Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До суду надійшла вказана заява, в якій Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ізяславської центральної районної лікарні заінтересована особа - Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер просить примусово госпіталізувати до Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру (відділення примусового лікування) строком на три місяці [PERSON] ( по тексту [PERSON]О.). Заява обгрунтовується наступним. Так, зазначається, що до Шепетівської місцевої прокуратури надійшла інформація з Ізяславської Центральної районної лікарні про те, що на обліку у фтизіатричному кабінеті Ізяславської ЦРЛ з діагнозом туберкульоз верхньої частки обох легень (інфільтративний) перебуває хворий [PERSON], [INFO], житель [INFO]. Заявник вказує, що [PERSON] хворіє на туберкульоз з 2014 року, перебував на стаціонарному лікуванні в Хмельницькому обласному протитуберкульозному диспансері с. Осташки та Славутській протитуберкульозній лікарні, звідки виписаний на паліативне лікування. Зазначає і те, що 16.10.2016 [PERSON] в ДТП отримав травму та був доставлений в Ізяславську ЦРЛ, звідки переведений до Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.10.2016 по 01.02.2017. Під час перебування на лікуванні хворий порушував режим, неодноразово покидав відділення, був виписаний за порушення peжиму та самовільне залишення відділення. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, проживає з родичами та малолітньою дитиною віком до трьох років, що ставить під загрозу їх здоровя, зокрема, і заважає створенню безпечних умов для життя і розвитку дитини. Фтизіатр Ізяславської ЦРЛ неодноразово запрошував його у фтизіатричний кабінет, але останній має низьку прихильність до лікування. На думку заявника, оскільки [PERSON] ігнорує протиепідемічні обстеження, несе бактеріальну загрозу для оточуючого населення, відмовляється від лікування, згідно висновку комісії ЛКК № 161 від 30.03.2017 його доцільно госпіталізувати до протитуберкульозного диспансеру (відділення примусового лікування) строком 3 місяці до досягнення стійкого знебацилення. Крім того, субєкт звернення звертає увагу на те, що ухилення хворого [PERSON] від лікування ставить під загрозу не лише здоров'я осіб, з якими він проживає, а й невизначеного кола осіб, з якими хворий контактує у повсякденному житті без проходження лікування та досягнення стійкого знебацилення. У судовому засіданні прокурор, представник заявника, лікар-фтизіатр заяву підтримали та просили її задовольнити. При цьому лікар-фтизіатр пояснив, що [PERSON] становить загрозу для оточуючих, йому після виписки, було запропоновано продовжити лікування, але він від лікування відмовляється. На думку лікаря [PERSON] ігнорує протиепідемічні обстеження, несе бактеріальну загрозу для оточуючого населення і його доцільно госпіталізувати до протитуберкульозного диспансеру (відділення примусового лікування). Представник заінтересованої особи - Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. До початку розгляду подана заява про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника. На підставі ч. 1\~ст. 285 ЦПК України, справа розглядалася у відсутності хворого на туберкульоз [PERSON], оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби, з розясненням права взяти участь через представника, але останнього він не направив. Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутністю заінтересованої особи та хворого [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом, на обліку у фтизіатричному кабінеті Ізяславської центральної районної лікарні з діагнозом туберкульоз верхньої частки обох легень (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, м+, к+, P1 (HRS), Р2 (КАТЧРТБ), КОГ1 (2017) перебуває хворий [PERSON], [INFO], житель [INFO]. У ході розгляду встановлено, що [PERSON] хворіє на туберкульоз з 2014 року, перебував на стаціонарному лікуванні в Хмельницькому обласному протитуберкульозному диспансері с. Осташки та Славутській протитуберкульозній лікарні, звідки виписаний на паліативне лікування. Згідно наданих матеріалів та пояснень представника Ізяславської Центральної районної лікарні 16.10.2016 [PERSON] в ДТП отримав травму та був доставлений в Ізяславську ЦРЛ, звідки переведений до Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.10.2016 по 01.02.2017. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ТБ 09 № 333 від 01.02.2017 [PERSON], перебуваючи на стаціонарному лікуванні Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру, порушував режим, неодноразово покидав відділення та виписаний за порушення режиму і самовільне залишення відділення. Рекомендовано при виписці фтизіатру за місцем проживання притягнути хворого до лікування. Згідно доповідної лікаря-фтизіатра Ізяславської Центральної районної лікарні на ім'я голови ЛКК Ізяславської ЦРЛ [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, неодноразово запрошувався для подальшого стаціонарного лікування, але хворий не реагує на запрошення, ігнорує протиепідеміологічні обстеження. Відповідно до висновку комісії ЛКК №161 від 30.03.2017 [PERSON] доцільно притягнути до подальшого лікування у примусовому порядку до досягнення стійкого знебацилення. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Частиною 3 зазначеної норми передбачено, що примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. На думку суду, ухилення хворого [PERSON] від лікування ставить під загрозу не лише здоров'я осіб, з якими він проживає, а й невизначеного кола осіб, з якими хворий контактує у повсякденному житті без проходження лікування досягнення стійкого знебацилення. Відповідно до\~ст. 286 ч. 2 Цивільного процесуального кодексу України\~рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Даючи оцінку доказам у справі, суд вважає, що оскільки [PERSON] страждає заразною формою туберкульозу, є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, не бажає добровільно пройти курс лікування, а відтак є необхідність госпіталізувати в примусовому порядку хворого до протитуберкульозного закладу строком на 3 місяці.

Outcome: approved