Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 15 жовтня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №825. На обґрунтування своїх вимог у заяві посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 15 жовтня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції шлюбі. В шлюбі дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, розподілення сімейних обов'язків, участі у матеріальному забезпеченні сім'ї, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, з 30.01.2018 року вони проживають окремо, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує). Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 15 жовтня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №825. Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії I-КИ №407016 від 05.02.2018 року (повторне а.с. 22). Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. В шлюбі дітей не мають. Позивач не виявив намірів примирення, наполягав на розірванні шлюбу, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved