Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх сина: [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач [PERSON], є батьком їх спільної дитини - сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач, як батько їх спільної дитини, не бажав добровільно надавати належну матеріальну допомогу на утримання сина, вона ще в 2007 році звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, але і після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, відповідач постійно ухилявся від надання матеріальної допомоги на сина, внаслідок чого постійно виникала заборгованість по аліментам. Відповідач не піклується про стан здоров'я дитини, не цікавиться проблемами та успіхами у навчанні і житті, взагалі не виявляє бажання бачити дитину. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов'язків на протязі багатьох років свідомого життя дитини, небажання надавати матеріальну допомогу на сина, піклуватися про нього, приймати участь у його вихованні та дбати за його розвиток і майбутнє, що відповідно до ст. 164 СК України є достатніми підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав. У судове засідання позивачка не з,явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON],у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем, син залишився проживати з нею. Позивачка виїхала в інше місто, він декілька разів намагався зустрітися з дитиною, але позивач чинить перепони, на даному етапі він звернувся до Служби у справах дітей за місцем проживання позивачки, щоб допомогли усунути перешкоди у спілкуванн6і з дитиною. На даний час боргів по аліментам немає. Вважає позов позивачки безпідставним, просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник третьої особи Органу Опіки та Піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради у Київській області і Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області - Дудинська В.М., позов не підтримала, вважає, його безпідставним, дійсно між сторонами є спір по участі відповідача у вихованні сина. Документи які позивач надала як підставу для позбавлення батьківських прав відповідача, в тому числі і висновок їх органу опіки і піклування датований 08.08.2012 року втратив чинність на день розгляду справи, ними підготовано інший висновок, який датовано 18.12.2015 року, на час розгляду справи у суді Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно сина [PERSON] є недоцільним та не відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Ленінського району виконкому Миколаївської ради в судове засідання не з»явився, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ленінського району виконкому Миколаївської ради в судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять прийняти рішення про позбавлення батьківських прав виходячи з інтересів дитини відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 178. Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). З акту обстеження житлових умов проживання без номеру і дати складання у квартирі [ADDRESS], встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає у вказаній квартирі разом із своєю матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. В квартирі санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам: чисто, охайно, прибрано. Квартира достатньо облаштована необхідними меблями, побутовою технікою. Малолітній [PERSON] проживає окремо в кімнаті, є комп,ютер. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. (а.с.16). В той же час до суду надіслано Акт обстеження умов проживання від 02.12.2015 року Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Ленінського району, яким зафіксовані вищезазначені житлові умови в яких проживає неповнолітній хлопчик із матір,ю. Відповідно копії заяви [PERSON], зверталася до Орган опіки та піклування Ленінського району виконкому Миколаївської ради з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON](а.с.17). Як вбачається з копії довідки Служби у справах дітей Славутицької міської ради Київської області про результати проведеної бесіди щодо захисту прав та законних інтересів дитини від 27 липня 2011 року [PERSON], зазначив, що дуже любить свого сина [PERSON] і категорично відмовляється від позбавлення його батьківських прав (а.с.20). Відповідно до витягу з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Славутицької міської ради від 20.01.2012 року [PERSON], рекомендовано звернутись до органу опіки та піклування адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради для визначення порядку участі у вихованні сина (а.с.24). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради № 12-06-60 від 08.08.2012 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться долею сина, не піклується про його здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не дбає про нього, крім аліментів матеріально не допомагає, тривалий час не спілкується з хлопчиком, тому позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] є доцільним і відповідає інтересам дитини (а.с.25). В той же час на час розгляду справи у суді до суду надано інший висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради № 12-03/35 від 18.12.2015 року про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] не надала підтверджуючих документів до позовної заяви про ухилення [PERSON], від виконання обов,язків щодо виховання сина [PERSON]. Ними встановлено що [PERSON], сплачує аліменти на утримання сина. Згідно довідки Миколаївської міської ради адміністрації Ленінського району служби у справах дітей від 22.05.2012 року [PERSON] не звертався до їх служби стосовно визначення порядку участі у вихованні сина (а.с.26). Відповідно довідки № 117 від 12.10.2011 року [PERSON], 2006 року народження відвідує дошкільний навчальний заклад №127 м. Миколаєва з 2008 року, протягом усього періоду перебування дитини в ДНЗ вихованням і утриманням дитини займається мати [PERSON], батько у вихованні дитини участі не приймає. Відповідно до виконавчого провадження № 840/2 у відділі державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2/489/628/2015 від 21.05.2015 року виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліментів у розмірі 800,00 грн., щомісячно починаючи з 24.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, аліменти сплачуються в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Про те, що у [PERSON], немає заборгованості по аліментам підтверджує і довідка від 30.11.2-15 року №3949/2 Відділу Державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Враховуючи положення ст. ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до вимог ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов'язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру,милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4). У суді з,ясовано, що у відповідача заборгованість по аліментам відсутня. Пасивна поведінка відповідача, яка проявилась в тому, що він не відвідував дитячий садок, школу, в якій навчається його син [PERSON], і не брав участі у навчальному процесі, у його вихованні, догляді за дитиною і її лікуванням, обумовлена тим, що дитина після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, постійно проживала з матір'ю, матір своєю поведінкою не сприяла спілкуванню сина з батьком, внаслідок чого син уникав спілкування з батьком. Це підтверджується і соціально-психологічним висновком від 15.09.2015 року про проведення психологічного діагностування [PERSON],[INFO], в якому зазначено, що стосунки у хлопчика з матір,ю позитивні. Між батьком та дитиною відсутній будь-який емоційний зв,язок. Але цей висновок, не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Виходячи з цього, позивачем не надано достатніх доказів того, що відповідач умисно ухиляється від участі у вихованні дитини. Крім того, позивач не обґрунтувала і належним чином не підтвердила доказами, що відповідач оспорюваними діями істотно порушив права дитини чи негативно впливав на дитину і це зашкодило інтересам дитини. Як видно з наданої суду характеристики з місця проживання відповідача, він за місцем проживання ні в чому поганому не замічений, тобто характеризується позитивно, дійсно на даний час не офіційно не працює, проте боргів по аліментам немає, не зловживає спиртними напоями, про що свідчить довідка з Державного закладу Спеціалізованої медико - санітарної частини №5, має постійне місце проживання. На даний час офіційно звернувся із заявою до відповідних служб про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини. Враховуючи, що під час розгляду справи не встановлено підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, передбачених ст. 164 СК України, то суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 08.09.2012 року №12-06-60 про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Оскільки цей висновок складений у 2012 році. На даному етапі представлено інший висновок Органу Опіки та Піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради №12-03/35 від 18.12.2015 року про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] не надала підтверджуючих документів до позовної заяви про ухилення [PERSON], від виконання обов,язків щодо виховання сина [PERSON]. Ними встановлено що [PERSON], сплачує аліменти на утримання сина. Бажання відповідача брати участь у вихованні та утриманні дитини сприятиме реалізації права дитини на спілкування з батьком. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин підстав суд дійшов висновку, що оскільки позивач суду не надала доказів на обґрунтування своїх позовних вимог підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed