Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з майна, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 295, 2 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.09.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1773. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта щодо обєкта нерухомого майна від 08.09.2017, обтяжувачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] є Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, підставою обтяження виступає постанова Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.11.2011, 29572706, а власником квартири зазначається [PERSON]. Позивач зазначає, що на момент накладення арешту (01.11.2011 року) дана квартира належала їй на праві власності, а не [PERSON], вважає, що арешт було накладено помилково. Вважає, що наявність арешту та заборони відчуження на її квартиру порушує її законні права, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі розпоряджатись майном на власний розсуд. В серпні 2017 року вона звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області із заявою про зняття арешту з квартири, що належить їй на праві власності. Відповідно до отриманої відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 06.09.2017 року №28-12/28282, у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №29572706 з виконання виконавчого листа №2-884/11 виданого 28.10.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом, 21.01.2014 року завершено на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач просить суд зняти арешт з двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], накладений постановою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області №29572706 від 01.11.2011 реєстраційний номер обтяження 11791142 та виключити відповідні відмості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до суду надійшла заява про розгляд справи без представника Центрального відділу державної виконавчої служби. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1773, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.4-6). Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №29572706 від 01.11.2011 року Центральним відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було накладено арешт на квартиру №18, що знаходиться за адресою: м. Чернігіів, вул. Ватутіна, будинок 52 та належить [PERSON] (а.с.21-23). При зверненні до відповідача стосовно зняття арешту з майна, 06 вересня 2017 року йому було надано відповідь Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів за № 28-12/28282, якою повідомили, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №29572706 з виконання виконавчого листа № 2-884/11 виданого 28.10.2011 Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 101904,71 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті станом на 24.02.2011 року становить 863600,64 грн., за відсотками у розмірі 18466,39 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті станом на 24.02.2011 року становить 156495,09 грн., а всього 120371,10 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті станом на 24.02.2011 року становить 1020095,73 грн. та пені в розмірі 13164 грн., яка виникла у [PERSON] перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №7607 С55 від 10.09.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки майнові права на квартиру № 18, розташовану на пятому поверсі будинку №52 по вул. Ватутіна у м. Чернігові,загальною площею 295,2 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою вартістю предмета іпотеки 517 000 грн.. 21.01.2014 року вищевказане виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Також розяснили, що згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (а.с.10). В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Записи про обтяження, погашаються на підставі актів (рішень) уповноважених на це органів або посадових осіб. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення заборони на відчуження будинку на даний час немає, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та зняття арешту з майна, що належить на праві власності [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved