Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Макіївської міської ради про визнання права власності на [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги та на їх обґрунтування зазначила, що з 1985 року позивач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Власником будинку на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений 24.06.1967 року нотаріусом першої Макіївської нотаріальної контори, а також Макіївського РКХ, реєстровий номер 3-413 був її двоюрідний племінник [PERSON] До 1985 року позивач була зареєстрована і фактично проживала з донькою за адресою : [ADDRESS]. Після того, як її донька вийшла заміж і зять став мешкати разом з ними в однокімнатній квартирі, у них в сім'ї почались конфлікти, після чого вона пішла з дома. За пропозицією свого племінника [PERSON] вона перейшла проживати до нього, за адресою спірного домоволодіння. [PERSON] мешкав один, був схильний до вживання спиртних напоїв. Вона допомагала йому по господарству, готувала, прала, прибирала, турбувалася про нього, а також вела з ним спільне господарство. [PERSON] помер у 1995 році, організацією похорон займалась вона. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Вона залишилась проживати в спірному домоволодінні, вступила в управління та володіння спірним майном. З 1995 року відкрито, безперервно користується та володіє спірним будинком, сплачує комунальні послуги, утримує будинок в належному стані, проводить косметичні ремонтні роботи. Оскільки вона добросовісно заволоділа спірним будинком, безперервно користується ним більше 10-ти років і продовжує користуватися ним і на теперішній час, підтримує домоволодіння у належному стані, вона відповідно до ст. 344 ЦК України має право на визнання за нею права власності за набувальною давністю. Представник відповідача - Макіївської міської ради до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в строк, про що в матеріалах справи є розписка. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ч 1 ЦПК України. Представник позивача проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 16 червня 1967 року, посвідченого 24 червня 1967 року нотаріусом 1 Макіївської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого Макіївським РКХ, реєстровий № 3-413, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 10-11). З технічного паспорту на будинок [ADDRESS], виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки» від 27 лютого 2012 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у 1973 році збудовано житловий будинок літера А-1, літня кухня літера Б-1, сарай літера В-г, вбиральня літера Д, огорожа /а.с. 12, 17/. Як вбачається з копії актового запису про смерть та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] року, запис акту про смерть №381 ( а.с. 30-31). Відповідно до листа Першої Макіївської державної нотаріальної контори від 24.12.2013 за № 4424/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 41). З копії Форми - 1, наданої Центрально-Міським РС у М. Макіївці ГУ ДМС України вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. ( а.с. 39) Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Зазначеною постановою встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням Держбудом. На виконання цієї постанови місцеві органи влади розробили та затвердили, за погодженням Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності, державними технічними комісіями. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Відповідно до п. 4 додатку № 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу провадилася бюро технічної інвентаризації на підставі договорів про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачених постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 року «Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх». Про реєстрацію спірного будинку за [PERSON] на той час, свідчить копія форми -1, з якої вбачається, що [PERSON] був зареєстрований у збудованому будинку за адресою: [ADDRESS] з моменту закінчення будівництва (а.с. 39), а також договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності [PERSON], реєстровий номер 3-413 (а.с. 10-12). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність) В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено належними доказами, що позивач [PERSON] більше 10-ти років постійно мешкає в спірному домоволодінні, тобто добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном і набула право власності на це майно. Вказаний факт в судовому засіданні доведений свідками [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показав, що в 1987 році він повернувся з армії, [PERSON] вже мешкала в [ADDRESS] разом з [PERSON], який ніби то доводився їй племінником. Вони жили однією сім'єю, [PERSON] отримувала пенсію, покупала харчі, доглядала за [PERSON]. Оскільки він випивав. Вона також займалась організацією його похорон. [PERSON] помер в лікарні, вона його забрала та поховала. В спірному будинку [PERSON] мешкає постійно до теперішнього часу. Несе витрати на утримання будинку. Крім неї в будинку ніхто не мешкав. У [PERSON] була донька - [PERSON], яка проживала по [ADDRESS], вела бродячий спосіб життя, іноді приходила до [PERSON] і та її підкормлювала. [PERSON] померла більш 10-ти років назад. Свідок [PERSON] суду показала, що на теперішній час вона мешкає на сусідній вулиці, раніше, з 1985 року, мешкала в будинку [ADDRESS] по сусідству з [PERSON], підтримували сусідські стосунки, купувала у неї овочі, які та вирощувала на присадибній ділянці. [PERSON] мешкає в будинку [ADDRESS] десь з 1985 року разом зі своїм племінником [PERSON]. Останній помер приблизно в 1990 роках, похоронами займалась [PERSON] Після смерті [PERSON] до баби [PERSON] приходила якась дівчина, яку вона кормила. [PERSON] з 1985 року постійно мешкала в будинку [ADDRESS] і мешкає до теперішнього часу, після смерті [PERSON] проводила ремонтні роботи в будинку, здійснювала догляд за будинком та присадибною ділянкою. З довідки, наданої КСОН «Колоріт» вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 48) Згідно довідки наданої ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» заборгованість за послуги енергопостачання за адресою [ADDRESS] відсутня. ( а.с. 42) Таким чином [PERSON] фактично, безтитульно володіє чужим майном, володіння є добросовісним і правомірним, при цьому були відсутні будь-які сумніви стосовно правомірності володіння чужим майном. Володіння також є відкритим, очевидним для третіх осіб і безперервним. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що [PERSON] добросовісно заволоділа спірним будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON] і протягом 10 років продовжує відкрито та безперервно володіти ним. Підстави для відмови в задоволенні позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved