Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

До суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та моральної шкоди звернулась [PERSON] Посилається на таке. З 01.02.2012 р. по 26.04.2018 р. вона працювала контролером енергозбуту першої групи кваліфікації. Була звільнена за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або не уповноваженим органом законодавства про працю умов колективного чи трудового договору за ст. 38 КЗпП України, через те, що відповідач не своєчасно виплачував їй заробітну плату. На час звернення до суду належна їй заробітна плата при звільненні становить 33570,94 грн., просить з відповідача. Оскільки відповідач у день звільнення не провів з нею повного розрахунку, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за 27 днів в сумі 4698,83 грн. Посилається на те, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в 5000 грн. та просить її стягнути. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, додатково пояснила, що вказана заборгованість із заробітної плати виникла протягом декількох місяців. В неї на утриманні є неповнолітня дитина, вона є одинокою матірю, тому невиплата заробітної плати поставила її у скрутне матеріальне становище. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що заборгованість виникла не з вини відповідача, невиплата заробітної плати носить на підприємстві масовий характер у звязку з відсутністю коштів. Просила відмовити в його задоволенні. У відзиві відповідач також заперечував проти позову в повному обсязі з аналогічних підстав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працювала на посаді контролера енергозбуту першої групи кваліфікації з 01.02.2012 р. по 26.04.2018 р. Була звільнена за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або не уповноваженим органом законодавства про працю умов колективного чи трудового договору за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 6-7). Згідно довідки №382 від 27.04.2018 р. ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість по заробітній платі за з вересня 2017 року по квітень 2018 року [PERSON] складає 33570,94 грн. (а.с. 8). За приписами ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Тобто, судом встановлено, що заборгованість із заробітної плати на час звільнення позивача склала 33570,94 грн. без урахування податків та обовязкових платежів, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На час звільнення 27.04.2018 р. з [PERSON] відповідачем не проведено повного розрахунку, отже необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто за період з 28.04.2018 р. по 24.05.2018 р. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивачкою надане повідомлення про розміри оплати праці за квітень 2018 року, з якого вбачається що розмір посадового окладу становить 3974,21 грн. за 18 робочих днів, отже середньоденна заробітна плата складає 220 грн. (3974,21/18). Інших відомостей про розміри заробітної плати, кількість робочих днів на підприємстві за останні два місяці, що передували звільненню сторони не надали. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив із доказів наданих сторонами, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Відповідач був ознайомлений із розрахунком суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зробленим позивачкою, мав можливість подати докази, які б спростовували розмір вказаної заборгованості, проте своїм правом не скористався та інших доказів не надав. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Ст. 117 КЗпП не передбачено множення середньоденного (годинного) заробітку на число календарних днів, тому необхідно помножувати на число робочих днів. За період з 28.04.2018 р. по 24.05.2018 р. минуло 18 робочих днів. Середній заробіток за час затримки повного розрахунку за період з 28.04.2018 р. по 24.05.2018 р. складає: 220 грн. (середньоденна зарплата)*18 днів = 3974,21 грн. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування законодавства про оплату праці передбачено, що суд встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми , в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково, є підстави для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням податків та обовязкових платежів в сумі 3974,21 грн., а в решті позовних вимог в цій частині слід відмовити з підстав викладених вище. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як то передбачено ст.237-1 КЗпП України. зважаючи на те, що остаточний розрахунок по заробітній платі не проведений з позивачем під час звільнення, заборгованість із заробітної плати виникла внаслідок її невиплати протягом восьми місяців, що призвело до того, що протягом тривалого часу позивачка не отримувала заробітну плату, яка є засобом для існування, суд вважає вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги частини 6 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial