Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 26.06.2019 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен з сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе. Вказала, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 року провадження у справі № 705/2060/20 за її позовом про розірвання шлюбу було закрито, в зв`язку з недосягненням їх сином 1 року. Просить: постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 337 від 26.06.2019 року; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , понесені судові витрати. Ухвалою судді від 07.12.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також, в ухвалі про відкриття провадження суддя встановив позивачу строк, протягом якого позивач має право подати суду відповідь на відзив, а також встановив строк відповідачу, протягом якого відповідач має право подати свої заперечення. Відповідач 17.12.2020 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 24.12.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовними вимогами він не погоджується в повній мірі та вважає за можливе зберегти сім`ю, просить суд не розривати шлюб з наступних підстав. Відповідач зазначив, що майже на 80 % матеріально забезпечує сім`ю він. Різні погляди на сімейне життя не можуть бути підставою для зруйнування сім`ї. Фактично між сторонами ніякого непримиренного конфлікту не має, примирення між ними є можливим і надання строку для примирення є доцільним, це збільшить шанси зберегти сім`ю. Жодних підстав для розірвання шлюбу відповідач не вбачає. Він має почуття любові до своєї дружини та бажає зберегти сім`ю, намагається налагодити стосунки з нею. Просить суд надати їм з позивачем - [PERSON] строк для примирення на 6 місяців та провадження у справі зупинити до закінчення строку для примирення. До відзиву додано докази направлення його копії позивачу. 04.01.2021 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якій вона просить клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення терміном на 6 місяців та про зупинення провадження у справі залишити без задоволення. Вказала, що відповідачем у відзиві на позовну заяву лише зазначено, що з позовними вимогами він не погоджується в повній мірі та вважає за можливе зберегти сім`ю та просить суд не розривати шлюб. Всупереч вимогам п.5 ст.178 ЦПК України відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено будь-які заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Твердження відповідача про надання їй та їх дитині матеріальної допомоги в розмірі 80 відсотків є неправдивим та жодним чином не підтвердженим. Відповідач намагається ввести суд в оману. Позивач дійсно зареєстрована з сином та відповідачем за однією адресою, Однак, відповідач замовчує той факт, що з дня народження їх дитини, тобто з листопада 2019 року, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з нею по [ADDRESS] . Про примирення між сторонами мова не може йти, оскільки відповідач схильний до насилля в сім`ї, за що й притягувався до встановленої законами України відповідальності. Вона неодноразово зверталась до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області за захистом від протиправної поведінки відповідача відносно неї. Позивач не бажає мати з відповідачем нічого спільного, про будь-яке примирення не може й бути мови, тому прохання останнього про надання судом 6-ти місячного строку на примирення лише продовжить її та дитини душевні страждання. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. До відповіді на відзив додано докази направлення її копії відповідачу. 11.01.2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь (вхідний номер №115 від 11.01.2021 року), в якому він вказав, що зі змістом відповіді він категорично не погоджується з наступних підстав. Про те, що він на 80 відсотків надає допомогу як дружині так і їх дитині це дійсно так. Він не припиняв надавати допомогу навіть з того дня, з якого вони почали проживати окремо, але дружина не бажає приймати його допомогу. Твердження позивача, що він схильний до насильства в сім`ї також не відповідає дійсності. Він дійсно мав конфлікт, але не з позивачем, а з її матір`ю, яка і є підбурювачем та причиною їх чварів із позивачем, оскільки вона налаштовує дружину проти нього та не дає змоги налагодити відносини з нею. Надання строку для примирення є останнім шансом зберегти їх з позивачем сім`ю. Крім того, просив звернути увагу суд, що позивач вже подавала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з ним, про що вона і не заперечує, але ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2020 року, провадження у справі № 705/2060/20 було закрито. Підставою для закриття було те, що їх син не досягнув 1 року. Але про те, що у них взагалі є спільна дитина і про те, що вона не досягла 1 року позивач змовчала, тим самим ввела суд в оману. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. До вказаного заперечення додано докази направлення його копії позивачу. Крім того, відповідачем 11.01.2021 року до канцелярії суду було подано ще одне заперечення на відповідь (вхідний номер №116), текст якого відрізняється від заперечення, зареєстрованого в суді 11.01.2021 року за вхідним номером №115. При цьому, до заперечення, зареєстрованого за вхідним номером №116 не додано доказів, які б підтверджували направлення примірника чи копії такого заперечення позивачу. У зв`язку з викладеним, суд при вирішенні справи по суті не бере до уваги заперечення з відповідними додатками до нього, подане до суду 11.01.2021 року і зареєстроване за вхідним номером №116. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 червня 2019 року в Уманському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 337. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим (повторно) 25 листопада 2020 року Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2019 року Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Вказана копія свідоцтва про народження засвідчена на відповідність оригіналу особисто позивачем. Факт народження дитини не заперечує відповідач і у своєму відзиві. У відповідності до вимог ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву . Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Інших доказів, ніж ті, про які суд зазначив вище, і які б впливали на вирішення спору по суті, позивач з позовною заявою, а відповідач з відзивом на позов, не подали. Суд не приймає до розгляду докази, подані позивачем з відповіддю на відзив, так як позивач не обґрунтувала неможливість їх подання разом з позовною заявою. Докази, подані відповідачем разом з запереченням на відповідь, зареєстрованим в суді 11.01.2021 року за вхідним номером №116, суд також не приймає до розгляду, так як такі докази подані не з відзивом на позовну заяву і відповідач не обґрунтував неможливість їх подання у визначений законом строк. Крім того, як зазначив суд вище, примірник чи копію вказаного заперечення з додатками відповідач не направив позивачу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивач наполягає, що вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач не має право звертатися до суд з позовом про розірвання шлюбу, оскільки вже подавала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, але ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2020 року провадження у справі № 705/2060/20 було закрито з тих підстав, що їх син не досягнув 1 року. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому, ухвала суду містить посилання на п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якому зазначено, що згідно з ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі. Також, суд не вбачає підстав для надання строку для примирення сторін. При цьому, суд враховує, що позивач вже ініціювала питання про розірвання шлюбу, проте таке питання не було вирішено судом з об`єктивних причин. Відповідач знав про наявність в суді справи про розірвання шлюбу і, відповідно, мав можливість вжити заходів для збереження сім`ї. Проте, таких дій не вчинив. Тому, прохання відповідача про надання сторонам строку для примирення суд розцінює лише як спосіб затягування розгляду справи по суті. Враховуючи те, що дитина сторін досягла однорічного віку, сторони на даний час спільно не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, та враховуючи що від дня винесення ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 року та до розгляду повторної позовної заяви, тобто до 11.01.2021 року, пройшло майже шість місяців, і у вказаний період часу сторони не примирились, при цьому позивач наполягає, що надання строку для примирення погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Питання про відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу позивач не ставила. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved