Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що подружнє життя між ними не склалося через різні характери, погляди на життя, внаслідок чого стало неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу. Понад двох років сторони спільне господарство не ведуть, сімя розпалася та шлюб носить формальний характер. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року «про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» Старобешівський р-н Донецької області, в якому позивач була зареєстрована та проживала, віднесено до окупованих територій. У звязку з бойовими діями та реальною загрозою для життя та здоровя, позивач разом з дитиною були вимушені виїхати з Донецької області Старобешівський р-н с. Роздольне до м. Одеса для постійного проживання, де були взяті на облік як особи, які переміщені з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 28.10.2014р. № [NUMBER], в якій вказано, що позивач зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідач залишився проживати на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 року № 875/2014 « про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року « Про невідкладні заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання на тимчасово окуповану територію України. Позивач надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином - оголошення у пресі «Одеські вісті» від 13.08.2016 року та «Урядовий кур'єр», жодних клопотань, заперечень до суду не надавала. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 01.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 48. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Понад двох років сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, як вказує позивачка, примирення між сторонами не можливе і шлюб носить тільки формальний характер. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи, що у сторін сімя розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що вимога позивача обґрунтована, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved