Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. У позовній заяві позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19 травня 2001 року по 21 квітня 2015 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та навчання сина, який навчається на денній формі у Полтавському національному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка з 01.09.2018. Відповідач може сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки має постійний дохід у вигляді пенсії, як особі з інвалідністю третьої групи внаслідок війни. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягти з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2001 року народження, який продовжує навчання, у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісяця. 17 жовтня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] не надала заяву про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 05.05.2015, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка від 18.05.2019 № 121/06, [PERSON] дійсно є студентом першого (бакалаврського) рівня першого курсу денного відділення державної форми навчання факультету історії та географії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. Зарахований на навчання 01.09.2018. Навчання закінчується 30.06.2022. У відповідності до довідки Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка від 19.09.2019 № 2707/01-60/49, [PERSON] , 2001 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітній син відповідача навчається на денній формі навчання в м. Полтава, проживає у гуртожитку, а тому дані обставини свідчать про те, що він потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Відповідач є працездатним, відомості щодо наявності інших утриманців відсутні, а тому він може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем такої матеріальної допомоги його повнолітньому сину, який продовжує навчання та у розмірі визначеному позивачем, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.п 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи внаслідок війни та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] . Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК україни, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, тому судові витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved