Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просить визнати [PERSON] недієздатним з 30.01.2016 р. та призначити опікуном [PERSON] його онуку [PERSON]. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є онукою [PERSON]. [PERSON] упродовж двадцяти років постійно та регулярно доглядала за своїм дідом [PERSON], допомагала по догляду за дачею, обробляла город, прибирала в квартирі, сплачувала по квитанціям за утримання будинку та комунальні послуги, привозила харчі та готову їжу. У жовтні 2012 року [PERSON] став вимагати від свого сина - батька заявника [PERSON] примусити одного чоловіка повернути діду кошти, які той отримав у позику. Після відмови [PERSON] в допомозі між ними сталась сварка, після чого [PERSON] спілкувався лише з онукою, її чоловіком та її братом. В березні 2012 року заявник зареєструвала своє місце проживання у квартирі [PERSON] та зробила з чоловіком в квартирі ремонт, замінили вікна, двері, сантехніку, придбали пральну машину, плазмовий телевізор та холодильник. З 16.11.2015 р. по 08.12.2015 р. [PERSON] знаходився на лікуванні в Олександрівській міській лікарні. [PERSON] має 89 років та з 2010 року хворіє на хворобу Паркінсона, у 2010 році в нього вже були явні ознаки хвороби, також, у нього відбувались інциденти, які свідчать про явні ознаки психічних розладів та захворювань. Приступи неадекватності дільничний лікар-терапевт пояснює як загострення хвороби Паркінсона та психічними розладами. Такі ознаки як роздратованість, егоцентризм, підозрюваність та незадоволення оточуючими проявляється у [PERSON] на протязі останніх десяти років. 07.02.2016 р. заявник з чоловіком та братом, приїхавши до [PERSON], виявили зміну замків. Як було встановлено згодом, квартиранти змінили замок на вхідних дверях пояснивши, що зробили це через побоювання [PERSON] за своє життя. 08.02.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Заявник вважає [PERSON] недієздатним та таким, що не усвідомлює значення свої дій. Заінтересована особа [PERSON] надав суду письмові заперечення від 28.07.2016 р. у яких просив відмовити у задоволені заявлених вимог та зазначив, що дійсно [PERSON] здійснювала оплати по квитанціям, допомагала робити ремонт, виконувала доручення, купувала ліки, однак оплата всього здійснювалось за кошти [PERSON] Також, вказав, що симптоми хвороби Паркінсона не можуть призвести до недієздатності особи (т.1, а.с.198-201). Заінтересована особа [PERSON] надала суду письмові заперечення від 10.04.2017 року з проханням відмовити у задоволені заявлених вимог з підстав їх необґрунтованості (т. 2, а.с. 87-89). В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON], яка також є представником заінтересованої особи [PERSON], підтримали заявлені вимоги та викладені у заяві обставини. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду направив клопотання в якому просив провести розгляд справи без участі представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства (т.1, а.с. 93). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, свої правом надати пояснення не скористався. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на надуманість і безпідставність вимог. Заінтересована особа [PERSON] пояснив, що йому стидно за свою онуку [PERSON] (заявника), якій він все своє життя приділяв увагу, охороняв її, так як батьки [PERSON] зловживали спиртним та її не виховували. Після смерті дружини він залишився один, онука його доглядала, стосунки між ними були добрі, він на [PERSON] склав заповіт на квартиру. Проте зі спливом часу все змінилось, коли вийшла заміж онука робила все для своєї сім'ї, йому привозила продукти. Коли його син [PERSON] почав його тероризувати, погрожувати та забрали у нього документи, тоді він побачив, що хочуть відібрати у нього квартиру. Він проконсультувався з юристами і уклав договір довічного утримання. Заявниця суду брехала, казала багато неправди, хоче його обмовити, визнати недієздатним, що не відповідає дійсності. Його син погано відноситься до нього, хоче забрати квартиру, через що він уклав договір довічного утримання. Ніяких проступків і неправомірних дій він не робив. Представник [PERSON] пояснив, що [PERSON] хворіє артритом, йому складно ходити, болять ноги, проте [PERSON] має світлий розум і пам'ять, свої думки висловлює логічно, робить розсудливі висновки. Суд, вислухавши пояснення заявника, її представника [PERSON], яка також є представником заінтересованої особи [PERSON], заінтересовану особу [PERSON], його представника, заінтересовану особу [PERSON], допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як пояснили учасники судового засідання, заявник [PERSON] є онукою [PERSON] Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 18.12.2015 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 27.05.1994 р.(т.2, а.с. 115). Станом на 06.12.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (довідка - т.1, а.с. 21). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 23.04.2018 р. на квартиру [ADDRESS] зареєстровано обтяження на підставі договору довічного утримання від 08.02.2016 р. (т.2, а.с. 111, 112). Як убачається з висновку Дніпровського Управління поліції НУ НП в м. Києві, 07.02.2016 року [PERSON] приїхала провідати свого діда, що живе за адресою: [ADDRESS], та не змогла потрапити до квартири, оскільки замки на вхідних дверях були змінені, також коли вона потрапила до квартири то дізналась, що її дід [PERSON] має намір продати квартиру, громадянам які протягом тривалого часу проживають у вказаній квартирі без будь якого договору та шахрайським шляхом намагаються нею заволодіти. Будучи опитаним [PERSON] повідомив, що із своїм сином [PERSON] через неприязні відносини протягом тривалого часу не спілкується, а час від часу до нього приїжджає онука [PERSON] яка купує харчі за його кошти. Також даний громадянин повідомив, що дійсно через похилий вік він потребує за собою догляду у зв'язку з чим поселив у квартиру квартирантів які за ним доглядають. Також повідомив, що сам запропонував [PERSON] укласти договір довічного утримання нащо вона погодилась та 08.02.2016 року даний договір було підписано (т.1, а.с. 22). Заявник [PERSON] судом була допитана в якості свідка, яка пояснила, що є онукою [PERSON], вона діду постійно приділяла увагу, турбувалася за ним. Коли вона 30.01.2016 року приїхала з братом [PERSON] до діда, останній був у пригніченому стані, сказав, що знайшов іншу жінку, квартиру передасть, до нього будуть ходити співробітники соціальної служби. 07.02.2016 року замки у дідовій квартирі були змінені, на дзвінки двері відкрив дід, з кімнати [PERSON] з донькою не виходили. Вона хотіла забрати документи на квартиру, проте дід не знав де вони і сказав, що ключі від квартири їй не дасть. Тоді вони ключі попросили у [PERSON], після чого дід кинувся на її чоловіка з ножем, а в подальшому хотів викинутись з балкону, через що вони викликали поліцію. Дід також на неї писав заяви у поліцію, що вона наркоманка, вкрала у нього 100 дол. США, картку, обкрадає дачу. З нотаріально посвідченої заяви від 10.04.2017р. [PERSON] вбачається, що вона знайома з [PERSON] У жовтні 2012 року з громадянином [PERSON] вона познайомилася коли вона разом з мамою [PERSON] розшукували житло для найму (проживання), оскільки вони знайшли роботу в м. Києві. З жовтня 2012 року і до теперішнього часу вони проживають в кімнаті за адресою [ADDRESS] з дозволу власника квартири [PERSON] За час спільного проживання майже 5 років з власником квартири [PERSON] у неї і її мами склалися доброзичливі і приязні відносини. Проживаючи разом з [PERSON], вони неодноразово допомагали йому у вирішенні побутових проблем, у відповідь [PERSON] неодноразово допомагав їм порадами, як краще адаптуватися в м. Києві та іншими життєво необхідними порадами, оскільки до виходу на пенсію [PERSON] працював на керівних посадах у різних організаціях, завдяки чому він до цього часу зберіг ясний розум і чудову пам'ять та займає активну життєву позицію, аналізуючи різноманітні процеси суспільного життя країни. Спілкуючись із [PERSON] впродовж майже 5 років, вона з впевненістю може заявити, що жодного разу не бачила в його поведінці ознак, які б могли свідчити про будь-які психічні розлади здоров'я. [PERSON] в її присутності ніколи не підвищував голос, про їхніх спільних знайомих або незнайомих людей відгукувався лише позитивно, завжди оптимістично говорить про майбутнє, а коли заходить мова про якісь проблеми, то про них відгукується як про тимчасові труднощі, на які не варто звертати увагу і через них нервуватися (т.2, а.с. 74). Допитана судом свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є її матір'ю. З жовтня 2012 року вони живуть у квартирі [PERSON], перший час з дозволу останнього знімали квартиру. За час проживання між ними та [PERSON] склалися теплі доброзичливі відносини, психічних порушень і розладів у [PERSON] вона ніколи не бачила. [PERSON] має ясний розум, з ним конфліктів ніколи не було. Заявниця раніше час від часу приїжджала до [PERSON], а після того, як останній з її матір'ю підписали договір довічного утримання, взимку 2016 року [PERSON] приїхала до діда і тоді стався конфлікт. [PERSON] кричала на діда, що той підписав договір. Дід хотів заспокоїти [PERSON]. Чоловік [PERSON] тоді їй (свідку) почав погрожувати. Вона з матір'ю на них викликали поліцію. Ніж у руках [PERSON] вона тоді не бачила, на онуку він не кидався. З нотаріально посвідченої заяви від 10.04.2017 р. [PERSON] вбачається, що вона знайома з [PERSON] У жовтні 2012 року з громадянином [PERSON] вона познайомилася коли вона разом з донькою [PERSON] розшукували житло для найму (проживання), оскільки вони знайшли роботу в м. Києві. З жовтня 2012 року і до теперішнього часу, вони проживають в кімнаті за адресою [ADDRESS] з дозволу власника квартири [PERSON] За час спільного проживання майже п'яти років з власником квартири [PERSON] у неї і її доньки склалися доброзичливі і приязні відносини. Проживаючи разом з [PERSON], вони неодноразово допомагали йому у вирішенні побутових проблем, у відповідь [PERSON], неодноразово допомагав нам порадами, як краще адаптуватися в м. Києві та іншими життєво необхідними порадами, оскільки до виходу на пенсію [PERSON] працював на керівних посадах у різних організаціях, завдяки чому він до цього часу зберіг ясний розум і чудову пам'ять та займає активну життєву позицію, аналізуючи різноманітні процеси суспільного життя країни. Спілкуючись із [PERSON] впродовж майже 5 років, вона з впевненістю може заявити, що жодного разу не бачила в його поведінці ознак, які б могли свідчити про будь-які психічні розлади здоров'я. [PERSON] в її присутності ніколи не підвищував голос, про їхніх спільних знайомих або незнайомих людей відгукувався лише позитивно, завжди оптимістично говорить про майбутнє, а коли заходить мова про якісь проблеми, то про них відгукується як про тимчасові труднощі, на які не варто звертати увагу і через них нервуватися (т.2, а.с. 90). Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що заявник його дружина. Вони з 2010 року їздили до [PERSON] десь раз на тиждень, возили продукти, робили ремонт, їздили на дачу. 16.02.2016 року у квартирі [PERSON] були поміняні замки. Тоді в квартирі були [PERSON] та її донька. [PERSON] був в неадекватному стані, кидався на нього з ножем. Кирило ніж відібрав, тоді дід пішов на балкон, підходив до вікна, почав відкривати вікно, він (свідок) не дуже добре це бачив. Востаннє вони бачились з [PERSON] 16.02.2016 року, тоді дії діда були неадекватні. До вказаної дати [PERSON] був адекватний. Разом з тим, [PERSON] направив до суду заяву від 28.05.2018 р. про відмову від визнання обставин, в якій зазначив, що ним було помилково визнано та перераховано обставини, які можуть свідчити про можливу недієздатність громадянина [PERSON] Причиною помилкових свідчень про можливу недієздатність громадянина [PERSON] стала його необізнаність щодо психічних розладів особи та визначення критеріїв недієздатності особи. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що заявниця є його рідна сестра, [PERSON] - дідусь. Відносини між ними зіпсувались два роки тому після того, як вони приїхали до дідуся в гості 07.02.2016 року. Тоді були замінені замки. Коли вони спитали у діда про документи, він нічого ясно не сказав. Дід з ножем пішов на чоловіка [PERSON], потім пішов на балкон, хотів викинутись. Він вважає [PERSON] недієздатним через поведінку, фізичний і психічний стан та вік діда. З 07.02.2016 року він діда не бачив. 03.10.2016 р. представником заявника [PERSON] до суду подано клопотання про призначення щодо [PERSON] психіатричної експертизи (т.1, а.с. 68, 69). Заявником [PERSON] було подано заяву від 23.05.2018 р. про залишення клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи без розгляду, розгляд справи провести без її участі за наявними документами в матеріалах справи. Згідно ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Таким чином, для визнання особи недієздатною у передбаченому законом порядку лише наявність хвороби, у тому числі психічного захворювання, недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання та здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. На відміну від психічного розладу, наявність якого в особи може стати підставою для обмеження її цивільної дієздатності, для визнання фізичної особи недієздатною психічний розлад має бути одночасно хронічним та стійким. Крім того, внаслідок такого розладу особа має не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до медичних довідок про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 07.04.2017 року, від 04.12.2017 року у [PERSON] ознак психіатричної патології не виявлено (т. 1, а.с. 196, 197). В судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів того, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки підстав для визнання [PERSON] недієздатним суд не вбачає, тому і підстави для призначення йому опікуна відповідно відсутні. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви.

Outcome: dismissed