Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29 червня 2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у виді: земельного паю у землях колишнього КСП «Тополі», с.Тополі Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчений сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ №0110796 та виділена з земельного паю земельна ділянка площею 5,89 га ріллі, кадастровий №4425487500:04:002:0036, розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №145533 (уточнена площа 5,8871 га ріллі). Заповітом від 17 червня 2003 року земельний пай [PERSON] заповів [PERSON], а на земельну ділянку заповіту складено не було. Спадкоємцями першої черги за законом на земельну ділянку є позивач, як донька спадкодавця, її рідний брат та син спадкодавця [PERSON] та їх мати дружина спадкодавця [PERSON]. 07 вересня 2016 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу [PERSON], якою була відкрита спадкова справа. Інші спадкоємці жодних дій для прийняття спадщини не вчинили. Однак видати свідоцтво про спадщину в нотаріальній конторі неможливо, оскільки оригінал правовстановлюючого документу сертифікат про право власності на земельний пай був втрачений. У звязку з цим вона змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі надали заяви, згідно яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне.\~\~\~ Згідно копії свідоцтва про народження серії IV-ЕД №492688 від 31.08.1990 року, виданого повторно, а також копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №397005 від 29.11.1991 року, [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.10). З копії заповіту від 17 червня 2003 року, складеного [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] належну йому земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тополі», село Тополі Троїцького району Луганської області, розміром 8,22 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0110706, виданого Троїцькою райдержадміністрацією 20 січня 1997 року, заповів [PERSON] (а.с.18). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №145533 від 25.08.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,89 га на території Тополівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5) Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.07.2018 року, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0110706, громадянин [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЛГ №145533, який зареєстровано 25.08.2004 року за №010441800477 по Тополівській сільській раді, кадастровий номер земельної ділянки: 4425487500:04:002:0036. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №488154 від 30.08.2016 року, [PERSON] помер 29 червня 2016 року (а.с.4). Згідно копії Витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44991035 від 07.09.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу [PERSON] 07.09.2016 року (а.с.6). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст., ст.1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після чого, райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, а відповідачі відмовились від прийняття спадщини на її користь, інших спадкоємців, що прийняли спадщину, судом не встановлено, а також, той факт, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку з незалежних від неї обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі\~ викладеного,\~ст.,ст.392,\~1216,\~1221,\~1223,\~1225,\~1268,1274,\~ЦК України,\~ст..81\~ ЗК\~України,\~

Outcome: approved