Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Скиба В.М., звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи - [PERSON] , яким слід заборонити останньому протягом шести календарних місяців з моменту винесення рішення, наближатись на 100 метрів до [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватись з ним, наближатись до місця реєстрації [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Про винесення такого припису просить повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем реєстрації, проживання (перебування) [PERSON] та повідомити про видачу обмежувального припису уповноважені підрозділи департаменту виконавчих органів Тернопільської міської ради. В обґрунтування цієї заяви вказує, що [PERSON] є його зятем. Із 2013 року він проживає без реєстрації у квартирі [ADDRESS] . У цьому ж помешканні проживає і заявник. З моменту вселення [PERSON] систематично здійснює фізичне та психологічне насильство щодо заявника, з метою приниження його гідності, утвердження свого авторитету в очах оточуючих. Ці обставини, на думку [PERSON] , підтверджуються копіями його звернень до органів державної влади. З метою унеможливлення таких вчинків у майбутньому заявник і просить винести по відношенню до [PERSON] обмежувальний припис. У судове засідання заявник не з`явився, забезпечивши явку свого захисника - адвоката Скиби В.М., котрий вказану заяву підтримали з мотивів, викладених у ній, та просив заявлені вимоги задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 3505 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представника заявника, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке. 07 грудня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII), котрий визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Згідно з частиною 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. (частина 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII) Відповідно до статті 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Таким чином Законом № 2229-VIII, а також ЦПК України чітко визначено коло суб`єктів, за ініціативою яких можливе застосування механізму обмежувального припису. Кожен із них безпосередньо постраждав від домашнього насильства, чи насильства за ознакою статі, або ж має право захищати інтереси таких осіб. Така обставина є очевидною, адже як уже частково зазначено вище, інститут обмежувального припису існує для того аби запобігти та протидіяти домашньому насильству або насильству за ознакою статі. Ось чому доленосним у такій категорії справ є визначити чи мало місце домашнє насильство або насильство за ознакою статі. Пунктом 3 ч. 1 ст. Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Частиною 1 ст. 13, а також частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 157119338 від 21 лютого 2019 року, заявнику належить 1/6 квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками є [PERSON] , якій належить 1/2 цієї квартири, [PERSON] , якій належить 1/6, та [PERSON] , котрій також належить 1/6. Заявником не надано жодного доказу, який би підтверджував родинні відносини між ним на іншими співвласниками вказаної квартири. Також ним не надано доказів того, що [PERSON] є чоловіком його дочки та проживає разом із ним у одному помешканні. Таким чином [PERSON] порушено вказані вимоги частини 1 ст. 13 та частини 1 ст. 81 ЦПК України і зазначені обставини суд до уваги брати не може у зв`язку з їх недоведеністю. За таких обставин, із поданих заявником матеріалів неможливо встановити ні факту сімейних відносин між ним та [PERSON] , ні того, що вони проживають чи коли-небудь проживали разом. Також недоведеним є сам факт домашнього насильства над [PERSON] з боку [PERSON] Надані [PERSON] заяви до правоохоронних органів де він вказує на [PERSON] як на кривдника, самі по собі не доводять того, що останній таким являється. Жодного процесуального рішення по суті розгляду таких заяви суду не надано. З аналогічних міркувань суд вважає неспроможними рапорти працівників поліції та копію звернення на урядову гарячу лінію. Відомості до цих документів внесені зі слів самого [PERSON] На їх підтвердження не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а тому у їх відповідності реальним обставинам справи виникають об`єктивні сумніви.

Outcome: dismissed