Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Циплінського Дмитра Олеговича про ухвалення додаткового рішення, в якому вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката. В обґрунтування заяви вказує, що 06.04.2021 року ухвалою Київського районного суду м.Харкова позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на 1/6 частку у спільному майні залишено без розгляду. При постановленні ухвали судом не вирішено питання розподілу судових витрат, що полягають у наданні правничої допомоги адвокатом відповідачу по справі [PERSON] . У заяві представник позивача просить стягнути на користь відповідача з позивача 6 584,00 грн. за надання правничої допомоги. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним, в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідач Циплінський Д.О. просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 246 ЦПК України питання про судові витрати вирішується не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення по суті позовних вимог, суд вирішує заяву на підставі наданих до суду доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявою, письмовими запереченнями та матеріалами справи, судом встановлено наступне. Так, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на 1/6 частку у спільному майні залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст.246 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу В судовому засіданні, яке відбулось 06.04.2021 року представником відповідача в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України було зроблено заяву про вирішення питання про судові витрати та зазначено що докази понесених судових витрат будуть надані в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду. 12.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6584,00 грн., в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що представництво позивача у суді здійснювало Адвокатське бюро «Дмитра Циплінського» на підставі договору про надання правової допомоги №1/091020 від 09.10.2020 року. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано: -копію договору №1/091020 про надання правової допомоги від 09.10.2020 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Дмитра Циплінського»; -копію рахунку №000042 від 12.10.2020 року на суму 2567,00 грн.; - виписку з банківського рахунку Адвокатським бюро «Дмитра Циплінського» за період з 13.10 по 20.10.2020 року; -копію акта виконаних робіт №000042 від 12.10.2020 року до договору №1/09102020; -копію рахунку №00271 від 06.04.2021 року на суму 4071,00 грн.; -копію квитанції від 06.04.2021 року на суму 4017,00 грн.; -копію акту виконаних робіт №000271 від 06.04.2021 року. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника відповідача в судових засіданнях, їх кількість та час, підстави відкладення судових засідань, та приходить до висновку щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6584,00 грн. При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вказане клопотання позивач до суду не заявляв, доказів не співмірності витрат не надав. Враховуючи те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення вказаних судових витрат з позивача саме у розмірі 6584,00 грн.

Outcome: approved