Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. 02.06.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Покликається на те, що з 12.08.2017 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що зобовязаний це робити, а вона не в змозі самостійно утримувати сина, у звязку з тим, що йому необхідні кошти на одяг, харчування, іграшки, книжки, що потребує значних витрат. Окрім того, дитина часто хворіє і потребує додаткових обстежень та ліків. На обгтрунтування позову зазначила, що відповідач працездатний та має достатні можливості для утримання сина, постійно працює за кордоном та отримує заробітну плату в розмірі 3000 дол.США. 29.06.2021 року відповідач через канцелярію суду подав відзив в якому зазначив, що його дружина та син від дня спільного проживання знаходяться на його повному матеріальному забезпеченні, постійно надавав матеріальну допомогу своєму синові, купляв йому усі необхідні речі, іграшки, одяг, продукти харчування, оплачував дитячий садок та лікування. Також пояснив, що працює водієм далекобійником, влаштований не по трудовому договорі, а отримує заробітню плату по факту виконаної роботи, від так оплата не завжди відповідає очікуваному. Разом з тим, вказав, що часто перераховує кошти дружині на її рахунок. Додатково зазначив, що хворіє, витрачає кошти на лікування. Відтак просив суд задовольнити позов частково, в розмірі 1500 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 28.07.2021 року. 28.07.2021 року розгляд справи відкладено на 20.09.2021 року. 20.09.2021 року розгляд справи відкладено на 02.11.2021 року. 02.11.2021 року розгляд справи відкладено на 01.12.2021 року. 01.12.2021 року в судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання проводити розгляд без її участі та зазначила, що позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання 01.12.2021 року не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2017 року, шлюб зареєстровано Франківським районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено запис №651. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Встановлено, що малолітній син сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач визнав позов частково, та не заперечував в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.\~182\~СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом враховано матеріальне становище позивача та відповідача, встановлено, що відповідач не має постійної роботи, його заробіток носить мінливий характер, хворіє, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надано, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Водночас, щорічна індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, відповідно до закону, передбачена ч.2 ст.184\~СК України у разі якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Згідно із ч. 1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст.\~5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved