Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Просить встановити той факт, що померла [INFO] року [PERSON] є його рідною бабою. Визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну частку (пай) площею 6,05 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ; майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області на суму 171,00. Визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну частку (пай) площею 6,05 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ; майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області на суму 375,00. Позивач прийняв спадщину після смерті баби та її рідної сестри, проте нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів - сертифікати на право на земельну частку (пай) та майнові сертифікати виданих на покійних, а також є неспівпадіння в написанні прізвища позивача та прізвища його батька та баби. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивача. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Охрамієвичі Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 25.04.2008 року. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивача є « [PERSON] » та « [PERSON] », свідоцтво про народження видано на російській мові (серія [NUMBER] від 20.04.1966 року). Відповідно до актового запису про народження № 125 від 05.09.1959 батьками [PERSON] , який помер [INFO] є « [PERSON] та [PERSON] ». [INFO] баба позивача - [PERSON] померла, про що Охрамієвицькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 24.11.2003 року відповідний актовий запис за № 31. Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області було передано у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» на території Охрамієвицької сільської ради земельну ділянку з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі. За життя покійна [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області та була включена в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку розміром 6,05 умовних кадастрових гектари, нормативна грошова оцінка на момент смерті 22187 ,00 грн. Також [PERSON] мала майновий пай в даному підприємстві вартістю 171, 00 грн. У відповідності до норм Цивільного кодексу УРСР [PERSON] успадкувала від своєї рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , з якою вона проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (довідка Виконкому Охрамієвицької сільської ради № 592 від 21.12.2017 р.), земельну частку розміром 6,05 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , нормативна грошова оцінка на момент смерті 22187 ,00 грн. та майновий пай вартістю 375, 00 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Охрамієвицької сільської ради Корюківського району [PERSON] фактично вступив у володіння і управління спадковим майном після смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач прийняв спадщину після смерті баби та її рідної сестри, проте нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів - сертифікати на право на земельну частку (пай) та майнові сертифікати виданих на покійних, а також є неспівпадіння в написанні прізвища позивача та прізвища його батька та баби. Відповідно до свідоцтва про народження прізвище позивача, як і прізвище його батька вказано на російській мові - « [PERSON] », при перекладі з російської на українську мову згідно паспорта прізвище позивача стало - « [PERSON] ». Тоді як, прізвище його батька згідно свідоцтва про смерть є « [PERSON] », так само як і прізвище баби позивача, матері батька [PERSON] . Дані розбіжності в написанні одного і того ж самого прізвища могли виникнути при перекладі його з російської на українську мову. Відповідно до ч. ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин із померлою [PERSON] потрібне позивачу для подальшого оформлення спадкових прав. Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельні частки (паї) позивач звернувся з заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію (3585/177-18 та 3583/177-18 від 10.10.2018 року). У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, вимоги позивача в частині встановлення факту родинних відносин обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню, так як встановлення даного факту має юридичне значення для позивача, бо дозволяє реалізувати її право на отримання спадщини. Позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно також не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 352,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved