Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Зорянської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] від 27.04.2009 року, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку: рілля площею 1,17 га на підставі рішення Віньковецької РДА № 43/2005р. від 04.03.2005 року. Також просить визнати в порядку спадкування за нею як за спадкоємцем майна померлого [INFO] року [PERSON] право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Зорянської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що після смерті її батька [PERSON], спадщину нею прийнято відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, як особою яка фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою сільської ради № 237 від 30.05.2016 року. Інших спадкоємців немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку площею 1,17 га, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що державний акт виданий батьку після його смерті. До цього часу він володів сертифікатом на право на земельну частку (пай). Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 27.04.2009 року виданий на ім'я [PERSON] Віньковецькою районною державною адміністрацією є оспорюваним через те, що він виданий після смерті спадкодавця, тобто після [INFO] року. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивачів. Відповідач - Зорянська сільська рада Віньковецьокго району Хмельницької області вимоги позивачки визнав, просять справу розглядати у відсутності їх представника. Третя особа відділ Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області в судове засідання своїх представників не направили, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи. Справа розглянута у відсутності сторін та третьої особи відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача позовні вимоги визнав, про що зазначив у поданій заяві та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17.09.2015р.) актовий запис №5. Він був власником земельної ділянки площею 1,17га, розташованої на території Зорянської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його права власника посвідчуються державним актом серії [NUMBER] від 27.04.2009 року, виданим на підставі рішення Віньковецької РДА № 43/2005р. від 04.03.2005року. [PERSON] дівоче прізвище якої «Павлюк» являється спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК Української РСР) після смерті батька, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 1.02.1971 р., актовий запис № 5 та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] виданими Дашковецькою сільською радою 04.05.1999 р., актовий запис № 5. Спадщина нею прийнята відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР як особою, яка фактично вступила в управління спадковим майном померлого батька, що підтверджується довідкою Зорянської сільської № 237 від 30.05.2016 року. Нотаріусом відмовлено у видачі позивачці свідоцтва на право власності за законом через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку [PERSON] виданий після його смерті. Згідно наданої інформаційної довідки відділу Держгеокадастру № 27-28-99.4-378/15-16 від 09.02.2016 р. державний акт включає одну земельну ділянку [NUMBER] розташовану на території Зорянської сілької площею 1,13 га - рілля та одну земельну ділянку [NUMBER], розташовану на території Зорянської сільської ради площею 0,0414 га - багаторічні насадження. Їх цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нотаріус правомірно відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Зазначений державний акт відповідно до вимог статті 215, 25 ч.4 ЦК України слід визнати недійсним, як такий, що виданий після смерті фізичній особі. Позивачка являється спадкоємцем за законом, що підтверджено свідоцтвом про її народження та одруження, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.04.2009 року, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку: площею 1,17 га на підставі рішення Віньковецької РДА № 43/2005 р. від 04.03.2005 року слід визнати недійсним, а за [PERSON] визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ст. 529 ЦК Української РСР як за спадкоємцем нерухомого майна за законом.

Outcome: approved