Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту. Заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала у [ADDRESS], та яка була не рідною бабою заявника, нікого з рідних у неї не було, підтримувала близькі стосунки виключно з заявником та його матір'ю. Коли заявник досяг віку одного року його мати у зв'язку з важким матеріальним становищем вимушена була майже постійно перебувати за межами Вінницької області на сезонних та періодичних роботах через необхідність утримувати і забезпечувати сім'ю. У зв'язку з зазначеними обставинами мати заявника і [PERSON] досягнули домовленості про те, що [PERSON] постійно проживатиме разом з останньою. Таким чином, починаючи з 1987 року і по день смерті [PERSON] та заявник проживав разом з останньою і перебував на її утриманні. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, заявник є єдиним її спадкоємцем, оскільки на момент спільного проживання з спадкодавицею був непрацездатною малолітньою особою, а тому згідно ст. 531 ЦК УРСР 1963, який діяв на момент виникнення правовідносин, відноситься до спадкоємців за законом. У зв'язку з тим, що заявник позбавлений можливості будь-яким іншим чином підтвердити факт спільного проживання з [PERSON], у період з 1987 - 02.04.1977, він звернувся до суду з даною заявою. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, однак Клебанська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, надіслала суду повідомлення за № 119 від 27.09.2017, про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення згідно яких [PERSON] постійно до дня смерті проживав та перебував на утриманні [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], [PERSON], померла [INFO] (а.с. 5). У відповідності до довідки № 447 від 22.05.2017, виданої Клебанською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (а.с. 6). Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved