Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій посилається на те, що в травні 2018 року йому виповнилося 55 років у зв'язку з чим відповідно до п. в ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на вихід на пенсію на пільгових умовах. Однак, готуючи документи для подання в управління пенсійного фонду завник звернув увагу на розбіжності в його імені в ряді належних правовстановлюючих документів. Зокрема, згідно свідоцтва про народження та згідно паспорта його ім'я значиться як [PERSON]. В трудовій книжці колгоспника [NUMBER] його ім'я значиться як [PERSON] таке ж ім'я зазначене і в дипломі [NUMBER] від 16 липня 1981 року, а в трудовій книжці [NUMBER] його ім'я зазначене як [PERSON]. Крім цього було виявлено розбіжності імені і в інших документах, зокрема у військовому квитку [NUMBER] та в свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER], де його ім'я також вказане як [PERSON]. На його думку винесення судом рішення по даній заяві зокрема, що і стосується зазначених розбіжностей у військовому квитку та свідоцтві про укладення шлюбу не порушить жодних прав чи інтересів інших будь то фізичних чи юридичних осіб, а тільки створить для заявника можливість упорядкувати належні правовстановлюючі документи та уникнути будь - яких непорозумінь при оформлені зави про вихід на пенсію за віком на пільгових умовах. Тому на підставі викладеного у відповідності до ст.ст.293, 315, 318 ЦПК України, просить встановити факт, що правовстановлюючі документи: трудова книжка колгоспника [NUMBER], диплом про закінчення ОТУ № 4 с. Кузьминці Вінницької області [NUMBER] від 16 липня 1981 року видані на ім'я [PERSON] та трудова книжка [NUMBER] видана на ім'я [PERSON] належать - [PERSON]. Встановити факт, що особа [PERSON] зазначений у військовому квитку [NUMBER] та у свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] від 14 липня 1984 року є одна і таж сама особа - [PERSON]. 29.05.2018 року відкрито провадження у справі. 20.07.2018 року представником Головного управління ПФУ у Львівській області Мандзею В.І. подано відзив на заяву про встановлення факту, в якому вказує, що частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Крім цього, всупереч вимог ст. 318 ЦПК України, виходячи зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення заявником жодним чином не обґрунтовано про причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; доказів, що підтверджують факт. Згідно до ч.4 ст.49 Цивільного кодексу України реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до абзаців 1-2 ч.1 ст.22 цього Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Крім того, абзацом 3 ч.1 ст.22 цього Закону передбачено, що у разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Щодо внесення змін у трудову книжку зазначає, що Пунктом 2.13 Глави 2 Інструкції передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Таким чином, законодавством України, чітко визначено порядок внесення змін та виправлень до документів. Крім цього зазначає, Постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993р. № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Цим Порядком передбачені особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників. Окрім цього, зазначає, що згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. Відповідно до абз. 2 п. 12 Постанови, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Відповідно до п. 18 Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Тому оскільки, факти які просить встановити заявник не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, заявником не наведено жодних причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та

Outcome: partial