Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

до суду\~звернулася [PERSON]\~з позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що 04 вересня 2015 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею. З липня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, син знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі у його вихованні. Її син [PERSON] потребує стороннього догляду, оскільки постійно хворіє та перебуває на «Д» обліку, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати на його лікування. Як їй відомо, [PERSON] офіційно не працює, але має сторонні заробітки, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак добровільно цього не робить. Тому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивач надала суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що призначалися на 26 лютого 2019 року та 09 квітня 2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позовні\~вимоги [PERSON]\~до [PERSON]\~про стягнення\~аліментів підлягають до задоволення, з таких підстав. Згідно свідоцтва\~про народження\~серії І-ОК\~№ 196691, [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сімї від 15 січня 2019 року, [PERSON] проживає у будинку матері разом з сином [PERSON] за адресою: вул. Ломоносова, 28, м. Гадяч Полтавської області. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON], який є батьком малолітнього [PERSON], добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним та має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави,\~які б\~унеможливлювали надання\~[PERSON]\~матеріальної допомоги,\~передбаченої законодавством,\~у розмірі\~визначеному позивачем,\~відсутні,\~тому суд, враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають до задоволення. Враховуючи, що позивач, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved