Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів та додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2010 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. З березня 2017 року позивач проживає окремо, донька проживає разом з позивачем. Батько дитини не надає допомоги на утримання доньки, вона перебуває на повному утриманні позивача, яка купує продукти харчування, одяг, ліки, взуття, оплачує її дозвілля та відпочинок. Крім того, позивач зазначає, що оплачує відвідуванню донькою хореографічного ансамблю. Посилаючись на викладене, позивач просить суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2558 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити з наведених вище підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, оскільки вважають, що розмір аліментів значний та відповідач не має можливості виплачувати такі суми, оскільки має нерегулярний дохід. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2010 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 30 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 24 червня 2010 року. З березня 2017 року позивач проживає окремо, донька проживає разом з позивачем. Батько дитини не надає допомоги на утримання доньки, вона перебуває на повному утриманні позивача, яка купує продукти харчування, одяг, ліки, взуття, оплачує дозвілля та відпочинок дитини. Крім того, позивач зазначає, що оплачує відвідування донькою хореографічного ансамблю. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд відповідно ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; доведені стягувачем витрати на утримання дитини, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги обставини, зазначені ст. 182 СК України суд визнає, що стягнення аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме інтересам дитини та нормам чинного законодавства. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. При цьому додатковими витратами позивач зазначає витрати на одяг, відвідування навчального закладу, хореографічного гуртку, участь у конкурсах та витрати на лікування. Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дітей, придбання одягу, відвідування хореографічного гуртку, участь у конкурсах не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини. Таким чином, зазначені витрати не є витратами на розвиток здібностей дитини та не повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позивача в частині стягнення витрат на одяг, відвідування навчального закладу, хореографічного гуртку, участь у конкурсах не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на лікування слід зазначити наступне. Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд визнає, що витрати на лікування в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, які повинні нести батьки. Разом з тим, в обґрунтування витрат на лікування позивача та їх розміру, остання надала суду лист медичної установи про перебування дитини на обліку у зв'язку з наявними хронічними хворобами, які потребують періодичні курси протирецидивного лікування згідно листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А і О. Тропіних» від 10.05.2017 року за № 01-7/887-4. Зазначений лист не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки суду не надано доказів призначення лікарем дитині певного лікування, зокрема рецептів на ліки, їх придбання тощо. Приймаючи до уваги викладене суд вважає, що зазначена вимога позивача є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial