Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 27 січня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 5,2657 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 027013, виданим на імя [PERSON] 28 жовтня 2004 року, а також земельна частка (пай) розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068256, виданого на імя [PERSON] 04 січня 1997 року. Заповітом від 05 квітня 2011 року [PERSON] вищевказане майно після своєї смерті заповідає у рівних долях [PERSON] та відповідачу [PERSON]. Відповідач від прийняття спадщини відмовився на користь позивачки, однак нотаріально посвідченої заяви у встановленому законом порядку не вчинив, у звязку з чим у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за заповітом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 27 січня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 5,2657 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 027013, виданим на імя [PERSON] 28 жовтня 2004 року, а також земельна частка (пай) розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068256, виданого на імя [PERSON] 04 січня 1997 року. Заповітом від 05 квітня 2011 року [PERSON] вищевказане майно після своєї смерті заповідає у рівних долях [PERSON] та відповідачу [PERSON]. Відповідач від прийняття спадщини відмовився на користь позивачки, однак нотаріально посвідченої заяви у встановленому законом порядку не вчинив. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої за заповітом, оскільки відповідач відмовився від своєї частки спадщини за заповітом на користь позивачки, так як позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1268, 1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved