Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

До суду звернулась Великоновосілківська районна Державна адміністрація Великоновосілківського району Донецької області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на територію Краснополянської сільської ради у 2014 року за адресою: [ADDRESS], прибула [PERSON], [INFO], з малолітньою донькою, [PERSON], [INFO], [PERSON] не зареєстрована так як не має власного житла. Згідно рішення виконкому Краснополянської сільської ради від 25 лютого 2016 року № 4 малолітня [PERSON], [INFO] була влаштована до дитячого відділення КЛПУ «Великоновосілківська центральна районна лікарня». На підставі акту обстеження умов проживання від 25 лютого 2016 року [PERSON] проживала в багатоквартирному будинку, санітарний стан житла незадовільний (в будинку було брудно, речі розкидані, брудні, дитина не доглянута), співмешканець [PERSON], [PERSON], [INFO], зловживає спиртними напоями, коли знаходиться в стані алкогольного сп'яніння поводиться неадекватно (побив [PERSON], намагався душити малолітню [PERSON]). [PERSON] не може створити умови для проживання та виховання малолітньої доньки, постійного місця роботи не має, повноцінні мови для виховання дитини не створені. Відносно викладеного Краснополянською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області у 2016 році до Великоновосілківського районного суду була направлена позовна заява, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON]. У задоволені позову на той момент судом було відмовлено. Родина продовжує перебувати під соціальним супроводом. [INFO] року у м. Маріуполь [PERSON] народила сина [PERSON]. Отримавши довідку з лікарні про народження повернулась до [ADDRESS]. Свідоцтво про народження дитини [PERSON] отримала лише 12 вересня 2017 року після численних відвідувань родини, проведення бесід, щодо необхідності реєстрації дитини. Відповідач також не отримує виплати допомоги на утримання дітей на території України, тому що не має реєстрації. Згідно характеристики, повідомлення Краснополянської сільської ради, листів КЗОЗ «Великоновосілківський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» та Великоновосілківського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, за час проживання на території ради відповідач проявила себе з негативної сторони, як людина безвідповідальна, скандальна, до порад, рекомендацій не дослухається, має низький рівень виховного потенціалу, неохайна. Найчастіше санітарний стан в будинку незадовільний, в квартирі безлад, речі розкидані, в будинку мешканці постійно перебувають у взутті. Діти брудні та неохайні. 31 липня 2017 року діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], взяті на облік служби, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Робота з родиною триває. 08 листопада 2017 року до лікарні звернулась [PERSON], з дитиною [PERSON], [INFO] (5,5 міс.). У дитини виявили закритий перелом лівої кістки у в/з та перелом лівої ключиці, про що було повідомлено Великоновосілківське відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області. При надходженні до лікарні дитина була неохайно одягнена, речі були брудними, пляшечка була з кислим молоком, коляска дуже брудна. Мати перебуває з дитиною в лікарні. В цей час старша дитина [PERSON], [INFO], перебуває зі співмешканцем матері [PERSON], який, за характеристикою Краснополянської сільської ради, має негативну соціальну, кримінальну, медичну характеристику. Згідно рішення виконкому Краснополянської сільської ради від 09 листопада 2017 року, про негайне відібрання малолітніх дітей, у зв'язку із загрозою їх життю та здоров'ю, [PERSON], [INFO], була влаштована до дитячого відділення районної лікарні, де вже перебуває [PERSON], [INFO], з матір'ю. На момент відібрання в будинку повна антисанітарія, брудно, холодно, відсутність білизни, чистого сухого одягу, сезонного взуття. При влаштуванні дитини до лікарні мати сказала про те, що вважає, що дії співмешканця призвели до таких переломів у молодшої дитини. В тому, що сталося з дітьми звинувачувала всіх, крім себе. Дії (бездіяльність) [PERSON] є ухиленням від виконання своїх обов'язків по відношенню до двох малолітніх дітей. При цьому [PERSON] (з її слів) вже позбавлена батьківських прав у відношенні до чотирьох дітей, місце знаходження яких вона не знає і документів, які це підтверджують, не має. В судове засідання сторони не з'явилися. Відповідач, повідомлена про дату та час судового засідання, не з'явилася не повідомивши про причини неявки. Взагалі жодного разу на призначені дати проведення судових засідань [PERSON] не з'являлась. Від представників третіх осіб та позивача надійшли заяви про підтримку позову та про розгляд справи у відсутність позивача та третіх осіб. Суд дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно представлених свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.09.2017 р. та серії [NUMBER] від 10.03.2015 р.- відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідок Краснополянської сільської ради, [PERSON] проживає разом з дітьми та співмешканцем [PERSON], без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до висновку Великоновосілківської районної Державної адміністрації Великоновосілківського району Донецької області вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківський прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки мати своїх обов'язків не виконує, нормальних умов життя дітям незабезпечує, належної уваги не приділяє, матеріальних витрат не несе, не має можливості та бажання утримувати дітей. Викладене також підтверджується численними довідками, листами, актами Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, згідно яких сільська рада на протязі 4 років намагалася допомогти відповідачці налагодити умови життя її та її дітей поліпшити матеріальний стан та побутові умови проживання відповідача, але всі спроби виявилися марними та на даний час залишати дітей проживати з матір'ю є не лише не бажаним а й ризикованим. Проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей, [PERSON] не заперечила. Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідачка протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей, не займається їх вихованням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться їх станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дітей батьківської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покладсти на відповідача.

Outcome: approved