Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, вони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на сімейне життя та обов'язки, непорозуміння, часті сварки. Шлюбні сосунки припинили. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, позивач просить його розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, допитана в якості свідка суду показала, що останніх п'ять років відповідач часто вживав спиртні напої, не брав належної участі в матеріальному забезпеченні сім'ї, у зв'язку з чим вони часто конфліктували, в січні 2016 року припинили шлюбні стосунки, в даний час проживають окремо, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її покази як свідка та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 37). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12) З показів допитаної в якості свідка позивача, довідки Попружнянської сільської ради від 23 лютого 2016 року (а.с. 13) встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач заперечень щодо позову не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Також суд вважає, що оскільки відповідач, який є особою працездатного віку, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання дитини аліменти у частці від його доходу в розмірі ? частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved