Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 26 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем, Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, було зареєстровано шлюб під актовим записом № 37. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони проживають окремо один від одного, сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, прізвище просить змінити на дівоче. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] від 17 квітня 2018 року, сторони з 26 серпня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, під актовим записом № 37 (а.с.7). Як зазначено в позовній заяві, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідачу прізвище змінити на дошлюбне, а саме «[PERSON]», оскільки відповідач в своїй заяві просить змінити прізвище на дошлюбне. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно з оригіналом квитанції № 0.0.1029492923.1 від 07.05.2018 року, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.6). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved