Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

До суду із даним позовом звернулася [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що під час шлюбу з [PERSON] останній в процесі приватизації набув у власність земельну ділянку площею 0,237 га.,яка розташована за адресою с [ADDRESS] Бориспільського району Київської області . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняли його дочка [PERSON] та його мати [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняли її 2 сина,чоловік та внучка. В зв`язку з цим просить суд визнати цю земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ її частину. В судовому засіданні позивач повністю повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та зазначила що 09.12.2011 року вона разом з чоловіком пішли в земельний відділ Старівської сільської ради та отримали державний акт на вищезазначену земельну ділянку. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності і відмовити в задоволення позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. З копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2013 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.08.2011 року (а.с.7). Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.12.2011 р. вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Старівської сільської ради №950 від 13.06.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,2370 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд,кадастровий номер [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Бориспільського міьскрайонного суду від 12.02.2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.08.2011 року розірвано (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.5 ст.61 СК України (в ред. від 08.02.2011р.) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. З урахуванням вищенаведених обставин та положень ч.5 ст.61 СК України (в ред. від 08.02.2011р суд вважає що спірна земельна ділянка була набута під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] та була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з цим, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, може бути підставою для відмови у позові. За таких обстави н, суд приходить до висновку що про порушення свого права позивач могла довідатися з моменту розірвання шлюбу, тобто з 12.02.2014 року. Відповідач та його представник просили суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Враховуючи вищезазначене та те, що [PERSON] подала вказаний позов до суду лише 16.11.2018 року, тобто зі спливом трьохрічного терміну звернення до суду, тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Outcome: dismissed