overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

З 7 травня 2005 року по теперішній час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Смілянського міськрайсуду від 28 листопада 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, а після досягнення повноліття сином - в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно до повноліття дочки. [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь нараховані, але не виплачені їй аліменти в сумі 11000,75 грн., оскільки [PERSON] працює на підприємстві, де з його заробітку проводилось утримання аліментів, які позивачці не направляються. На підтримку своїх вимог вона пояснила, що аліменти стягувались з часу винесення рішення по 2011 рік включно, а потім вона відізвала виконавчий лист. Таким чином підприємство порушує її права фактично з 2008 року, що призводить до знецінення коштів, які вона повинна була отримати на утримання дітей. Також вона просила стягнути на її користь витрати по справі за надання правової допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про повне визнання позову та розгляд справи без участі його представника. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана здійснювати стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення суду з вини такої особи. З пояснень позивачки вбачається, що підприємство, де працює боржник, відрахування аліментів з його заробітку у 2008-2011 роках проводило, але кошти їй не перераховувало, що ставило сім'ю в тяжке матеріальне становище. Також відповідач не реагує на її неодноразові звернення щодо отримання належних їй аліментів. Вказані обставини також підтверджуються копіями рішення суду про стягнення аліментів та довідкою ДП «Приладобудівний завод «Райдуга» від 10 грудня 2013 року про наявність заборгованості по аліментах станом на 1 грудня 2013 року в сумі 11000,75 грн. Виходячи з наведеного суд вважає, що невиплата аліментів проводиться саме з вини юридичної особи, а тому позов підлягає до задоволення. З відповідача також підлягають стягненню на користь позивачки та держави витрати по справі. На підставі ст. 87 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

З 8 листопада 2014 року по 15 липня 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.(а.с.2) Подружжя має малолітнього сина [PERSON],16.05.2015р. народження. (а.с.3) 06.07.2016р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою і просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що матеріальну допомогу не надає. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідач працює молодшим інспектром Дніпровського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві. Іінші стягнення по виконавчим листам з його заробітної плати не здійснюються. За таких підстав, суд з урахуванням всіх обставин справи, розумності, справедливості, і приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина у відповідності зі ст. 182 СК України і потрібно стягнути аліменти в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно. Водночас із нього на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

З [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 400 гривень на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] про що видано виконавчий лист 01.11.2010 року. [PERSON] аліментів не платить і станом на 15.05.2014 року допустив заборгованість в сумі 5500 гривень. Стаття 196 СК України передбачає неустойку /пеня/ у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума неустойки /пені/ нарахована [PERSON] в сумі 1650 гривень. Заборгованість по аліментам, неустойку /пеню/ платник аліментів [PERSON] не відшкодовує добровільно і стягувач аліментів [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтвердила, пояснивши, що батько дитини [PERSON] аліментів не платить, утворилася заборгованість. Платить коли вона звертається до виконавчої служби чи суду. Просить стягнути заборгованість в сумі 5500 гривень, неустойку /пеню/ в сумі 1650 гривень за прострочення сплати аліментів, судові витрати в сумі 400 гривень за надання її правової допомоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснивши що він не може знайти місце роботи, вдруге одружився, має двох дітей [INFO] і [INFO], дружина не працює, доглядаючи дитину. Він від сплати аліментів не ухиляється, а немає коштів їх платити і неустойка /пеня/ не нараховується. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог як доведених показами сторін та письмовими доказами. Згідно довідки Відділу ДВС Немирівського РУЮ від 15.05.2014 року № 313 заборгованість по аліментам у платника [PERSON] утворилася з 2012 року серпня місяця та склала 8800 гривень, однак, позивачка [PERSON] вказала що частково заборгованість сплатив, а 5500 гривень залишилося /а.с. 8/. З довідки Семенської сільської ради Немирівського району слідує що [PERSON] проживає в [ADDRESS], на її утриманні знаходиться дитина [PERSON] [INFO] /а.с. 9/. Попередню заборгованість з [PERSON] також стягнуто по рішенню суду від 07.09.2010 року /а.с. 11/. В судовому засіданні встановлено що вже після звернення [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] він аліментів за червень, липень 2014 року ще не сплатив. В своїх запереченнях відповідач [PERSON] не навів будь-яких доказів щоб заважало йому сплатити аліменти на доньку [PERSON], окрім як свідоцтва про народження в 2013 році дитини і перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною. А тому, хоч відповідач [PERSON] і не працює, суд прийшов до висновку про стягнення з нього заборгованості по аліментам в сумі 5500 гривень на утримання доньки [PERSON] [INFO] яка перебуває на утриманні матері [PERSON] що працює, утримує підсобне господарство, обробляє присадибну земельну ділянку, намагаючись забезпечити матеріальне становище дитини. За несплату аліментів передбачено стягнення неустойки /пені/ з розрахунку 30 % від суми заборгованості: 5500 гривень борг, а 30 % від суми боргу складе 1650 гривень. Цю суму неустойки /пені/ теж суд вбачає необхідно стягнути з [PERSON] як особи винної у виникненні заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Зав. 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] 02 листопада 2015 року звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що до лікарні в порядку примусової госпіталізації 30 жовтня 2015 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра Зіньківської ЦРЛ [PERSON] було госпіталізовано [PERSON], [INFO], інваліда ІІ групи, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, зафектно-параноїдний синдром. [PERSON] під час огляду в приймальному відділенні знаходився в стані психомоторного збудження. В поданій до суду заяві лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. В судовому засіданні лікар, прокурор підтримали вимоги заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] [PERSON] під час розгляду справи в суді пояснив, що буде лікуватися, на що дає свою згоду. Суд, заслухавши лікаря, прокурора, пояснення [PERSON], вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра Зіньківської ЦРЛ [PERSON] на стаціонарне лікування у 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO], інваліда ІІ групи, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, зафектно-параноїдний синдром. [PERSON] під час огляду в приймальному відділенні знаходився в стані психомоторного збудження, висловлював маячні ідеї, в порядку примусової госпіталізації госпіталізований в психіатричний стаціонар. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. За висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 30 жовтня 2015 року [PERSON], зважаючи на наявність у нього тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява зав. 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного стаціонару в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Зав. 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що до лікарні 22 листопада 2017 року о 23 год. 20 хв. за направленням психіатра Кобеляцької ЦРЛ [PERSON] було госпіталізовано [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизоафективний розлад, афективно-параноїдний синдром». Лікар вказував, що [PERSON] в приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем, відмовився від добровільного лікування. В поданій до суду заяві лікар просив суд постановити рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар, прокурор підтримали вимоги заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] Суд, заслухавши лікаря, прокурора, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2017 року о 23 год. 20 хв. за направленням психіатра Кобеляцької ЦРЛ [PERSON] в примусовому порядку до ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизоафективний розлад, афективно-параноїдний синдром». [PERSON] в приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем, згоди на госпіталізацію до психіатричного стаціонару в добровільному порядку не надав. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] є особою, яка страждає на психічний розлад. [PERSON], [INFO], встановлено діагноз: шизоафективний розлад змішаний тип, афективно-параноїдний (маніаформний) синдром. За висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 23 листопада 2017 року [PERSON], [INFO], зважаючи на наявність у нього тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка в побуті), підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень лікаря щодо необхідності лікування [PERSON] саме в стаціонарних умовах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного стаціонару в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Зав. 9-м відділенням Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни лікар-психіатр Дядюра Т.П. звернулася до суду з вказаною заявою і просить винести рішення суду про госпіталізацію громадянки [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди. Свої вимоги мотивує тим, що пацієнтка [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], 30.09.2014 р. за направленням лікаря - психіатра РПНД Єпішена Т.Г. доставлена до КЗ ОСЛ м. Ромни в супроводі доньки [PERSON] Черговий лікар Розова Н.В. оглянула пацієнтку, зробила висновок, що [PERSON] підлягає госпіталізації в примусовому порядку до даної лікарні, згідно ст. 14 п.2 Закону України «Про психіатричну допомогу». 30.09.2014 р. о 14.15 год., згідно ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» пацієнтка [PERSON] оглянута комісією лікарів - психіатрів. Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів: в зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу внаслідок чого пацієнтка неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність, вона потребує госпіталізації до КЗ 1 ОСЛ в примусовому порядку згідно ст. 14,16 Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода на госпіталізацію [PERSON] відсутня в зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу. В судовому засіданні зав. 9-м відділенням Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни лікар-психіатр Дядюра Т.П. заяву підтримала. Законний представник [PERSON] підтримала заяву про примусову госпіталізацію її матері [PERSON], поскільки вона має тяжкий психічний розлад. Прокурор вважає, що заява лікаря - психіатра підлягає задоволенню, поскільки встановлено, що [PERSON] виявляє тяжкий психічний розлад. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, законного представника, думку прокурора та дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Згідно з висновком комісії лікарів - психіатрів від 30.09.2014 року [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді «Судинної деменції».Б.01. (МКХ - 10). На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, не в змозі дати дозвіл на госпіталізацію в добровільному порядку. У хворої виявлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого пацієнтка неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність. Такий стан [PERSON] підпадає під дію ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тому вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Заважаючи на складність у викладені повного рішення, що пов'язано з потребою у наведені доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Заважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений певнийй час , суд вважає за можливе проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення суду на строк п»ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Заважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений певнийй час , суд вважає за можливе проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення суду на строк п»ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Заважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений певнийй час , суд вважає за можливе проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення суду на строк п»ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

За відомостями Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07.07.2000 року по теперішній час, разом з нею також зареєстрована її дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Довідкою № 36224 про реєстрацію місця проживання особи від 10.09.2019 року, та довідкою № 36225 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.09.2019 року. Відповідно до довідки Бюро технічної інвентаризації м. Краматорська № 2044 від 22.12.2017 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. № 3857-П за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.06.2000р. (реєстр. №1425) нотаріусом Третьої Краматорської ДНК. Дата реєстрації в КП «БТІ» - 23.06.2000р. Листом від 28.01.2019 року за вих. 88/01-16 Третя краматорська державна нотаріальна контора повідомляє, що видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого 16.06.2000 року за реєстровим № 1425 нотаріусом Третьої краматорської ДНК не виявилось можливим, оскільки архівні документи за 1991-2000 роки включно з 2012 року передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву в місто Донецьк. Доступ до зазначених документів відсутній у зв`язку з проведенням ООС. Листом від 15.02.2019 року за № 121/01-12 Донецький обласний державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомляє, що видати дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Третьою краматорською держнотконторою 16.06.2000 року за р.№ 1425 не виявляється можливим, оскільки всі документи Третьої краматорської держнотконтори, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Завідувач 2-А відділення Комунального підприємства «ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» Максименко Олег Сергійович звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив призначити примусову госпіталізацію [PERSON] при цьому зазначив, що він був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії у хворого був установлений діагноз «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно - параноїчний синдром». [PERSON] в судовому засідання надав згоду на лікування. Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити заяву. Суд дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу установив наступне. [PERSON] , [INFO] госпіталізовано до ПОКПЛ ім. О .Ф. Мальцева 19.01.2020 року о 02-40 год. за направленням лікаря - психіатра КНП «Лохвицька районна лікарня Лохвицької районної ради» Пучки Ю.В. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів огляду особи від 20.01.2020 року [PERSON] встановлено діагноз - «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно - параноїчний синдром». Судом встановлено, що [PERSON] має потребу в примусовому лікуванні, чинить дії, що являють собою небезпеку для себе та рідних. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Завідувач 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив призначити примусову госпіталізацію [PERSON] при цьому зазначив, що він був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії у хворого був установлений діагноз шизофренія параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. [PERSON] в судове засідання за станом здоров'я не з'явився. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити заяву. Суд дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу установив наступне. [PERSON], [INFO] в примусовому порядку госпіталізовано до ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева 20.09.2017 року о 15-20 год. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів огляду особи від 21.09.2017 року [PERSON] встановлено діагноз - шизофренія параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром у зв'язку з чим потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні встановлено, що хворий агресивний до оточуючих людей, ухиляється від лікування та має потребу в примусовому лікуванні. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна\~оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні хворого [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved