішенням суду відповідачем не погашена, суд вважає, що позивач вправі вимагати стягнення на його користь з відповідача заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 відсотків річних. Проте, суд вважає, що при визначенні заборгованості слід виходити лише з суми основного грошового зобов`язання розмірі 150268 грн 40 копійок, так як сума сплаченого судового збору в розмірі 1592 грн 85 коп і кошти в сумі 300 грн, сплачені на правову допомогу, які були стягнуті на користь позивача з відповідача за рішенням суду, не є грошовим зобов`язанням, які виникло з кредитних правовідносин, а є компенсацією витрат, які позивач поніс під час розгляду справи в суді. Виходячи з суми грошового зобов`язання в розмірі 150268 грн 40 коп., розмір 3 відсотків річних за період з 24 вересня 2015 року по 24 вересня 2018 року становитиме 13548 грн 86 коп. При цьому, сума інфляційного збільшення боргу становитиме 55209 грн 53 коп. Проте, позивач суму інфляційного збільшення боргу визначив в розмірі 52025 грн 43 коп і суд не може вийти за межі позовних вимог. Тому в даному випадку суд виходить з суми, яку просить стягнути позивач. Отже, сукупний розмір заборгованості [PERSON] з урахуванням інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних за період з 24 вересня 2015 року по 24 вересня 2018 року, складає 65574 грн. 29 коп. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст.524, 526, 530, 533-535, 599, 511, 611, 625 ЦК України,

Outcome: partial