Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

До суду надійшов позов органу опіки та піклування в особі Віньковецької районної державної адміністрації, у якому позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути із них на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно на користь органу опіки та піклування Віньковецької райдержадміністрації. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання дочки [PERSON], а саме не утримують її, не піклуюються про її фізичний та духовний розвиток, та зовсім не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. У зв'язку з цим дитиною опікується її рідна бабуся [PERSON], у сім`ї якої вона проживає, та остання здійснює догляд за дитиною, забезпечує її матеріально. Тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини та можливості користуватись статусом дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальним захистом та пільгами, що передбачено чинним законодавством, орган опіки та піклування в особі Віньковецької районної державної адміністрації просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з них аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача, в.о. начальника служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації [PERSON], позовні вимоги до відповідача [PERSON] підтримала повністю з підстав зазначених у ньому, а позовні вимоги до [PERSON] просила залишити без розгляду. Ухвалою суду від 02.11.2016 року позовну заяву органу опіки та піклування в особі Віньковецької районної державної адміністрації в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] залишено без розгляду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки чи неможливості прибуття до суду не повідомила, тому суд вважає причини її неявки у судове засідання безповажними. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із характеристики, виданої Майдано-Олександрівською ЗОШ І-ІІІ ступенів 17.03.2016 року слідує, що [PERSON] навчається в 3 класі Майдано-Олександрівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, проживає разом із своєю бабусею [PERSON], мати не займається її вихованням та навчанням. Згідно довідки, виданої Майдано-Олександрівською сільською радою від 01.09.2016 року за № 562, у [ADDRESS], разом із [PERSON] проживає внучка [PERSON]. Із висновку органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 22.08.2016 року слідує, що батьки неповнолітньої [PERSON] -- [PERSON] та [PERSON] розлучились, не проживають з дочкою, не беруть участі у її вихованні, не допомагають їй матеріально, не цікавляться її життям та здоров`ям. Окрім того, вони подали до органу опіки та піклування письмові заяви про свою згоду на позбавлення батьківських прав. Тому з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Віньковецької райдержадміністрації відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.08.2016 року за № 6/7 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що протягом останніх двох років її дочка [PERSON] залишила свою дитину та переїхала жити у сусіднє село Пилипи Олександрівські, де зійшлась з іншим чоловіком. З того часу [PERSON] проживає у сім`ї [PERSON], яка її повністю утримує, забезпечує матеріально, а [PERSON] життям дочки, її здоров'ям та навчанням не цікавиться та жодної матеріальної допомоги не надає. Крім того, як вбачається із письмової заяви [PERSON], поданої до служби у справах дітей Віньковецької РДА, вона згідна на позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо дитини. Вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 152, ст. 155 СК України права дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, а ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та є хронічними алкоголіками. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для справи. Проаналізувавши досліджені докази, враховуючи, що обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків, суд доходить висновку про доведення стороною позивача факту ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON], оскільки вона не піклується належним чином про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться її життям та здоров'ям, і це дає суду підстави для позбавлення її батьківських прав. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд бере до уваги таке. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, сталих та регулярних доходів не має, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, та з врахуванням віку дитини, її матеріального становища, та зокрема необхідних витрат на навчання, забезпечення духовних потреб, одягу, харчування, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на її утримання у розмірі по 400 гривень щомісячно . В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved