Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі [PERSON] оборони України до відповідача [PERSON], в якому (позові) просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] оборони України шкоду в сумі 1843680,00 грн., заподіяну державі кримінальним правопорушенням, обґрунтовуючи позов тим, що 18.08.2010 року між [PERSON] оборони України та товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоград ВДМ» укладено договір № 270/5/8-10ДГМ про здачу на переробку брухту і відходів із вмістом дорогоцінних металів, який зі сторони ТОВ «Кіровоград ВДМ» був підписаний директором [PERSON] На підставі даного договору між сторонами було укладено 45 додаткових угод, на підставі яких ТОВ «Кіровоград ВДМ» в період часу з 18.08.2010 року по 01.02.2012 року отримало від [PERSON] оборони України та здійснило первинну переробку брухту із вмістом дорогоцінних матеріалів, одержавши з вказаного брухту дорогоцінні метали та супутні ліквідні матеріали на загальну суму 1680316,86 грн., які є власністю [PERSON] оборони України та перебували у віданні ТОВ «Кіровоград ВДМ» на підставі зазначеного договору. У зв'язку з несвоєчасним перерахуванням ТОВ «Кіровоград ВДМ» грошових коштів по додатковій угоді № 1 від 20.08.2010 року відповідно до умов договору № 270/5/8-10ДГМ від 18.08.2010 року [PERSON] оборони України була нарахована пеня у сумі 1388,62 грн. Таким чином, сума грошових коштів, яка підлягала сплаті [PERSON] оборони України відповідно до умов договору № 270/5/8-10ДГМ від 18.08.2010 року складала 1681705,48 грн. Позивач також зазначив, що [PERSON], як директор ТОВ «Кіровоград ВДМ», знаючи про те, що господарським судом Кіровоградської області 16.06.2009 року винесено ухвалу про введення процедури санації ТОВ «Кіровоград ВДМ» через неплатоспроможність та велику заборгованість перед комітетом кредиторів, а також будучи впевненим у можливості уникнення відповідальності, не виконував умови додаткових угод у зазначені терміни, не проводив [PERSON] оборони України оплати вартості наявних у наданій останніми сировині дорогоцінних металів та ліквідних супутніх матеріалів, а утворені від цього процесу дорогоцінні метали та ліквідні супутні матеріали, належним чином відповідно до умов договору не реалізовував та не перевіряв належність проведеної первинної переробки та наявність на території товариства вказаного майна, більш того, маючи в своєму розпорядженні бухгалтерську та фінансову документацію ТОВ «Кіровоград ВДМ», не здійснював контроль за її веденням та не перевіряв її наявність. Зазначив, що відносно [PERSON] було зареєстроване кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України та відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року (набрав законної сили 05.05.2014 року) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України та звільнено від покарання за ст. 367 ч. 2 КК України та на підставі ст. 74 ч. 4 КК України, яким (вироком) також встановлено, що своїми діями директор ТОВ «Кіровоград ВДМ» [PERSON] спричинив державі в особі [PERSON] оборони України матеріальні збитки в сумі 1577518,04 грн. відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 11/1,2-129 від 03.12.2013 року. Крім цього, відповідно до висновку судово-економічної експертизи розрахована сума пені по даному договору № 270/5/8-10ДГМ станом на 01.02.2012 року становить 196164,43 грн., розрахована сума індексу інфляції по договору станом на 01.02.2012 року становить 36561,85 грн., загальна сума збитків, завданих [PERSON] оборони України становила 1810244,32 грн. Вказав, що під час розгляду судом кримінального провадження [PERSON] оборони України було заявлено цивільний позов до [PERSON] про стягнення 1843680,00 гри., який (цивільний позов) відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року залишений без розгляду. Також зазначив, що станом на 04.04.2017 року шкода, завдана [PERSON] оборони України, злочинними діями [PERSON] в сумі, згідно з висновками Держфініспекції, - 1843680,00 грн., - не відшкодована. Щодо строку позовної давності позивач зазначив, що [PERSON] оборони України про вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року стало відомо лише 19.05.2014 року, тому вважає що в даному випадку три річний строк позовної давності не пропущено. Ухвалою від 13.04.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Представник військового\~прокурора Кіровоградського\~гарнізону Південного\~регіону України\~в інтересах\~держави в\~особі [PERSON]\~оборони України\~[PERSON],\~будучи присутнім\~у содовому\~засіданні 03.05.2018\~рокупідтримав позицію позивача, викладену у позовній заяві, з обґрунтуванням, аналогічним викладеному в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України [PERSON] та представником позивача [PERSON] оборони України за довіреністю [PERSON] подані до суду заяви, зареєстровані 23.05.2018 року за вх. № 13154 та вх. № 13098 відповідно, про розгляд справи за відсутності представників військової прокуратури та [PERSON] оборони України відповідно. Від представника позивача [PERSON] оборони України за довіреністю [PERSON] до суду надійшло пояснення від 12.06.2017 року, зареєстроване в суді 13.06.2017 року за вх. № 13352, в якому, посилаючись на обставини аналогічні, викладеним в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] оборони України 1843680,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину. Крім того, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях, представник позивача підтримав поданий заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України [PERSON] позов, та підтримав раніше надані суду письмові пояснення від 12.06.2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, при цьому, поштові повідомлення, які направлялись останньому за адресою зазначеною у позовній заяві, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання: [INFO], 25015, встановленим судом в порядку, передбаченому ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження у справі та відкриття провадження у справі), - поверталися до суду з відміткою органу поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» та «через не запит». Заяви або клопотання від відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи чи зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання до суду не надходили. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся військовий прокурор в інтересах позивача, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Із змісту\~позову та\~напідставі досліджених\~у судовому\~засіданні доказів\~судом встановлено,\~що предметом\~позову,\~з яким\~заступник військового\~прокурора Кіровоградського\~гарнізону Південного\~регіону України\~звернувся до\~суду в\~інтересах держави\~в особі\~[PERSON] оборони\~України,\~є матеріально-правові\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача[PERSON]\~шкоди,\~завданої кримінальним\~правопорушенням,\~та зміст\~позовної вимоги,\~предявленої військовим\~прокурором,\~-\~вказує на\~обраний спосіб\~захисту інтересів\~держави -\~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~вчиненнявідповідачем [PERSON]\~кримінального правопорушення,\~тобто відносини,\~які є\~предметом даного\~розгляду є\~відносинами з\~приводу відшкодування\~матеріальної шкоди\~особі,\~в даному\~випадку державів особі [PERSON] оборони України, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Судом також встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року (справа № 404/2317/14-к, провадження № 1-кп/404/181/14), який набрав законної сили 05.05.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та звільнено останнього від покарання за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ч. 4 ст. 74 КК України. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Відповідно до\~змісту вироку\~від 02.04.2014\~року Кіровським\~районним судом\~м.\~Кіровограда встановлено,\~що [PERSON],\~займаючи посаду\~директора ТОВ\~«Кіровоград ВДМ»,\~не забезпечив\~виконання ТОВ\~«Кіровоград ВДМ»\~умов договору\~№ 270/5/8-10ДГМ\~від 18.08.2010\~рокупро здачу на переробку брухту і відходів із вмістом дорогоцінних металів, укладеного між [PERSON] оборони України та ТОВ «Кіровоград ВДМ», та умов додаткових угод на підставі зазначеного договору, таким чином, шляхом неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, у вигляді спричинення державі в особі [PERSON] оборони України матеріальних збитків на суму 1577518,04 грн. [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України. Таким чином, Кіровським районним судом м. Кіровограда за результатами розгляду кримінального провадження (справа № 404/2317/14-к, провадження № 1-кп/404/181/14) по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, встановлено розмір спричиненої шкоди охоронюваним законом інтересам держави в особі [PERSON] оборони України, а саме, спричинення матеріальної шкоди на суму 1577518,04 грн. При цьому, судом відзначається, що розмір шкоди за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, є кваліфікуючою ознакою вказаного кримінального правопорушення. Крім того, вищевказаним вироком цивільний позов [PERSON] оборони України про стягнення з обвинуваченого [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 1843680,00 грн., - залишено без розгляду, оскільки, як про це зазначено у вироку, позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення вироку), недоліки якої суд (Кіровський районний суд м. Кіровограда) позбавлений можливості усунути в кримінальному провадженні, що не позбавляє представника потерпілого звернутись до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже,\~враховуючи вимоги\~наведеної цивільної\~процесуальної норми,\~судом відзначається,\~що правові\~наслідки злочинного\~діяння [PERSON],\~яке (діяння)\~виразилося у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~367\~КК України,\~в результаті\~якого державі\~в особі\~[PERSON] оборони\~України спричиненоматеріальну шкоду в розмірі 1577518,04 грн., встановлену вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року, - є обовязковими для суду в даній справі. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На положення ст. 1166 ЦК України посилається у позовній заяві й військовий прокурор, як на правову підставу предявлення позовних вимог до відповідача та обґрунтування розміру такої вимоги, однак, судом зауважується, що зазначена стаття встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди (загальний (генеральний) делікт) та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди за умови відсутності договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим, деліктне зобов'язання, в даному випадку зобовязання відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов'язана з порушенням договірного зобов'язання. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України [PERSON] в інтересах держави в особі [PERSON] оборони України до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в частині, що відповідає встановленому вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2014 року розміру матеріальної шкоди, спричиненої державі в особі [PERSON] оборони України [PERSON] в результаті вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме в розмірі 1577518,04 грн. При цьому, судом відзначається наступне, що позивачем предявлено позовну вимогу матеріального характеру на загальну суму 1843680,00 грн., з якої: 1680316,86 грн. - вартість отриманого ТОВ «Кіровоград ВДМ» від [PERSON] оборони України брухту із вмістом дорогоцінних металів; 1388,62 грн. - пеня за несвоєчасне перерахування ТОВ «Кіровоград ВДМ» грошових коштів по додатковій угоді № 1 від 20.08.2010 року відповідно до умов договору № 270/5/8-10ДГМ від 18.08.2010 року; 196164,43 грн. - пеня та 36561,85 грн. - розрахована сума індексу інфляції відповідно до висновку судово-економічної експертизи. Разом з\~тим,\~суд окремо\~звертає увагу\~на те,\~що встановлена\~Кіровським районним\~судом м.\~Кіровограда та\~вказана у\~вироку від\~02.04.2014\~року вартість\~отриманого ТОВ\~«Кіровоград ВДМ»\~від [PERSON]\~оборони України\~брухту із\~вмістом дорогоцінних\~металів на\~суму 1680316,86\~грн.\~була частково\~оплаченаТОВ «Кіровоград ВДМ». Так, відповідно до змісту вироку від 02.04.2014 року на рахунок [PERSON] оборони України відповідно до договору № 270/5/8-10ДГМ від 18.08.2010 року від ТОВ «Кіровоград ВДМ», з урахуванням надлишкових коштів від попереднього договору надійшли грошові кошти у сумі 104187,44 грн., тим самим ТОВ «Кіровоград ВДМ» повністю закрило додаткову угоду № 1 від 18.08.2010 року, відповідно до якої, сума оплати складала 10996,26 грн., частково розрахувалось за додаткову угоду № 2 від 18.08.2010 року відповідно до якої, сума оплати складала 106724,36 грн. та відшкодувало [PERSON] оборони України нараховану пеню по додатковій угоді № 1 від 18.08.2010 року в сумі 1388,62 грн. При цьому, обґрунтовуючи предявлення такої позовної вимоги матеріального характеру на суму 1680316,86 грн. військовий прокурор фактично посилається на не виконання договірних зобовязань ТОВ «Кіровоград ВДМ» за договором № 270/5/8-10ДГМ від 18.08.2010 року та умов додаткових угод на підставі зазначеного договору, при цьому, вимога предявляється не до юридичної особи - ТОВ «Кіровоград ВДМ», учасники якого відповідно до положень ч. 2 ст. 140 ЦК України не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів, а до фізичної особи - [PERSON], як особи винної у вчинені зазначеного вище кримінального правопорушення, та якого військовий прокурор визначає в позові єдиним відповідачем, а тому позовна вимога в цій частині (розмірі) предявлена до відповідача [PERSON] є необґрунтованою, так як не відповідає субєктному складу учасників наведених вище договірних відносин, щодо яких заявлено вимогу про відшкодування шкоди. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання позовної заяви 06.04.2017 року, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017 становив 1600 грн. Таким чином, ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру з ціною позову 1843680,00 грн. становить 27655,20 грн. Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору та беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, - з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог (1577518,04 х 100 / 1843680,00 = 86%), а саме 23783,47 грн., виходячи з розрахунку 86% від 27655,20 грн.

Outcome: partial