Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], з посиланням на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 28 травня 2010 року, який зареєстровано Виконкомом Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалась, причинами чого є різні погляди на сімейне життя та обовязки, непорозуміння, психологічна несумісність і небажання покращити сімейні відносини. Вони остаточно припинили шлюбні стосунки. Позивач просить\~розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Демченко». \~ \~ \~ \~ Позивач до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, додатково вказала, що з відповідачем вони більше місяця шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з нею, судові витрати бере на себе. (а.с. 23). Відповідач до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у його відсутність, додатково вказав, що з позивачем вони більше місяця шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем (а.с. 24). Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши письмову заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 28 травня 2010 року у Виконкомі Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу мають малолітню дочку\~[PERSON],\~[INFO]. Відповідно до позовної заяви та письмових заяв сторін, вони більше місяця шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Вказані обставини підтверджуються: письмовими заявами сторін (а. с. 23, 24), свідоцтвом про шлюб (а.с. 7), копієюи свідоцтва про народження дитини (а.с. 8), довідкою Іванівської сільської ради від 3 січня 2019 року № 4 (а.с. 9). Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та встановлені в судовому засіданні, ту обставину, що позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, зазначила, що вони з позивачем більше місяця шлюбних стосунків не підтримують, відповідач позовні вимоги визнає, про що подав відповідну заяву до суду, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що її спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

Outcome: approved