Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа: Бердянська районна рада звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності батьку [PERSON], 1929 року народження, що помер [INFO] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON], зареєстровано в Міжміському БТІ 22.11.1988 року під реєстровим № 659. Мотивуючи свої вимоги [PERSON] посилався на те, що відповідно до свідоцтва про народження, паспорту прізвище батька [PERSON], але в свідоцтві про право власності на житловий будинок, складеному російською мовою прізвище зазначено, як « Дементьев». У зв'язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища батька [PERSON] позбавлена можливості отримана свідоцтво про право власності за законом на будинок після його смерті, оформивши тільки право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою будинку. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Заінтересована особа- Бердянська районна рада направила клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника учасника справи, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задловолення. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази приходить до наступного. Із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого районним РАЦС м. Осипенко Запорізької області 30.03. 1952 року, свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26.07.1956 року ( в перекладі з російської мови) , паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 16 липня 1999 року вбачається, що ці документи видані на імя [PERSON], [INFO], уродженця с. Осипенко Бердянського району Запорізької області ( а.с.15-17) . За даними паспорта , прибудинкової книги, [PERSON] проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] з 1979 року ( а.с. 12-15). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON]-заявниці ( а.с. 18-19). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки пл. 5,3137 га, яка розашована на території КСП «Іскра» Осипенківської сільради Бердянського району Запорізької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності на землю, виданого Осипенківською сельською радою 03.04.2003 року. 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] його доньки-[PERSON] ( а.с. 5). Звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька заявниця надала також свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Бердянською районною Радою народних депутатів від 22.11.1988 року про належність будинку [PERSON]-голові колгоспного двора ( в перекладі з російської мови). Отже у правовстановлюючому документі прізвище власника [PERSON] не відповідає даним його паспорта -[PERSON], що позбавляє можливість спадкоємцю оформити спадкові права. За приписами п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані позивачем документи переконують суд в тому, що саме [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS], де він проживав та був зареєстрований, що є підставою для задоволення заяви [PERSON], тому як від встановлення зазначеного факту залежить реалізація заявником права на спадщину, а виправити помилку у написанні прізвища спадкодавця у позасудовому порядку не є можливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved