Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що відповідно до виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2014 року за №2-10385 відповідач [PERSON] зобов'язаний був виплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно. На даний час її син є студентом денної форми навчання 1 курсу Хмельницького Національного університету. У зв'язку з тим що її син є студентом та навчається у вищому навчальному закладі вона несе додаткові витрати пов'язані з оплатою навчання сина, а отже змінився її матеріальний стан. Відповідно до рішення суду відповідач був зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, що згідно виконавчого листа становить 732,14 гривень. Вона щомісячно несе витрати по сплаті навчання сина у розмірі 1083,34 гривень. За таких обставин просила суд збільшити розмір аліментів на утримання сина визначивши їх у розмірі 1273,81 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не надав. За таких обставин, зі згоди позивача та її представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2004 року позов [PERSON] був задоволений: вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частики від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 19.07.2004 року і до повноліття дитини. При вирішенні даного позову та визначаючи конкретний розмір аліментів судом першої інстанції було враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Вказане рішення набуло законної сили 06.12.2004 року та було звернуто до примусового виконання. Згідно представленої довідки-розрахунку №5479/07-32 від 19.02.2016 року, яка видана Другим МВ ДВС ХМРУЮ встановлено, що станом на січень 2016 рік заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 64 065,25 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного суду України в п. 23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що відповідно до ст. 192 СКрозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Під час розгляду справи позивач не надала суду доказів, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів у неї змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршився стан її здоров'я, а також доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився. Сама по собі обставина навчання дитини на платній основі не може бути підставою для зміни розміру призначених аліментів. Крім того, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості відповідача, розрахунок до сплати аліментів проведений державним виконавцем відповідно до ст..74 ЗУ «Про виконавче провадження», утримання з відповідача не здійснювали оскільки офіційно останній не працює. До того ж суд звертає свою увагу на те, що сума аліментів, які просить стягувати позивач (1273,81 гривень) фактично незначно відрізняється від встановленого у державі розміру мінімальної заробітної плати 1450 гривень. Позивачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували спроможність відповідача сплачувати саме такий розмір аліментів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed