Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Між позивачем, з однієї сторони, та відповідачами, з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачам вказаного домоволодіння. Позивачем було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належного їм вищезазначеного нерухомого майна у розмірі 35 000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 травня 2018 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності за ним на вказане нерухоме майно. Позивач до суду не з`явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав відповідну заяву. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно відповідачам на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: А1; житловий будинок; Г2 літня кухня ; Б;Д;З сараї; Ж убиральня; ПГ погріб, 1 огорожа, І водопровід (а.с. 17-19, 24-25). Між позивачем, з однієї сторони, та відповідачами, з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного відповідачам вказаного домоволодіння. Позивачем було передано відповідачам домовлену суму за відчуження належного їм вищезазначеного нерухомого майна у розмірі 35\~000 гривень, про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 05 травня 2018 року (а.с. 14-16). Відповідачі не з`являються до нотаріуса для посвідчення відповідного правочину (а.с. 20-23). З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного відповідачам вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшло вказане вище нерухоме майно, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved