Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням суду від 30.12.2003 року була визнана недієздатною, 23.01.2016 року була госпіталізована до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» у примусовому порядку. З метою визначення психічного стану [PERSON] була оглянута комісією лікарів - психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку щодо необхідності продовження примусової госпіталізації, оскільки на даний час [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого неспроможна задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє або виявляє реальна наміри вчинити дії, що являють небезпеку для себе і оточуючих. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Згідно довідки КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» № 01-55/438 від 24.01.2018 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає їй знаходитися в судовому засіданні. Представник заінтересованої особи КЗ СОР «Першої ОСЛ м. Ромни» [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити. Адвокат [PERSON] та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міського суду Сумської області від 30 грудня 2003 року [PERSON] визнана недієздатною. Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року, від 31 січня 2017 року та від 04 серпня 2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 25.01.2018 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: д-з «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу» (F-20.00 за МКХ-10). По своєму психічному стану не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для себе і оточуючих. По своєму стану потребує продовження примусової госпіталізації, лікування можливе лише в умовах психіатричного закладу. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/438 від 24.01.2018 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1983 року. Багато разів, тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні, є інвалідом другої групи безтерміново. Остання госпіталізація з 23.01.2016 року по теперішній час. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для себе і оточуючих.

Outcome: approved