Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що 29.01.1986 року рішенням №13 [PERSON] міської ради йому виділено земельну ділянку розміром 0,06 га для будівництва житлового будинку по вул. Тесленка, 7 м. Тараща. У жовтні 2006 року він звернувся з письмовою заявою до [PERSON] міської ради про передачу йому у приватну власність суміжної земельної ділянки площею 0,04 га по провулку Дільничний 5. Рішенням сесії [PERSON] міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща, яка складалася з двох суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки розміром 0,06 га за адресою вул. Тесленка, 7 та розміром 0,04 га по пров. Дільничий, 5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням [PERSON] міської ради №734-56-VІ від 29.01.2016 року (п.3.2), скасовано рішення [PERSON] міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року в частині надання йому дозволу на розробку технічної документації про безоплатну передачу вищевказаної земельної ділянки у приватну власність. Про розгляд питання щодо скасування рішення [PERSON] міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року в частині надання йому дозволу на розробку технічної документації про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність його жодним чином повідомлено не було. Він звернувся до Таращанського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним п.3.2 рішення [PERSON] міської ради №734-56-VI від 29.01.2015 року та п.3.1. рішення [PERSON] міської ради №787-59-VI від 28.04.2015 року. Постановою Таращанського районного суду від 01.07.2015 року та додатковою постановою Таращанського районного суду від 16.02.2016 р. вищезазначений адміністративний позов до [PERSON] міської ради задоволено: визнано зазначені пункти рішень незаконними. Відповідачі 10 квітня 2017 року уклали договір №315 оренди земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вважає даний договір оренди незаконним, таким, що порушує його права. В п. 1.6 оскаржуваного договору оренди орендодавець зазначив, що земельна ділянка на момент підписання вказаного договору нікому іншому не продана, не відчужена іншим особам, не є предметом застави, не обтяжена правами третіх осіб, не перебуває під арештом. Разом з тим, вказаний пункт договору оренди суперечить змісту та вимогам постанови Таращанського районного суду від 01.07.2015 року та додаткової постанови Таращанського районного суду від 16.02.2016 р., якими визнано незаконним пункт 3.2 рішення [PERSON] міської ради Київської області №734-56-VI від 29.01.2015 року «Про розгляд клопотань і заяв» в частині скасування надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнано незаконним пункт 3.1 рішення [PERSON] міської ради Київської області № 787-59-VI від 28.04.2015 року, яким відмовлено йому в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,04 га. А відтак, договір оренди №315 від 10 квітня 2017 р., укладений між відповідачами є незаконним, оскільки на момент його укладення є чинним рішення [PERSON] міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року, яким йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща, яка складалася з двох суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки розміром 0,06 га за адресою вул. Тесленка, 7 та розміром 0,04 га по пров. Дільничий, 5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща №315 від 10 квітня 2017 року, укладений між [PERSON] міською радою Київської області та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, якою позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без його участі на підставі наявних в справі доказів (а. с. 102). Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що [PERSON] кілька разів звертався до [PERSON] міської ради з заявами про надання в користування земельної ділянки площею 0,04 га, з тих підстав, що нею він користувався з 2006 року. В заявах він надавав завідомо неправдиву інформацію, так як рішенням [PERSON] міської ради №47-5-V від 26 жовтня 2006 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки по вул. Тесленка, 7 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а не земельної ділянки площею 0,04 га по пров. Дільничий, 5, а тому користуватись останньою на законних підставах він не міг. Позивач вказував, що планує використовувати земельну ділянку по пров. Дільничий, 5 для ведення городництва, що не передбачено містобудівною документацією. Позивач зазначив в заявах, що використовував земельну ділянку, надану йому за рішенням [PERSON] міської ради №47-5-V від 26 жовтня 2006 року для ведення городництва, тобто самовільно змінив її цільове призначення, що суперечить п. 3 даного рішення та ст. 20 ЗК України, якою визначено, що самовільна зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається. Це є підставою для скасування дозволу на розробку технічної документації із землеустрою. В порушення вимог ст. 125 ЗК України та не виконавши рішення сесії міської ради, [PERSON] самовільно почав користуватись вказаною земельною ділянкою. З моменту надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку до моменту скасування даного дозволу минуло майже дев'ять років, проте технічна документація на дану земельну ділянку не виготовлялась, що також є підставою для скасування дозволу на виготовлення технічної документації. Позивач помилково вважає, що при наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки - вона автоматично стає його власністю. Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Прохання позивача передати йому земельну ділянку для ведення городництва, суперечить містобудівній документації міста Тараща. При поданні заяви [PERSON]С, кадастровий план земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 надано не було. За словами позивача земельна ділянка по вул. Тесленка 7 площею 0,10 га, щодо якої йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, - складалась з двох межуючих між собою земельних ділянок, а саме розміром 0,06 га по вулиці Тесленка 7 та 0,04 га по провулку Дільничий 5. Не зважаючи на це, [PERSON] подає заяву про надання в користування земельної ділянки площею 0,04 га по пров. Дільничий 5, щодо якої, по його словах вже надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Намагаючись обгрунтувати свої доводи, позивач прив'язує постанови Таращанського районного суду Київської області до своїх позовних вимог. Постановою суду від 01.07.2015 року визнано незаконними п. 3.2 рішення [PERSON] міської ради №734-56-VІ від 29.01.2015 року та п.3.1 рішення №787-59-VІ від 28.04.2015 року. Проте, ці рішення не мають жодного відношення до предмету позову. Позивач не надав жодних доказів того, що спірний договір оренди укладений відповідачами з порушенням норм чинного законодавства. Відповідач - [PERSON] міська рада Київської області направила до суду письмові заперечення на позов (а. с. 70-73). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду пояснив, що він із [PERSON] повністю підтримують обґрунтування представника [PERSON] міської ради по суті заявленого позову. Вважають, що позивач не набув ніяких прав на спірну земельну ділянку, не підтвердив свого права на неї. [PERSON] не виготовив технічної документації на спірну земельну ділянку. Розроблення технічної документації це не право на земельну ділянку. Вважають, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 29.01.1986 року рішенням №13 [PERSON] міської ради позивачу виділено земельну ділянку розміром 0,06 га для будівництва житлового індивідуального будинку по вул. Тесленка, 7 м. Тараща на праві постійного користування (а. с. 7). Рішенням сесії [PERSON] міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В п. 3 рішення [PERSON] приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється (а. с. 8). Доказів того, що [PERSON] розробив технічну документацію на дану земельну ділянку чи приступив до її розробки, звернувшись з цією метою до землевпорядної організації, останній суду не надав. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 01.07.2015 року та його додатковою постановою від 16.02.2016 року визнано незаконними та скасовано п.3.2 рішення [PERSON] міської ради №734-56-VІ від 29.01.2015 року «Про розгляд заяв і клопотань» в частині скасування надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща та п. 3.1 рішення [PERSON] міської ради №787-59-VІ від 28.04.2015 року, яким відмовлено [PERSON]С в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,04 га (а. с. 9-11, 108). Після цього, [PERSON] ще неодноразово повторно звертався до [PERSON] міської ради з заявами про надання йому в користування земельної ділянки площею 0,04 га для ведення городництва, а саме: 08.04.2015 року, 12.08.2015 року та 23.11.2015 року і надати дозвіл на розробку технічної документації, мотивуючи своє прохання тим, що даною земельною ділянкою він користувався ще з 2006 року (а. с. 74,75, 77). Проте, як зазначив в судовому засіданні представник [PERSON] міської ради [PERSON], [PERSON] було вкотре відмовлено в задоволенні вказаних його заяв з підстав невідповідності їх чинному законодавству, хоч спірною земельною ділянкою він самовільно, без будь-яких дозволів, користувався (а. с. 109). Земельні ділянки по вул. Тесленка, 7 та по провулку Дільничий, 5 в м. Тараща є суміжними окремими земельними ділянками, рішення про їх обєднання радою ніколи не приймались. 10 квітня 2017 року відповідачами [PERSON] міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки №315 по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща площею 0, 1000 га для будівництва житлового будинку, який зареєстрований в установленому порядку (а. с. 12-13). Рішенням Таращанського районного суду від 18.04.2016 року [PERSON] зобовязано усунути перешкоди у користуванні [PERSON] частиною орендованої ним земельної ділянки по провулку Дільничому, 5 в м. Тараща (а. с. 113-118), ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 року вказане рішення Таращанського районного суду залишено без змін (а. с. 119-125). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Таращанського районного суду від 18.04.2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 року залишено без змін (а. с. 111-112). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, повязані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно із ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Згідно із ст. 17 вказаного Закону обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1 та 2 статті 27 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він, виходячи з вимог земельного законодавства України набув законних прав на земельну ділянку, яка розташована по провулку Дільничому, 5 в м. Тараща Київської області, тобто має на неї права, які в разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed