Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач є її батьком. [PERSON] не спілкується з нею, не цікавиться її життям та інтересами, протягом кількох років не надає їй матеріальної допомоги, хоча обіцяв допомагати до досягнення нею повноліття. 03 липня 2018 року їй виповнилося 18 років, вона продовжує навчання та на даний час є студенткою другого курсу факультету лінгвістики КПІ ім. Ігоря Сікорського. У зв'язку з навчанням на денному відділенні, вона не має можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, а тому потребує матеріальної підтримки від батька на час навчання. Її мати [PERSON] надавала та продовжує надавати їй допомогу, проте вказаних коштів не вистачає для поточних життєвих потреб, тому позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини його заробітку. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] також надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розлучились 28 березня 2011 року. Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 18.06.2018, [PERSON] є студенткою групи ЛА-72 факультету лінгвістики денної форми навчання за договором за кошти фізичних осіб, термін навчання до 30 червня 2021 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована у гуртожитку Студмістечка НТУУ «КПІ ім. І.Сікорського» за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 12.07.2018, відповідач має земельний пай площею 3,50 га, який перебуває в оренді ВП ім. Шевченка. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітня дочка відповідача навчається на денній формі навчання за контрактом, стипендії не отримує, проживає у гуртожитку, а тому дані обставини свідчать про те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, яка продовжує навчання. За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем такої матеріальної допомоги його повнолітній донці, яка продовжує навчання та у розмірі визначеному позивачем, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до п.п 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1762 гривні, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму складає 704 грн 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду. Згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому з [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved