Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява за підсудністю, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ј відсотків від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування вказаних вимог посилається на наступне. Позивач є інвалідом ІІ групи, пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 4700 грн. щомісячно, інших доходів не має. Відповідач є сином позивача, яка має ряд захворювань, а тому потребує постійного догляду та постійного медикаментозного лікування. Відповідач працює у ПрАТ «Енергозбут», отримує заробітну плату, та має здійснювати допомогу, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а в іншій частині просив відмовити, посилаючись на те, що з нього стягується аліменти в розмірі 1/6 на підставі постанови Харківського апеляційного суду на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, в поданому до суду відзиві просить слухати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засіданні вказала, що вказаний позов є штучним, оскільки відповідач по справі ухиляється від сплати аліментів на користь свого сина відповідно до судового рішення, та таким чином намагається зменшити розмір стягуваних аліментів з метою, щоб на утримання дитини сплачувати менше коштів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, та за наявними в справі доказами. 01.03.2021 року вказана позовна заява надійшла до Московського районного суду м. Харкова. 02.03.2021 року здійснено розподіл вказаної позовної заяви, та розподілено її судді Власенко М.В. 02.03.2021 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача та позивача, відповідь на який надано - 02.03.2021 року. Ухвалою судді від 02.03.2021 року вказану справу передано для розгляду до Київського районного суду м. Харкова. 19.03.2021 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 30.03.2021 року вказану справу було прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. 27.05.2021 року в судовому засіданні в якості третьої особи залучено до участі у вказаній справі [PERSON] . Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є сином позивача, та вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач має статус «Дитина війна», та відповідно до наданого до суду наказу №3-к від 01.03.2003 року працює на посаді лікаря - хірурга КНП «Міська поліклініка №5» ХМР, та її дохід по заробітній платі за період з січня 2020 року по грудень 2020 року включно склав 48027,55 грн. Відповідно до наданою до суду виписки №67623 позивач перебувала на стаціонарному лікарняному з 13.01.2021 по 15.01.2021 року, та надано з КНП «Міська поліклініка №5» ХМР довідку, що підтверджує, що позивач перебуває під наглядом лікарів поліклініки та має хвороби. Також судом встановлено, що відповідач та третя особа перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народився син [INFO] . Постановою Харківського апеляційного суду від 28.04.2021, стягнуто з відповідача на користь третьої особи аліменти на утримання сина - [PERSON] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В своєму відзиві сам відповідач зазначає, що він є працевлаштований, та працює в ПрАТ «Харківенергозбут», проте відомостей про розмір його доходів суду не надано. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Встановлено, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом і потребуває матеріальної допомоги. Доказів, що позивач на даний час, починаючи з моменту звернення до суду є непрацездатною матеріали справи не містять, як і про розмір отриманої пенсії. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати позивача непрацездатною особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ст.. 202 СК України, та обставини, на які посилається позивач в своєму позові не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного позову за недоведеністю та необгрунтованістю. Крім того, аліментів не призначаються у відсоткому розмірі від заробітку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed