Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Заява та її обґрунтування 12.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 31.03.2021, за підписом заявників, в якій вони просять видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , строком на шість місяців, яким визначити наступні обмеження його прав, а саме: 1)заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця реєстрації або місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]; 2)заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця навчання [PERSON] - [ADDRESS] ; 3)заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання та частого відвідування й наближатися на відстань ближче ніж 500 метрів до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зокрема, але не виключно, за такими адресами в [ADDRESS] (приватний будинок); [ADDRESS]; [ADDRESS] ( [ADDRESS] ); проспект Відрадний ; вулиця Попелявська; вулиця Газова ; вулиця Знам`янська; вулиця Одеська; вулиця Планерна; вулиця Новопольова; вулиця Гарматна; вулиця Михайла Донця; Парк Відрадний; бульвар Вацлава Гавела ; вулиця Суздальська; вулиця Зелена; вулиця Новопольова; вулиця Постова; вулиця Миколи Шепелева; проспект Комарова; Всі вулиці м. Шулявка, м. Дорогожичі, м. Театральна, м. Берестейська, м. Хрещатик, м. Майдан Незалежності; 4)заборонити [PERSON] вести листування, здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 5)заборонити [PERSON] особисто та/або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] та/або переслідувати їх, і в будь-який спосіб спілкуватись із Заявниками. Заява про видачу обмежувального припису обґрунтовано наступним: «З 07 серпня 2010 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який було розірвано 28.05.2012. Від шлюбу в них народилася дитина - [PERSON] (попереднє по-батькові - [PERSON] ) [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2016 у справі № 369/2380/16-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] ( [PERSON] ). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11.04.2017 вказане рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області залишено без змін. 14.02.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 219. 01.12.2017 Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 760/9974/17 було ухвалено рішення про задоволення заяви [PERSON] про усиновлення та прийнято: - усиновити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , гр. України, який проживає за адресою: [ADDRESS] . - внести зміни до актового запису № 325 від 01 лютого 2011 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про народження [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «відомості про батька» змінити з « [PERSON] , [INFO] , громадянин України», на « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце проживання: [ADDRESS]» . Щодо підстав позбавлення батьківських прав: Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 900 грн щомісяця, яке [PERSON] не виконувалося. З кінця 2013 року [PERSON] почав переслідувати колишню дружину [PERSON] разом із дитиною, жорстоко поводився та вчиняв психологічний тиск на дитину; на очах у дитини [PERSON] неодноразово бив її матір [PERSON] та саму дитину, а також вчиняв психологічне насильство до бабусі - [PERSON] . [PERSON] своїми діями лякав дитину, кричав на неї, в її присутності обзивав матір та бабусю нецензурними словами, погрожував вбити або завдати шкоди здоров`ю. Дитина боялася [PERSON] , не хотіла з ним спілкуватися. Подальше спілкування дитини з [PERSON] призводило до погіршення психологічного та нервового стану дитини, негативно впливало на загальний стан її здоров`я. Дитина є постійним свідком фізичної та психологічної агресії [PERSON] , в результаті чого у неї наявні неврологічний розлад та страх, вона потребувала психологічної допомоги. 27 грудня 2014 року кандидатом психологічних наук складено професійний висновок щодо перебігу психологічної роботи з малолітньою [PERSON] , обумовленої зверненням відділу Кримінальної міліції у справах дітей Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Мета зустрічі полягала у дослідженні відповідності заявам матері щодо здійснення над дитиною психологічного насильства з боку батька [PERSON] . За даним висновком, можна говорити про те, що дитина була свідком і учасником ситуацій фізичного та психологічного насильства з боку батька [PERSON] як у відношенню до матері, так і до неї самої (проте перший фактор виявився більш травматичним). Дитина і її матір потребують проходження реабілітаційної програми як жертви насильства в сім`ї. Наказом служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 січня 2015 року № 2-с [PERSON] поставлена на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та встановлено, що 09 грудня 2014 року близько 17:00 год, він за адресою [ADDRESS], вчинив насильство в сім`ї у вигляді дій психологічного та фізичного характеру, які виразились у застосуванні фізичного насильства щодо своєї малолітньої доньки [PERSON] , внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю останньої, а саме, за агресивні дії та нанесення ударів рукою в область голови та обличчя дитини. [PERSON] був присутній в судовому засіданні, свою вину не визнав, однак постанову від 02 лютого 2015 року до апеляційного суду не оскаржив. Згідно листа начальника відділу КМСД районного управління Солом`янського районного управління МВС України від 11 лютого 2015 року [PERSON] поставлено на алфавітно-довідковий облік дорослих осіб у відділі КСМД Солом`янського РУ. Факт жорстокого поводження з дитиною, внаслідок чого завдано шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, та необхідності забезпечити захист дитини від такого поводження батька шляхом позбавлення його батьківських прав встановлено в Рішенні Києво- Святошинський районний суд Київської області від 19.04.2016 у справі № 369/2380/16-ц та Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.04.2017 у справі № 369/2380/16-ц. Крім того встановлено, що протягом 2013-2016 років [PERSON] неодноразово зверталася до міліції на протиправну поведінку [PERSON] та жорстоке поводження з дитиною під час його зустрічі з дитиною, що підтверджується листами Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 22 липня 2014 року, 16 лютого 2015 року, 22 грудня 2015 року. Відносно відповідача порушено кримінальне провадження № 12014100090011282 за ч. 1 ст. 125 КК України за спричинення тілесних ушкоджень, що підтверджується витягом з кримінального провадження та листом Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.08.2015. В рішеннях також зазначено, що [PERSON] не виконує захисний припис та продовжує чинити жорстокі дії стосовно дитини [PERSON] . Зазначені обставини стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] . Щодо підстав видачі обмежувального припису: Як зазначено вище, зі сторони [PERSON] неодноразово вчинялися дії насильницького характеру як по відношенню до [PERSON] , так і по відношенню до [PERSON] , що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Звертаємо увагу суду, що [PERSON] , будучи позбавленим батьківських прав щодо [PERSON] , продовжує переслідувати її, вчиняє акти агресії із застосуванням фізичного та психологічного насильства, як щодо самої дитини, так і по відношенню до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено в довідці класного керівника дитини [PERSON] від 30.11.2020 року: « [PERSON] потерпає від систематичних візитів батька [PERSON] , який позбавлених батьківських прав рішенням суду. З розмови з дитиною вияснилось, що вранці, коли вона йде до школи зі своїм батьком [PERSON] , який удочерив її, то [PERSON] , якого вона боїться, підходить до них, кричить, ображає, залякує та погрожує. Я, як вчитель, можу сказати, що таким чином, вчиняється психологічне насилля над дитиною, вона не бажає з ним спілкуватися тому що боїться, є свідком його агресивної поведінки. Дана психотравмуюча ситуація, яка склалася 28.09.2020 року, 02.10.2020 року та 30.11.2020 року в результаті візиту [PERSON] , негативно вплинула на психологічне здоров`я дитини, що негативно відобразилось і на навчанні. Дитина стала замкнутою і знервованою. Якщо, [PERSON] буде продовжувати зустрічати дитину, вимагати від неї спілкування з ним, то це спровокує незворотні наслідки у здоров`ї і потрібна буде допомога психіатра та медикаментозне лікування дитини». Довідка від 30.11.2020 року аналогічного змісту була видана і шкільним психологом Алісімчик Т. А . За кожним фактом вчинення агресивних дій зі сторони [PERSON] було подано відповідні звернення до правоохоронних органів в підтвердження чого надаються листи органів нацполіції у відповідь на звернення [PERSON] та [PERSON] 28.12.2020 року Солом`янським управлінням поліції ТУ Національної поліції у м. Києві надіслано лист про результати розгляду чергового звернення про застосування зі сторони [PERSON] фізичного та психічного насильства, в якому було зазначено, що підстав для притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП немає, оскільки він позбавлений батьківських прав. При цьому, рекомендовано звернутися із заявою до суду про винесення обмежувального припису. Схожа ситуація була 19.05.2016 та 12.09.2018, коли [PERSON] перебуваючи за адресою [ADDRESS] в першому випадку, та за адресою [ADDRESS] в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження [PERSON] та здійснив погрозу фізичною розправою, за результатами чого порушено кримінальне провадження № 12016100090005848 та № 12018100090010533. Факт звернення до правоохоронних органів з приводу завдання тілесних ушкоджень відносно [PERSON] підтверджується Витягом з кримінального провадження № 12014100090011282 від 10.12.2014. Звертаємо увагу, що ще 06.04.2017 правоохоронними органами було отримано достатньо доказів для повідомлення в порядку ст. 276 КПК України підозри [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, в якому потерпілим є [PERSON] . Однак, [PERSON] злісно переховується від правоохоронних органів, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук, що підтверджується листом від 06.04.2017 Солом`янського УП ГУ Нацполіції у місті Києві. Випадки застосування фізичного та психологічного насильства зі сторони [PERSON] продовжуються відбуватися і в 2021 році. Так, 09.02.2021 приблизно о 08:00 годині, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. В. Гавела, 54/26 , [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] , з приводу чого було порушено кримінальне провадження № 12021105090000391, що підтверджується Витягом з реєстру досудових розслідувань від 10.02.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Таким чином, [PERSON] здійснює переслідування сім`ї [PERSON] та [PERSON] , а також їх дитини, спричиняє їм психічне та фізичне насильство, зокрема, в місцях, де вони найчастіше перебувають в Солом`янському районі м. Києва: вулиця Героїв Севастополя; [ADDRESS] ; [ADDRESS]; [ADDRESS] ([ADDRESS]); проспект Відрадний; вулиця Попелявська; вулиця Газова ; вулиця Знам`янська; вулиця Одеська; вулиця Планерна; вулиця Новопольова; вулиця Гарматна; вулиця Михайла Донця; Парк Відрадний; бульвар Вацлава Гавела; вулиця Суздальська; вулиця Зелена; вулиця Новопольова; вулиця Постова; вулиця Миколи Шепелева; проспект Комарова; всі вулиці метро «Шулявка», метро «Дорогожичі», метро «Театральна», метро «Берестейська», метро «Хрещатик», метро «Майдан Незалежності». Інколи таке насильство вчиняється і по відношенню й до інших близьких родичів, а саме - [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , оскільки вона проживає за адресою [ADDRESS] , де мешкає сім`я [PERSON] , а також по відношенню до меншої дитини - [PERSON] [INFO] , при яких [PERSON] також вживає ненормативну лексику та вчиняє насильство. Схильність до жорстокого поводження та агресивної поведінки могла бути зумовлена психіатричним захворюванням [PERSON] , яке ймовірно, перейшло у спадок. Як зазначено в листі Жидачівської районної державної адміністрації Жидачівської центральної районної лікарні від 07.11.2013 року № 960, мати [PERSON] - [PERSON] 1954 р.н., знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 1989 року з діагнозом: Деменція внаслідок нейроінфекції (менінгоенцефаліт), психологічний синдром, внаслідок чого їй встановлено 3 групу інвалідності. [PERSON] властиві безпричинні прояви агресії на тлі діагностованого у неї захворювання. Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 09.12.1997, [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей, у т.ч. щодо [PERSON] 1980 р.н., що підтверджується довідкою Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 15.11.2013. Додатково при вирішенні питання про видачу обмежувального припису просимо дати оцінку наступним доказам: 1)Висновку психологічного обстеження дитини від 21.07.2015 року Міського центру дитини Служби у справах дітей Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), яким встановлено почуття страху та небезпеки, напруженості і настороженості до батька, загострене бажання дівчинки жити спокійно і безпечно, а також щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] 2)Листу Солом`янського районного управління ГУ МВС в м. Києві від 11.02.2015 року щодо складання за результатами вчинення насильства над малолітньою донькою - [PERSON] адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановлення на алфавітно-довідковий облік дорослих осіб у відділі КМСД Солом`янського РУ; 3)Наказу Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №2-С від 16.01.2015 року щодо постановки на облік [PERSON] ( [PERSON] ) як дитини, яка постраждала від жорстокого поводження та яка опинилася у складних життєвих обставинах; 4)Висновок за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих до ЄО №32672 від 05.05.2016 року щодо насильницьких дій по відношенню до [PERSON] та [PERSON] ; 5)Заявам про вчинення правопорушення та рапорту; 6)Лист Служби у справах дітей Солом`янської РДА від 23.12.2020 року щодо недопущення в подальшому фізичного та психологічного насильства по відношенню до дитини та направлення відповідного листа начальникові Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві; 7)Висновку експерта №1336 від 20.05.2016 року щодо встановлення факту нанесення легких тілесних ушкоджень; 8)Висновку експерта №043-135-2021 від 19.02.2021 року щодо встановлення факту нанесення легких тілесних ушкоджень. Не зважаючи на припинення шлюбних відносин, [PERSON] , постійно переслідує їх з доньками та чоловіком, ображає, принижує, погрожує, залякує. Образи, приниження честі та гідності, нецензурна лайка, слідкування, супроводжуються рукоприкладством, погрозами вбивством. Весь цей негатив, відбувався і продовжує відбуватися у присутності малолітніх дітей. За аналізу всіх зазначених вище обставин можна зробити висновки, що всі звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення фізичного та психологічного насильства по відношенню до Заявників не дали жодних результатів. [PERSON] як вчиняв протиправні дії із застосуванням фізичної сили до заявників, а також психологічного тиску, так і продовжує вчиняти, чіпляється до дитини своїми грубими висловлюваннями, поводить себе агресивно, внаслідок чого дитина лякається та починає плакати. Такі дії негативно відображаються на психологічному стані дитини, спричиняють замикання дитини в собі, підвищену нервовість, дратівливість, викликає сильний нервовий стрес, що також негативно впливає на навчальні процеси. Постійні переслідування та погрози й залякування змусили звернутися заявників до шкільного психолога та невропатолога через непокоєння за психологічний стан дитини. Неодноразові звернення до дільничого інспектора залишаються без розгляду та жодні міри по вирішенню проблеми та захисту сім`ї [PERSON] від постійного психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] не приймаються. Єдиним дієвим способом захисту сім`ї насильства від подальшого переслідування та насильства - є звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису, на що власне і посилалися правоохоронні органи. Отже, Заявниками доведено наявність підстав для видачі обмежувального припису по за заявою Заявників з огляду на протиправні дії [PERSON] . Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення насильства щодо Заявників, необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборонити перебувати в місці спільного проживання та частого перебування Заявників та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, або контактувати із Зявниками через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.» Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л . Заяву фактично заяву передано судді по реєстру 14.05.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.05.2021 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.05.2021. 18.05.2021 до суду надійшла заява від [PERSON] в якій вона просить розглядати справу без її участі в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. При цьому вказує, що заяву підтримує в повному обсязі. В судове засідання з`явилися заявники [PERSON] , [PERSON] та представник заінтересованої особи (Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації). У судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] наполягали на задоволенні поданої ними заяви з викладених у ній підстав. Представник Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заяву про винесення обмежувального припису підтримав та просив її задовольнити. При цьому, зокрема, звертав увагу на те, що негайне винесення відповідного припису покликане зберегти здоров`я дитини ( [PERSON] ). Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. З урахуванням наведених правових положень, заслухавши думку учасників судового провадження суді дійшов висновку про можливість розгляду заяви по суті у судовому засіданні 18.05.2021 без участі [PERSON] . У судовому засіданні 18.05.2021 оголошувався склад суду. Відводів складу суду не заявлено. Встановлені судом фактичні обставини справи З 07 серпня 2010 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який було розірвано 28.05.2012. Від шлюбу в них народилася дитина - [PERSON] (попереднє по-батькові - [PERSON] ) [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2016 у справі № 369/2380/16-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] ( [PERSON] ). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11.04.2017 вказане рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області залишено без змін. 14.02.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 219. 01.12.2017 Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 760/9974/17 було ухвалено рішення про задоволення заяви [PERSON] про усиновлення та вирішено: усиновити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , гр. України, який проживає за адресою: [ADDRESS] .; внести зміни до актового запису № 325 від 01.02.2011, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про народження [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «відомості про батька» змінити з « [PERSON] , [INFO] , громадянин України», на « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце проживання: [ADDRESS]» . З кінця 2013 року [PERSON] почав переслідувати колишню дружину [PERSON] разом із дитиною ( [PERSON] ), вчиняв щодо них фізичне насилля та психологічний тиск. Психологічне насильство вчиняється і по відношенню й до інших близьких родичів заявників, а саме - [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , оскільки вона проживає за адресою [ADDRESS] , де мешкає сім`я [PERSON] , а також по відношенню до меншої дитини - [PERSON] [INFO], при яких [PERSON] вживає ненормативну лексику та вчиняє насильство. Наказом служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 січня 2015 року № 2-с [PERSON] поставлена на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. З 2013 року [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до міліції на протиправну поведінку [PERSON] . Випадки застосування фізичного та психологічного насильства зі сторони [PERSON] продовжуються відбуватися і в 2021 році. Так, 09.02.2021 приблизно о 08:00 годині, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. В. Гавела, 54/26 , [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] , з приводу чого було порушено кримінальне провадження № 12021105090000391, що підтверджується Витягом з реєстру досудових розслідувань від 10.02.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. З наявних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] починаючи з 2013 року та до цього часу систематично здійснює переслідування сім`ї [PERSON] та [PERSON] , в присутності їх дітей спричиняє їм психічне та фізичне насильство, зокрема, у визначених у заяві місцях, де вони найчастіше перебувають. Мотиви суду Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Згідно з п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному Кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 367/8247/19 (провадження № 61-2795св20) зазначено наступне: «Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20)». Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно заявників, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Тому заслуговують на увагу доводи заявників про те, що їх життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеними від повторення протиправних дій кривдника. Проаналізувавши наявні докази, заслухавши свідчення заявників, враховуючи позицію представника Служби у справах дітей, суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно колишньої дружини [PERSON] та її родини. Матеріалами справи підтверджено, що заявники неодноразово звертались до правоохоронних органів щодо вчинення [PERSON] щодо них не лише фізичного, але й психологічного насильства. Докази цього містяться в матеріалах справи і не були належним чином спростовані стороною відповідача. Оскільки такі дії вчиняються у присутності дітей, що негативно впливає на їх емоційний стан, то, з метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців. Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявників, стимулюватиме [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. Разом з тим, задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, суд вважає за необхідне заборонити [PERSON] перебувати саме в місцях спільного проживання та частого відвідування й наближатись на відстань ближче 500 метрів до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за визначеними адресами, а вимоги щодо заборони перебування в районі «всіх вулиць» задоволенню не підлягають, оскільки є неконкретизованими. За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial