Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

До суду із заявою про видачу обмежувального припису звернулася [PERSON] , просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити йому на строк в шість місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ,який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.11.2019 року. Зазначає, що [PERSON] протягом останніх трьох років зловживає спиртними напоями, влаштовує конфлікти та сварки. Після розірвання шлюбу регулярність конфліктів зросла, вона потерпає від насильницьких дій з боку колишнього чоловіка, які виражаються у словесних образах, погрозах вбивством, приниженнях її та сина, залякуваннях, нецензурній лайці, побиттях, штовханнях, смиканнях волосся, спробах придушення. Неодноразово колишній чоловік пошкоджував її власність. Зазначає, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В липні 2020 року [PERSON] змінив замок у вхідних дверях, чим позбавив її можливості користуватись майно, що є у спільній сумісній власності. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Крім того, [PERSON] суду пояснила, що з травня 2020 року у квартирі [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю її та [PERSON] , не проживає. Заінтересована особа\~ [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви [PERSON] , вказав, що на даний час проживає у квартирі [ADDRESS] , іншого місця проживання не має, насильницьких дій відносно дружини не вчиняв. Подав до суду відзив на заяву, який підтримав. Представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, зазначив, що [PERSON] з травня 2020 у спільному з [PERSON] житлі не проживає, просив відмовити в задоволенні заяви. Заінтересована особа представник Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Кучернюк Б.П. в судовому засіданні пояснив, що обслуговує територію, де проживають [PERSON] та [PERSON] , останній притягався до адміністративної відповідальності та перебуває на обліку, як особа, що вчиняє насильство в сім`ї. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] пояснив, що з березня 2020 року проживає у дідуся, з цього часу між батьками було два конфлікти, 25.05.2020 року батько вдарив маму .Зазначив, що [PERSON] виганяв його з дому, а він наніс батькові удар ногою в груди. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що дружину випускав з дому спокійно, конфлікт виник через те, що син вчинив крадіжку, а він мав намір провести з ним виховну бесіду. Зазначив, що замок у вхідних дверях змінив тому, що він зламався. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази суду про те, що він є сусідом [PERSON] та [PERSON] , заявника не бачив давно за місцем проживання, востаннє її бачив, коли вона забирала якісь речі та виносила валізи. Свідок [PERSON] , яка було допитана в судовому засіданні, показала суду, що є рідною сестрою [PERSON] , останній раз булла в квартирі рік тому, коли батьки [PERSON] виганяли [PERSON] з квартири. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 липня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , що видана відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне 21 липня 2001 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2019 року. (а.с.10-11). Як вбачається із копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019 року, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] 07 квітня 2019 року близько 22 год. 55 хв. за спільним місцем проживання в [ADDRESS] , вчинив словесний конфлікт з членами сім`ї, в ході якого висловлювався нецензурною лексикою, словесно погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на накладено на нього штраф в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили 28.05.2019 року. (а.с.18) 31 січня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за те, що він 26.12.2019 року близько 17 год. за спільним місцем проживання вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , під час якого шарпав її за одяг, що підтверджується копією постанови, яка набрала законної сили 11.02.2020 року, та наявна в матеріалах справи. (а.с. 19) Як вбачається із копії договору купівлі-продажу, що наявна в матеріалах справи, від 07 листопада 2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як визначено у п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1\~ст. 1 цього Закону\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За пунктом 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Статтею 350-6ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбаченихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»на строк від одного до шести місяців. Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд, оцінивши усі наявні докази, встановив, що сам факт постійного звернення заявника до різних органів, з підстав застосування до неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та [PERSON] , проте, суд враховує той факт, що [PERSON] з травня 2020 року не проживає спільно з [PERSON] , а тому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення за місцем проживання є незначною, задоволення заяви із застосуванням заходу тимчасового обмеження прав кривдника, про який просить заявник призведе до позбавлення [PERSON] можливості користуватись своєю власністю тривалий час. Окрім того, суд зазначає, що у випадку виникнення між сторонами спору стосовно майна, що є їх спільною сумісною власністю вони не позбавлені права звернутись до суду із позовом для його вирішення.

Outcome: dismissed