Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

заявник 25 квітня 2017 року звернувся до суду з заявою вказавши, що 12 квітня 2017 року померла його мати [PERSON], яка на момент своєї смерті перебувала на тимчасово окупованій території України в місті Донецьк. Факт її смерті підтверджується медичним свідоцтвом про смерть від 14.04.2017 р., видане медичним закладом, що працює на тимчасово окупованій території України в місті Донецьк; довідкою на отримання допомоги на поховання, видана органом РАЦС тимчасово окупованої території України міста Донецьк; довідкою про причину смерті, що видана юрисдикцією тимчасово окупованої території міста Донецька; свідоцтво про смерть, видане органом РАЦСу тимчасово окупованої території міста Донецька. Він є внутрішнім переселенцем і перебуває на обліку згідно довідки № [NUMBER] від 11.04.2017 р. Для отримання свідоцтва про смерть його матері він звернувся до Довгинцівського РАЦСу м. Кривого Рогу, однак отримав відмову, що змушує його звернутися до суду з відповідною заявою. Тому заявник просить встановити факт смерті [PERSON], яка 12 квітня 2017 року померла на тимчасово окупованій території у місті Донецьк Донецької області (а.с. 2-3). Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в заяві. Представник Довгинцівського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 13 копія свідоцтва про народження). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 53, виданого комунальною установою «Центральна міська клінічна лікарня № 9 м. Донецька», [PERSON] [INFO], померла 12 квітня 2017 року в м. Донецьку (а.с. 9 копія свідоцтва). Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на заявника, з урахуванням специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, було покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Відповідно до статті 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно пункту 8 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 25 квітня 2017 року відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] [INFO], яка померла 12 квітня 2017 року в м. Донецьку Донецької області, оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (а.с. 12 копія відмови). Згідно статті 2571 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Донецьк визначено тимчасово окупованою територією. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Надана заявником копія лікарського свідоцтва про смерть № 53 від 14.04.2017 року, виданого створеним всупереч законодавства України органом, підтверджує факт смерті [PERSON], однак не є підставою для реєстрації смерті за правилами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, іншим шляхом, ніж звернення в суд із заявою про встановлення факту, встановити факт смерті [PERSON] неможливо. Встановлення факту смерті матері необхідно заявнику для реєстрації її смерті у відповідності із законодавством України, отримання свідоцтва про смерть матері та оформлення своїх спадкових прав після її смерті на спадкове майно. За таких обставин заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.367 ч.1 п.8 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved