Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON]. Позивач просить визнати в порядку спадкування за нею як за спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,49 га в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Прапор Жовтня», розташовану на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Повідомляє, що її батько [PERSON] за життя був членом КСП «Прапор Жовтня» і на його імя виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,49 га умовних кадастрових гектарах на землях Карачієвецької сільської ради та 19.08.2008 року виготовлено Державний акт серії ЯЕ № 020412 на право власності на земельну ділянку розміром 0,2031 га та Державний акт серії ЯЕ № 030848 на право власності на земельну ділянку розміром 1,0389 га. Після смерті батька його майнові та інші права за заповітом перейшли [PERSON], яка з ним проживала і прийняла спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦКУ. Вона не встигла юридично оформити свої спадкові права, оскільки померла 03.11.2012 року. Позивачка являється донькою [PERSON], що підтверджує свідоцтвом про народження. На час смерті матері вона проживала з нею, тому бажає визнати за нею право на земельну ділянку, яку та не встигла оформити. До спадкового майна, окрім іншого, належать дві земельних ділянки. Вказана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідачем було подано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, Віньковецької районної державної адиміністрації, просить справу розглядати в його відсутності, про що повідомив у заяві, поданій до суду. Проти задоволення позову не заперечує. Справа розглянута у відповідності до п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка померла 03 листопада 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ №196179, видане 09.11.2012 року Карачієвецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис №24) фактично вступила у володіння майном як спадкоємець за заповітом (заповіт від 06.03.1995 року) після смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-БВ №004156, видане 10.03.2005 року Карачієвецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис №12), оскільки постійно проживала з [PERSON], що підтверджено довідкою № 454 від 03.07.2015 року. Факт спільного проживання [PERSON] з позивачкою на час смерті спадкодавця підтверджено довідкою №455 зазначеної сільської ради. Тому згідно вимог ст. 1268 ч3 ЦК України [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину. В спадкову масу увійшли права цих осіб на частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,49 умовних кадастрових гектарів на землях Карачієвецької сільської ради, Державний акт серії ЯЕ № 020412 на право власності на земельну ділянку розміром 0,2031 га і Державний акт серії ЯЕ № 030848 на право власності на земельну ділянку розміром 1,0369 га. Державні акти зареєстровані в Книзі записів державних актів на право власності на землю. [PERSON] як особа, яка проживала зі спадкодавцем і вчасно вступила у спадщину, набула право на його спадкове майно відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може. Нотаріус правомірно відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документу (державні акти) видані на імя спадкодавця після його смерті 19.08.2008 року, а помер він 08 березня 2005 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється після її смерті. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 020412 та серії ЯЕ № 030848, видані Віньковецькою РДА 19.08.2008 року на імя [PERSON], не є дійсними в силу ст.ст.25 ч.4 та 215 ч.2 ЦК України як правовстановлюючі документи, видані померлій особі після її смерті, про що зазначено нотаріусом. За позивачкою слід визнати право на земельну частку (пай), яким володів спадкодавець на підставі сертифікату до моменту його смерті на підставі ч.1 ст. 1223 ЦК України як за донькою померлої [PERSON] (свідоцтво про народження позивачки серії ІІ-ЯР № 990800, свідоцтва про одруження та зміну прізвища її матері серії І-БВ № 462285), яка є спадкоємцем першої черги за законом.

Outcome: approved