Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

ДП «ЗТМК» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої керівником під час виконання трудових обовязків, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 27.04.2010 року № 46-д, з 27.04.2010 року по 15.09.2010 року займав посаду генерального директора Казенного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат». Згідно наказу від 17.03.2009р. № 200 «Про перетворення шляхом реорганізації Казенного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат» та Статуту ДП «ЗТМК», затвердженого наказом Мінпромполітики від 15.11.2010р. № 577, 04.01.2011р. шляхом перетворення КП «ЗТМК» реорганізовано в Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат», яке є правонаступником всіх прав та обовязків КП «ЗТМК». 16.11.2011 року за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «ЗТМК» за період з 01.07.2009р. по 30.09.2011р. Державною фінансовою інспекцією України було складено акт №06-21/13. 30.12.2011 року на адресу ДП «ЗТМК» надійшла вимога №06-14/314 від 21.12.2011р. про усунення виявлених порушень, зокрема, відшкодувати збитки у сумі 55389,97грн. за рахунок винних осіб(п.3 вимоги). Актом ревізії встановлено, що внаслідок дій колишнього в.о. генерального директора КП «ЗТМК» [PERSON], підприємству нанесено збитки у розмірі 55389,97грн.. Так, в акті перевірки зазначено, що у порушення вимог п. 15а постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981р. № 1145 «Про порядок та умови суміщення професій(посад)», проведено нарахування та виплата начальникам бюро, заступникам начальників цехів, іншим керівним працівникам ДП «ЗТМК» доплати за виконання додаткових обовязків , що призвело до зайвого нарахування та виплати доплат на загальну суму 40123,12грн., та зайво перераховано внесків до державних цільових фондів на суму 15266,85грн., чим завдано збитків ДП «ЗТМК» на суму 55389,97грн.. Відповідно до ст. 105 КЗпП України, розмір доплат за суміщення професій(посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. В той же час, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Проте, слід зазначити, що положеннями про оплату праці робітників ДП «ЗТМК» на 2010 та 2011 роки можливість встановлення відповідної доплати керівному складу ДП «ЗТМК» не передбачена. Вказані висновки акту ревізії підтверджені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року по справі 2а-913/12/2670, яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. У відповідності зі ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, установах, організаціях та їх заступники у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобіганням простоям. Таким чином, на час неналежного виконання трудових обовязків відповідач [PERSON] завдав підприємству матеріальні збитки в розмірі 55389,97грн.. Зазначену суму матеріальної шкоди, завданої [PERSON] під час неналежного виконання ним своїх трудових обовязків, просять стягнути з відповідача на їх користь. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи позивач був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням справу розглянути у відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представником відповідача [PERSON] суду надана заява про розгляд справи у відсутності відповідача, а також надані письмові заперечення на позов та заява про застосування позовної давності, з яких вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, а також просить суд застосувати при розгляді справи вимоги закону щодо спливу строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України державне підприємство «Запорізькій титано-магнієвий комбінат» є юридичною особою та внесено до ЄДРПОУ(а.с.19). Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України № 46-Д від 27 квітня 2010 року на відповідача [PERSON] було покладено виконання обовязків генерального директора Казенного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат»(а.с.4). Згідно із наказом № 118-Д від 15.09.2010 року [PERSON] увільнено від виконання обовязків генерального директора зазначеного підприємства(а.с.5). З вимоги №06-14/313 від 21.12.2011 року, надісланої на адресу ДП «ЗТМК» вбачається, що відповідно до п.2.12 плану контрольно-ревізійної роботи на 3 квартал 2011 року Державною фінансовою інспекцією України проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «ЗТМК» за період з 01.07.2009 року по 30.09.2011 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії від 16.11.2011 року № 06-21/13, зокрема у порушення вимог п. 15а постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981р. № 1145 «Про порядок та умови суміщення професій(посад)», проведено нарахування та виплата начальникам бюро, заступникам начальників цехів, іншим керівним працівникам ДП «ЗТМК» доплати за виконання додаткових обовязків , що призвело до зайвого нарахування та виплати доплат на загальну суму 40123,12грн. та, відповідно, до зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів на суму 15266,85грн., чим завдано збитків ДП «ЗТМК» на суму 55389,97грн., які необхідно відшкодувати за рахунок осіб, винних у нарахуванні та виплаті доплати за виконання додаткових обовязків(а.с.9-11). На підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у задоволенні адміністративного позову державного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат» до Державної фінансової інспекції України про визнання недійсною та скасування вимоги від 21 грудня 2011 року № 06-14/314 в частині пунктів 2,3,4,5,9,11,12,13,14,15,16 в частині визнання недійсними та скасування пунктів 2,3,4,5,12,14,15 та 16 вимоги Державної фінансової інспекції України від 21 грудня 2011 року № 06-14/314-відмовлено(а.с.5-7). Таким чином, законність висновків планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за період з 01.07.2009 року по 30.09.2011 року, складених Державною фінансовою інспекцією України, підтверджена вищевказаною постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків. Відповідно до вимог ст. 132 КЗпП України за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більш свого середньомісячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених законодавством. Положеннями п. 2 ст. 133 КЗпП України передбачено, що у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам. Таким чином, аналізуючи надані у справі докази, у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що під час неналежного виконання своїх обовязків, як керівника державного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат», відповідач [PERSON], шляхом здійснення зайвого нарахування та виплати доплат начальникам бюро, заступникам начальників цехів, іншим керівним працівникам ДП «ЗТМК» заподіяв вказаному підприємству матеріальну шкоду у розмірі 55389,97грн., але у відповідності з вимогам п.2 ст. 133 КЗпП України, у даному випадку, він повинен нести відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше свого середнього заробітку і у позивача виникло право вимагати відшкодування заподіяної підприємству шкоди саме у цьому розмірі. Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач просив суд застосувати вимоги закону щодо спливу позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний для цивільно-правових відносин строк позовної давності, який складає три роки. Враховуючи, що даний спір виник з трудових правовідносин, при його вирішенні підлягають застосуванню норми Кодексу Законів про працю України що стосуються строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Положеннями ч.3 ст. 233 КЗпП України передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як встановлено судом, а також визнано самим позивачем в поданій суду позовній заяві, вимога про усунення виявлених ревізією недоліків надійшла 30.12.2011 року, зокрема, ця вимога стосувалася відшкодування збитків у сумі 55389,97грн. за рахунок винних осіб. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, позивач, саме від дня отримання вимоги Державної фінансової інспекції 30.12.2011 року довідався про порушення свого права і особу, яка його порушила та від цього дня для нього почався перебіг позовної давності, але з позовом до суду ДП «ЗТМК» звернулося лише 24.06.2015 року, тобто за межами визначеного законом строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, суд також враховує, що поважних причин пропуску строків звернення до суду позивач не зазначає і не просить поновити йому цей строк.

Outcome: dismissed