Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] відповідно до підписаної анкети-заяви № б/н від 22.10.2013 року , отримав кредит у розмірі 10000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, станом на 30.09.2017 року має заборгованість - 96919.86 грн., яка складається з наступного: 9651.23 грн. - заборгованість за кредитом; 78991.38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3185.83 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 4591.42 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі - 96919.86 грн.. за кредитним договором № б/н від 22.10.2013 року та судові витрати у розмірі 1600.00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов мотивованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, Банк надав [PERSON] 22.10.2013 року грошові кошти у розмірі 10000.00 грн., що підтверджується, анкетою-заявою та не оспорюється відповідачем (а.с. 7) . Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Згідно з нормою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1056 -1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, звертаючись до суду з позовом Банк, в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, які утворились внаслідок заборгованості за кредитом, а саме заборгованість за процентами - 78991.38 грн., заборгованість по пені - 3185.83 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. , штраф (процентна складова) - 4591.42 грн., свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] має сплатити на його користь вказані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті - заяві. Однак, з матеріалів справи вбачається, що будь-які докази того, що відповідачка у справі - [PERSON] ознайомлений та погоджувався із вказаними умовами та правилами надання банківських послуг, згідно яких нараховуються проценти по нарахуванню пені, комісії та штрафів - відсутні. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили, що саме долучені до матеріалів справи Умови ( а.с. 11-34) є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року ( справа № 6-2320цс16). В підпункті 7 пункту 1 розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України. Якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії суддів або палаті (об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, фактично, висновки Верховного Суду України повинні враховуватись судами так само як і висновки Верховного Суду, оскільки, якщо суд у своєму рішенні застосує норму іншим чином, ніж передбачено висновком Верховного Суду України і справа дійде до суду касаційної інстанції, Верховний Суд, виходячи з положення підпункту 7 пункту 1 розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі, якщо вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах Верховного Суду України, зобов'язаний буде передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, або, в іншому випадку - скасувати таке рішення, як таке, в якому неправильно застосовано норму матеріального або процесуального права . Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку наданого суду неможливо встановити в час виникла кожна сума заборгованості, для проведення відповідного розрахунку, представник позивача в судове засідання для дачі відповідних пояснень не з'явився, та відповідних доказів суду не надав. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що Банк сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. за подачу позову до суду першої інстанції, що підтверджується платіжним дорученням № PROM0B8Y7L від 30/10.2017 року (а.с. 2). Позов задоволено на 9,95 відсотка заявлених вимог 9651.23: (96919.86: 100)= 9,95 таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600: 100 х 9,95 %= 159,2 грн.

Outcome: approved