Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Заявник 28.10.2013 року звернулась до суду із заявою, у якій просить визнати свого сина [PERSON], [INFO], недієздатним вказуючи, що останній внаслідок психічної хвороби не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та призначення над ним опіки. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що [PERSON] є інвалідом першої групи, у зв'язку з психічним захворюванням. Через свою хворобу [PERSON] не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними і потребує постійного догляду та опіки, проходив стаціонарне лікування у Київській міській клінічній лікарні №1. У судове засідання заявник не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, вимоги заяви підтримала, просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився проте надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви і просив розглянути справу у його відсутність. Також представник органу опіки та піклування надав до суду Подання про призначення опікуном заявника. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець м.Києва, є інвалідом першої групи з 01.10.2013 року згідно довідки до акта огляду МСЕК (а.с.5). Згідно подання Голови опікунської ради Дзюби В.М., у разі визнання [PERSON] недієздатним, орган опіки та піклування просив призначити його опікуном [PERSON], [INFO] (а.с.29). Як вбачається з акту судово-психіатричного експерта №212 від 13.03.2014 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з деменцією та епілептиформним синдромом в анамнезі, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над ним опіки (а.с.22-23). Частиною першою статті 41 Цивільного кодексу України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. А згідно з частиною четвертою статті 63 цього Кодексу опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Частиною 4 статті 63 цього ж Кодексу передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 26.03.1987 року, актовий запис №421 (а.с.4). Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що внаслідок психічного розладу на який страждає [PERSON] та який істотно впливає на його усвідомлення значення своїх дій та керування ними, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки. На підставі ч.1 ст.240 ЦПК України судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved