Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі відділення №25 ФАТ «Імексбанк» про захист прав споживачів. Згодом позивачкою було уточнено позовну заяву, а саме просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 84801,52 грн. та моральну шкоду у розмірі 936,56 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтували тим, що 08 липня 2014 року між нею та ПАТ «Імексбанк», в особі начальника відділення №25 ФАТ «Імексбанк» Бірюкової Оленою Анатоліївною, був укладений договір № 250051342 про приєднання до публічного договору №1, за яким вона передала, а ПАТ « Імексбанк» прийняв на зберігання депозит готівкою в сумі 80000 грн. на депозитний рахунок, зі сплатою 24,5 % річних, датою повернення депозиту було 08.05.2015р. З вересня 2014 року банк почав затримувати виплату процентів по депозиту та виплату пенсії, яку перераховував Пенсійний фонд України, тому позивачка звернулася до відповідача з заявою про дострокове припинення договору. Однак, позивачка отримала лише 3500 грн. зі всього вкладу, тому вона просить стягнути з відповідача залишок депозитного вкладу у розмірі 76545,51 грн. До суду позивачкою надано заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, також не заперечувала у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що в матеріалах справи є належні докази (повідомлення № 06013036). Жодних клопотань, заперечень чи заяв до суду не надавав, про причини неявки не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк», в особі начальника відділення №25 ФАТ «Імексбанк» Бірюкової Оленою Анатоліївною, був укладений договір № 250051342 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу/депозиту від «20 січня» 2014року» вклад «_Добр_24,5%_» про внесення 80000 грн. строком 08.05.2015 року (а.с.7). Внесення позивачкою суми підтверджується квитанцією №33382 (а.с.18) на внесення готівки у сумі 40 000 грн. від 08.07.2014р., а також випискою (а.с.19) з особового рахунка (рах.№ 2620.0.930187.998 від 08.07.2014р.) у сумі 40 000,00грн, усього в ПАТ «Імексбанк» було внесено - 80 000 грн. 03.11.2014 року та 04.12.2015 року [PERSON] була подана заява до ПАТ «Імексбанк» про дострокове припинення договору банківського вкладу/депозиту (а.с.20,21). 04.12.2015 року позивачкою було отримано 3500 грн. з суми депозиту, що підтверджується квитанцією № 42955 від 04.12.2014 року (а.с.22). Відповідно до п.п. 6.1, 6.4.1. Публічного договору № 1 банк зобов'язав на вимогу вкладнику повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним вкладнику, в день, наступний за останнім днем строку внеску. Згідно п.п. 5, 5.6, 5.7. Публічного договору№1 проценти на суму внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок банку, та включно до дня, який передує дню його повернення вкладнику. Пунктом 6.4.1 Публічного договору №1 передбачено, що вкладник має право звернутися до банку з письмовою заявою про повернення вкладу до закінчення строку розміщення вкладу, вказаного в договорі. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За положеннями ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. власник володіє користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. У зв'язку з тим, що відповідачем не виконано зобов'язання з нього потрібно стягнути 84 801,52 грн., які складаються з 1586,24 грн. - 24,5%річних (49,57 грн. сума боргу за кожну добу затримки виплати процентів х 32 доби), 1402,56 грн. - інфляція (43,83 грн. сума боргу за кожну добу затримки виплати процентів х 32 доби), 194,24 грн. - сума втрат від знецінення грошей (6,07 грн. сума боргу за кожну добу затримки виплати процентів х 32 доби). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами існують договорні правовідносини і згідно змісту договору такі умови не були передбачені. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial