Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.1-3) до ДП\~«Морський торговельний порт «Чорноморськ» в якому мотивуючи тим, що: -наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №322-0 від 03.07.2014р. її було примусово переведено на неповний робочий час з 32 годинним робочим тижнем, що призвело до зменшення заробітної плати; -рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014р., яке залишено в силі Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.07.2014 р. наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №322-0 від 03.07.2014р. в частині постійного переміщення художником-оформлювачем відділу побуту з оплатою за штатним розкладом та з 32-х годинним робочим тижнем визнано незаконним та скасовано; -наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №261-О її було поновлено в правах з поверненням повної тарифної ставки, з 40-ка годинним робочим тижнем, з оплатою за штатним розписом без нарахування частини заробітної плати, якої вона була позбавлена в результаті незаконного зменшення відповідачем її робочого тижня на один день, просить суд: стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] заробітну плату за період з 03 липня 2014 року по 07 травня 2015 року у розмірі 9\~899,92 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON]М, в судовому засіданні, заперечувала проти позову посилаючись на те, що наказом №491-О від 30.09.2014р. (в зміну до наказу №322-О від 03.07.2014р.), [PERSON] було збережено середню заробітну плату за попереднім місцем роботи протягом 2-х місяців з дня переміщення, тобто до 03.09.2014р. при 32 годинному робочому тижні та їй сплатили заробітну плату за фактично пропрацьовано години, а тому, в задоволені позову просила відмовити. Представник третьої особи [PERSON] підтримав позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 06.04.2016р., було визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» №322-О від 03.07.2014 р. в частині постійного переміщення [PERSON] художником оформлювачем відділу побуту з оплатою за штатним розкладом та з 32-х годинним робочим тижнем (а.с.4-6, 7-11). Згідно витягу з наказу директора ДП «ІМТП» №261-О від 07.05.2015р. [PERSON] переведено постійно на повну тарифну ставку з 07.05.2015р. художником-оформлювачем відділу побуту з оплатою за штатним розписом (а.с.16). [PERSON] звернулась до ДП «ІМТП» із заявою про перерахунок та доплату заробітної плати, яка була їй зменшена внаслідок незаконного переведення. Листами (а.с.12-15) відповідач відмовив [PERSON] в перерахунку заробітної пласти, повідомивши, що їй сплатили заробітну плату за фактично відпрацьований час. Згідно витягу з наказу директора ДП «ІМТП» №491-О від 30.09.2014р. (а.с.28) було внесено зміни до наказу №322-О від 03.07.2014р., згідно якого, [PERSON] було збережено середню заробітну плату за попереднім місцем роботи протягом 2-х місяців з дня переміщення, тобто до 03.09.2014р. Таким чином, [PERSON], в період з 03.07.2014р. по 03.09.2014р. була збережена середня заробітна плата за попереднім місцем роботи. Згідно довідки централізованої бухгалтерії ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 02.03.2017р. (а.с.29) різниця у заробітній платі позивача, нарахованої згідно з нормами часу та заробітної плати, нарахованої за фактично відпрацьований час згідно наказів №491-О від 30.09.2017р. (в зміну наказу №322-О від 03.07.2014р.) та наказу №261-О від 07.05.2015р. складає 5685,54 грн. Ч.4 ст. 97 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Ч.1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» передбачає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ст.22 ЗУ «Про оплату праці» передбачає, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Ст.238 КЗпП України передбачає, при розглядi трудових спорiв у питаннях про грошовi вимоги, крiм вимог про виплату працiвниковi середнього заробiтку за час вимушеного прогулу або рiзницi в заробiтку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спiр, має право винести рiшення про виплату працiвниковi належних сум без обмеження будь-яким строком. Враховуючи, що [PERSON] в період з 03.07.2014р. по 03.09.2014р. була збережена середня заробітна плата за попереднім місце роботи з дня переміщення, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково та стягненню з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] підлягає заробітна плата за період з 03 вересня 2014 року по 07 травня 2015 року у розмірі 5\~685,54 грн. (зазначена без утримання податків та інших обовязкових платежів, передбачених законодавством). Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. ч.1 п.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються 1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору то він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial