Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 11698 від 13.05.2013 року у розмірі 5948 грн. 92 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 13.05.2013 року між ЗОКС «Довіра» і [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 11698, за умовами якого позичальником було отримано кредит в сумі 5 000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою 48% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення повернення кредиту, 13.05.2013 року між ЗОКС «Довіра» і [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № 11698, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність перед спілкою щодо своєчасного виконання основного зобов'язання. Відповідачі у встановлені строки суму заборгованості не повернули. Станом на 18.08.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 5 948 грн. 92 коп., у т.ч. 3 333 грн. заборгованість по тілу кредиту та 2 615 грн. 92 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 6, 257, 525, 526, 530, 533, 553, 554, 559, 612, 629, 1048, 1052, 1054 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON],, [PERSON] будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне. 13.05.2013 року між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 11698, згідно з п.1.1 якого кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 5 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредит надається строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто до 13.05.2014 року. Згідно з п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить 48 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. В якості забезпечення своєчасного повернення позичальником кредиту та сплати процентів за користування кредитом, 13.05.2013 року між ЗОКС «Довіра», [PERSON] (поручитель) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір поруки № 11698, за умовами якого поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником умов кредитного договору № 11698 від 13.05.2013 року, а також всіх майбутніх додаткових угод до нього, по своєчасному і повному поверненню суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та можливих збитків у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, та зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника перед Спілкою в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1 договору поруки строк дії поруки встановлений 8 років з дня підписання договору. Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірні правовідносини сторін врегульовані кредитним договором № 11698 від 13.05.2013 року і договором поруки № 11698 від 13.05.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів, способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору позивачем було надано позичальнику суму 5 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 2318 від 13.05.2013 року. Згідно з розрахунком позивача, позичальником повернуто суму 1 667 грн. основного боргу, у т.ч. 18.06.2013 року сплачено 417 грн., 15.07.2013 року сплачено 417 грн., 14.08.2013 року сплачено 20 грн., 17.09.2013 року сплачено 813 грн. Залишок основного боргу складає 3 333 грн. (5 000 грн. - 1 667 грн. = 3 333 грн.). Згідно з розрахунком позивача, позичальником повернуто суму 991 грн. 50 коп. відсотків за користування кредитом. Залишок несплачених процентів за користування кредитними коштами, у т.ч. нарахованих відсотків за запізнення сплати, становить суму 2615 грн. 92 коп., у т.ч. 1263 грн. 54 коп. процентів за користування кредитом, 1 352 грн. 38 коп. процентів за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, з аналізу фактичних обставин справи вбачається, що з боку позичальника і поручителя неналежним чином виконувались взяті на себе договірні зобов'язання зі своєчасної та в повному обсязі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Доказів погашення заявленої до стягнення суми заборгованості, відповідачами суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЗОКС «Довіра» є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved