Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Заявник 13 грудня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною заявою (а.с.2-4). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що являється онуком [PERSON], якій на праві приватної власності належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2005року, виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1697. Дане свідоцтво зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 04.07.2005року за реєстраційним № [NUMBER]. Починаючи з 2008 року його бабуся стала часто хворіти, мала похилий вік. Тому родина заявника: він, батьки та тітка [PERSON] допомагали їй, надавали необхідний догляд та матеріальні кошти. В березні 2010 року позивач переселився проживати до бабусі, бо її стан здоров'я потребував стороннього догляду та опіки. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме спадкодавиці на день смерті, і на що за законом вона матиме право, вона заповіла заявнику та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO] року [PERSON] померла. Заявник поховав свою бабусю і продовжував мешкати у спадковому домоволодінні. У встановлений законом шестимісячний термін заявник не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі. Однак проживав та сплачував за спадкове домоволодіння комунальні платежі, проводив благоустрій території та лагодив будинок. Причиною тому, що він не звернувся вчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, явилася та обставина, що після смерті бабусі він був у пригніченому стані, бо втратив рідну людину, з якою виріс і більшу частину життя з нею провів. До того ж, він звертався до юриста за консультацією з приводу вступу у спадщину, де йому повідомили про те, що у зв'язку з тим, що він проживав у спадковому домоволодінні разом зі спадкодавцем, то маю право звернутися у нотаріальну контору у будь-який час, тобто після спливу шести місяців. При наданні такої консультації юрист не звернув уваги на той факт, що він був зареєстрований за іншою адресою, а у спадковому домоволодінні лише проживає, але там не зареєстрований. Не піддавши сумніву дану консультацію, тому і не звертався вчасно з заявою про прийняття спадщини, до нотаріальної контори у встановлений законом строк, бо був впевнений, що зможе отримати спадщину і після спливу шести місяців після смерті спадкодавця. [PERSON] на користь якої також складений даний заповіт, взагалі зазначила, що звертатися з заявою про прийняття спадщини не буде по причині того, що він проживав та доглядав бабусю, тому спадщина повинна належати йому. Проте, остання також не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини. В грудні 2017 року заявник звернувся до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, але йому вказали на те, що ним пропущено встановлений законом шестимісячний термін звертання в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і порекомендували звернутися до суду з позовом, щоб визначити додатковий строк для звернення з заявою про прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене та посилаючись на обґрунтування своєї заяви, заявник просить суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] разом із [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: [ADDRESS], починаючи з березня 2010 року по час смерті - [INFO] року. Заявник в судове засідання не з'явився. Його представник за договором адвокат [PERSON], в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не направляла. Заінтересована особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій вимоги заяви підтримала та просила задовольнити у повному обсязі (а.с.27). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами та доповненнями, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім'ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги належать задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Заявник є онуком [PERSON]. На праві приватної власності останній належало домоволодіння [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] тривалий час хворіла та потребувала постійної сторонньої допомоги, яку надавав їй [PERSON] переїхавши в березні 2010 року проживати до неї за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.7,8). За життя померла склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як видно із матеріалів справи, державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку із тим, що він не вчинив дій, що свідчать про прийняття спадщини передбачені ст..ст.1268-1269 ЦК України (а.с.19). Із акту від 12 грудня 2017 року видно, що онук - [PERSON] проживав з березня 2010 року спільно із бабусею [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Ремонтував будинок, вів із нею спільне господарство, піклувався та доглядав за бабусею. Поховав бабусю після її смерті, та продовжує постійно проживати за вказаною адресою (а.с.18). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника, проживає за адресою: [ADDRESS] приблизно 11 років, садиба [ADDRESS] розташована напроти. В будинку мешкала бабуся [PERSON], разом із нею жив онук [PERSON] приблизно з 2010 року. Померла тітка [PERSON] приблизно два роки потому. Свідок [PERSON] зазначив, що померла [PERSON] була його тещею. Мешкала за адресою: [ADDRESS] до самої смерті. [PERSON] є дочкою померлої, а [PERSON] - онук. Останні сім років, приблизно із весни 2010 року, [PERSON] жила із онуком [PERSON]. Так вирішила родина, що із бабусею повинен хтось проживати та доглядати її. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається із роз'яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок). Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують юридичний факт проживання [PERSON] разом із бабусею [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: [ADDRESS], починаючи із березня 2010 року по час її смерті [INFO] року, у зв'язку з чим, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховуючи положення ч.7 ст.294 ЦПК України, приходить висновку, що сплачений заявницею судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved