Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], треті особи: реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Одесі Одеської області, про визнання недійсним державного акту серії ЯД № 776053 від 21.12.2007 року, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі на право власності на земельну ділянку, площею 0,0642 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110136900:23:027:0043, визнання недійсним договору дарування зазначеної земельної ділянки, укладеного 30 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON], витребування цієї земельної ділянки у [PERSON] на користь територіальної громади міста Одеси, посилаючись на те, що встановлено факт порушення земельного законодавства. Представник Одеської міської ради підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представники третіх осіб: реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Одесі Одеської області, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2006 року у цивільній справі за № 2-4911/06, між співвласниками нежилих будівель культурно-оздоровчого центру дозвілля і сім'ї «Вогник», відповідно до договору купівлі-продажу від 01.06.2006 року, був визначений порядок користування земельною ділянкою, згідно з яким [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 642 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2007 року у справі за № 2-2990/07 задоволено позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, треті особи: Одеське міське управління земельних ресурсів, ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Одеської регіональної філії, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 642 кв.м., для обслуговування будівель та споруд культурно-оздоровчого центру дозвілля і сім'ї «Вогник», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 5110136900:23:027:0043. [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2007 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.12.2007 року, серії ЯД № 776053, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010750502221. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно зі ст. 126 ЗК України (чинною на момент відчуження земельної ділянки) та п.1.1. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 за № 43, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно з договором дарування від 30 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2542, [PERSON] передав [PERSON] безкоштовно у дар земельну ділянку, площею 0,0642 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110136900:23:027:0043. 26 червня 2012 року рішенням апеляційного суду Одеської області у справі №22ц-590-3628/2012 апеляційну скаргу заступника прокурора міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено, рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.10.2006 року скасоване, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2012 року у справі за № 22ц-1590/1714/2012 задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району міста Одеси, скасовано рішення Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2007 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], відмовлено у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно зі ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. 256 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно з п. 4 «Положення про Державне агентство земельних ресурсів України», Держземагенство, відповідно до покладених на нього завдань, веде поземельні книги та надає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Відповідно до п. 60 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051, запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] щодо пропуску позивачем строку позовної давності, та що вона є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки. Відповідачем та її представником не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved