Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 19383,40 грн., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 5315,06 грн., 3% річних в розмірі 1867,14 грн., а всього 26565,63 грн. та судовий збір в розмірі 2102, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015 р. здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» в 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке зокрема полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій розподілу природного газу. З 01.07.2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладення вказаного договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання. У зв`язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків, встановлених договором та Правилами у останнього виникла заборгованість, а тому Позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29.09.2020 р. у справі відкрито провадження та вирішено питання про доцільність її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не надав. Заперечень, доказів на підтвердження своєї позиції, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні без участі відповідача також не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що газопостачання за адресою: [ADDRESS] до 30.06.2015 року здійснювалося ПАТ «Київгаз» на підставі договору укладеного між підприємством та відповідачем. У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» в 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке зокрема полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій розподілу природного газу. Так, як вбачається з матеріалів справи, з 01.07.2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». Пропозицію споживачам укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції. Представник позивача зазначає, що після 30.06.2015 року споживач [PERSON] отримує на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, а отже засвідчив бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняла пропозицію повністю, безумовно. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про незгоду відповідача отрмувати природний газ за адресою: [ADDRESS] або припинення газопостачання споживачеві. Постачання природного газу здійснюється у порядку передбаченому договором про надання послуг з газопостачання, опублікованого 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116 з урахуванням вимог нормативно-правових актів , затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно п.1 Договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві,членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати за надані послуги з газопостачання за встановленими цінами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п.3 Договору, споживач розраховується з постачальником за надані послуги з газопостачання за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Вартість спожитого відповідачем газу визначається множенням обсягів спожитого газу і чинних тарифів на природний газ, які встановлюються Постановою Нац. комісії від 03.03.2015 року «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» та постановою Кабінету Міністрів № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу та змінами та доповненнями. Відповідно до п. 4.6. Договору розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надання протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як зазначає представник позивача, зв`язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків, встановлених договором та відповідними нормативно - правовими актами, у останнього виникла заборгованість за період липень 2015 р. - січень 2019 р. у розмірі 85 748,72 грн. Розрахунок, наданий представником позивача було перевірено під час розгляду справи. Доказів про те, що відповідачем здійснюється оплата за газопостачання матеріали справи не містять, як не містять і відомостей про те, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси , передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. За обставин встановлених в судовому засіданні суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 26565,63 грн. підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку, що його було перевірено під час розгляду справи, інфляційне збільшення заборгованості становить 5 315,09 грн. та 3% річних - 1867,14 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити ДП «КиївГазЕнерджи» і в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з липня 2015 р. до червня 2020 р. (включно). Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до чого з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved