Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

ДП «Виробниче обєднання «Карпати» подало до Івано-Франківського міського суду позов до [PERSON] про відшкодування коштів в сумі 23 659.28 грн., 5020.2 грн. та 354.89 грн., стягнення судових витрат. 30.03.2016 року позивач зменшив позовні вимоги через часткову оплату боргу відповідачем, та просив стягнути кошти в сумі 20031.78 грн. Представник позивача просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про судові засідання, однак подав позивачу лист про визнання ним суми боргу - 20031.78 грн., з врахуванням погашеної добровільно частини. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач виплатив 15.09.2015 року відповідачу, який працює у позивача згідно трудових відносин, кошти на службове відрядження в сумі 23659.28грн. (а.с.5-7). Станом на 03.12.2015 року працівник з відрядження не повернувся на підприємство, за витрачені кошти не відзвітував, позивачем нараховано також податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. 12.01.2016 року відповідач вніс в касу підприємства частину коштів 1968.75 грн. та визнав суму заборгованості 20031.78грн. (а.с.43-44). За вимогами ст..121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, а саме в сумі 876.51 грн. . Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у частці до задоволеного позову. На підставі наведеного, відповідно до ст..121, 221,233 КЗпП України,

Outcome: approved