Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду в інтересах держави в особі державної установи «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 3\~681,81 грн. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 у справі № 638/20659/16-к [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засуджену [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. У мотивувальній частині вироку встановлено, що 14.11.2016 [PERSON] знаходилася за місцем свого постійного помешкання в квартирі [ADDRESS] , в якій проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] Приблизно о 04 годині 25 хвилин після сумісного вживання алкоголю між [PERSON] та [PERSON] раптово виникла сварка з побутових причин. Під час сварки на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, а саме: коли [PERSON] придавив [PERSON] до дивану та почав відбирати у неї гроші, в останньої виник умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. В подальшому [PERSON] схопила з журнального столику, який знаходився біля дивану, кухонного ножа та тримаючи цей ніж в лівій руці нанесла [PERSON] один удар в спину, після чого підхопилася, вжила певних заходів, щоб зупинити кровотечу та викликала швидку допомогу. Своїми діями [PERSON] заподіяла [PERSON] наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини по задній поверхні в середньосерединному відділі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1507-А/16 від 22.12.2016 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 14.11.2016 [PERSON] був доставлений до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України», де йому надали необхідну медичну допомогу, провели наступні операції: первинна хірургічна обробка рани, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау в умовах внутрішньовенної та місцевої анестезії. У зв`язку з отриманням вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» у відділенні невідкладної хірургії, травматичного шоку, військової хірургії з хірургією надзвичайних ситуацій в період з 14.11.2016 по 23.11.2016. Представник Харківської місцевої прокуратури №1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не сповістив. За згодою представника позивача суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280-282 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 у справі № 638/20659/16-к [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засуджену [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. У мотивувальній частині вироку встановлено, що 14.11.2016 [PERSON] знаходилася за місцем свого постійного помешкання в квартирі [ADDRESS] , в якій проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] Приблизно о 04 годині 25 хвилин після сумісного вживання алкоголю між [PERSON] та [PERSON] раптово виникла сварка з побутових причин. Під час сварки на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, а саме: коли [PERSON] придавив [PERSON] до дивану та почав відбирати у неї гроші, в останньої виник умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. В подальшому [PERSON] схопила з журнального столику, який знаходився біля дивану, кухонного ножа та тримаючи цей ніж в лівій руці нанесла [PERSON] один удар в спину, після чого підхопилася, вжила певних заходів, щоб зупинити кровотечу та викликала швидку допомогу. Своїми діями [PERSON] заподіяла [PERSON] наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини по задній поверхні в середньосерединному відділі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1507-А/16 від 22.12.2016 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 14.11.2016 [PERSON] був доставлений до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України», де йому надали необхідну медичну допомогу, провели наступні операції: первинна хірургічна обробка рани, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау в умовах внутрішньовенної та місцевої анестезії. У зв`язку з отриманням вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» у відділенні невідкладної хірургії, травматичного шоку, військової хірургії з хірургією надзвичайних ситуацій в період з 14.11.2016 по 23.11.2016. Відповідно до калькуляції вартості стаціонарного лікування наданої ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» від 21.11.2017, вартість лікування [PERSON] з 14.11.2016 по 23.11.2016 склала 3 681 грн. 81 коп. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2\~ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3\~ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягають стягненню на користь ДУ «Інститут\~загальної та\~невідкладної хірургії\~ім.\~В.Т.\~Зайцева НАМН\~України» грошові кошти в розмірі 3\~681,81 грн., які понесені на лікування особи потерпілої від злочину. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~(зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України\~та ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved