Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Інтерагроінвест» посилаючись на те, що 15.09.2012 р. між ТОВ «Інтерагроінвест» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], кадастровий [NUMBER]. Вона призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,580 га, розташована на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, використовується ТОВ «Інтерагроінвест» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди зареєстровано в управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області за №322420004004267 від 19.12.2012 р. Термін дії договору оренди земельної ділянки, з урахуванням дати реєстрації договору завершується 19.12.2017 року. 02.10.2017 р. до ТОВ «Інтерагроінвест» звернувся голова СФГ «Левада» [PERSON] щодо передачі земельних ділянок пайовиків, які уклали договори оренди земельних ділянок з СФГ «Левада», в тому числі і земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 3,580 га, що належить [PERSON] та надав інформаційні довідки про реєстрацію договору оренди землі між [PERSON] та СФГ «Левада», кадастровий номер [NUMBER], дата реєстрації договору 28.03.2016 р., номер запису в єдиному реєстрі речових прав, інше речове право №14137974. ТОВ «Інтерагроінвест» відмовило у передачі даної земельної ділянки СФГ «Левада», оскільки вона перебуває в законному користуванні ТОВ «Інтерагроінвест» на підставі зареєстрованого договору оренди. ТОВ «Інтерагроінвест», маючи намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, 14.03.2017 року за вих. №161-з вручило [PERSON] додаткову угоду до договору [NUMBER] оренди земельної ділянки від 15.09.2012 р., відповідно до умов якої строк оренди пропонується пролонгувати до 31.12.2027 року. [PERSON] прийняв пропозицію ТОВ «Інтерагроінвест» на поновлення договірних відносин та укладення додаткової угоди на продовження договірних відносин. Проте, зареєструвати право оренди на поновлений договір оренди № 552 від 15.09.2012 року ТОВ «Інтерагроінвест» позбавлене можливості, оскільки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно є запис про інше речове право №14137974, відповідно до якого право оренди зареєстроване на дану земельну ділянку за СФГ «Левада». Це порушує право ТОВ «Інтерагроінвест» на вільне та законне користування земельною ділянкою та першочергове право оренди. Виникає необхідність скасування реєстрації такого договору. З моменту укладення договору оренди землі з [PERSON] і по даний час ТОВ «Інтерагроінвест» вчасно виплачує оренду плату. 19.05.2014 року до ТОВ «Інтерагроінвест» надійшла заява від [PERSON] про виплату авансом орендної плати за 2014-2017 роки в грошовій формі, яка позивачем задоволена. Позивач просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 3,580 га, кадастровий номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та СФГ «Левада» ЄДРПОУ 24887605, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - інше речове право за №14137974 від 28.03.2016 року та скасувати рішення про реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача Бойко В.О. позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час його проведення належним чином повідомлений. Його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] позов визнає в повному обсязі та направив до суду відзив на позов (а. с. 38). У відзиві зазначив, що 15.09.2012 року він уклав договір оренди своєї земельної ділянки площею 3,580 га, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області з ТОВ «Інтерагроінвест», термін дії якого з урахуванням дати реєстрації договору закінчився 19.12.2017 року. Заборгованості по орендній платі з боку ТОВ «Інтерагроінвест» не має. Через незнання та необізнаність ним підписано договір оренди своєї земельної ділянки з СФГ «Левада», який зареєстровано 28.03.2016 року. Копії цього договору йому надано не було, за 2016 - 2017 роки орендної плати від СФГ «Левада» він не отримував. 14.03.2017 року він отримав лист-повідомлення з додатковою угодою та пропозицією продовження договірних відносин з ТОВ «Інтерагроінвест», яке має переважне право на укладення з ним договору оренди земельної ділянки. Представник відповідача - СФГ «Левада» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що 15.09.2012 року [PERSON] уклав договір [NUMBER] оренди земельної ділянки площею 3,580 га, за кадастровим [NUMBER] з ТОВ «Інтерагроінвест», термін дії якого закінчився 19.12.2017 року. 14.03.2016 року [PERSON] підписав договір оренди своєї земельної ділянки з СФГ «Левада», який зареєстровано 28.03.2016 року. Він укладений добровільно на підставі вільного волевиявлення сторін. СФГ «Левада» запропонувало [PERSON] кращі умови оренди, ніж ТОВ «Інтерагроінвест». Орендодавець завчасно в письмовій формі повідомив ТОВ «Інтерагроінвест» про відсутність намірів надалі продовжувати з ним договірні відносини. Договір оренди укладений [PERSON] з ТОВ «Інтерагроінвест» зареєстрований з порушенням процедури його державної реєстрації, бо відсутній доказ про запис реєстрації у Поземельній книзі. СФГ «Левада» не порушувало переважного права позивача на продовження договору оренди на новий строк. СФГ «Левада» 02.10.2017 р. вих. №223 направлено звернення до позивача з проханням передати земельні ділянки пайовиків, які уклали договори оренди землі з СФГ «Левада» після закінчення терміну дії договорів оренди цих ділянок з ТОВ «Інтерагроінвест», про що власники паїв письмово повідомляли ТОВ «Інтерагроінвест». Це звернення є інформаційним повідомленням з метою, щоб ТОВ «Інтерагроінвест» не обробляло надалі вказані земельні ділянки. Твердження позивача, що підписання спірного договору оренди землі між відповідачами порушувало його право на вільне та законне користування земельною ділянкою та першочергове право оренди безпідставне. Договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами був підставою для здійснення правочину реєстрації оренди земельної ділянки кадастровий [NUMBER], 28.03.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Він надавав лише право використання земельної ділянки, але СФГ «Левада» не використовувало це право проти позивача. Позивач стверджує, що цей правочин суперечить правочину Держаної реєстрації договору оренди цієї ж земельної ділянки здійсненому до 01.01.2013 року. Дані правочини вчиняються відносно різних об`єктів: договору оренди земельної ділянки та ділянки як об`єкта нерухомого майна. Тому здійснення правочину Державної реєстрації договору оренди земельної ділянки до 01.01.2013 року не може бути перешкодою для здійснення правочину Державної реєстрації права оренди цієї земельної ділянки після 01.01.2013 року. Позивач не надав додаткової угоди про продовження терміну дії договору [NUMBER] на новий термін та письмової відмови державного реєстратора щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] за угодою з [PERSON]. Відсутні докази, що укладення [PERSON] договору оренди земельної ділянки із СФГ «Левада» та Державна реєстрація права оренди цієї земельної ділянки стали перешкодою для вільного використання позивачем даної земельної ділянки за договором оренди [NUMBER] до завершення його дії 19.12.2017 року. СФГ «Левада» ніколи не мало наміру використовувати земельні ділянки, договори оренди по яких були зареєстровані до 01.01.2013 року. Відповідач - СФГ «Левада» направило до суду письмові заперечення на позов (а. с. 40-43) та відзив на позов (а. с. 76-78). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 15.09.2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], кадастровий [NUMBER]. Орендодавець передав в строкове платне користування земельну ділянку орендарю, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 7-9). Даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований в установленому порядку, що підтверджується листом відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а. с. 17). ТОВ «Інтерагроінвест» належним чином виконувало умови договору оренди, в т. ч. щодо виплати орендної плати. Орендодавцю на його письмову заяву сплачено орендну плату в грошовій формі за кілька років вперед, так як кошти потрібні були останньому на лікування (а. с. 14-16). [PERSON] повідомив ТОВ «Інтерагроінвест» про відсутність намірів надалі продовжувати з ним договірні відносини після закінчення строку дії договору оренди, про що подав позивачу письмову заяву (а. с. 52). У листі-повідомленні [PERSON] від 14.03.2017 року позивач запропонував укласти додаткову угоду до договору оренди землі на нових, покращених умовах (а. с. 11). 14.03.2016 року між [PERSON] та СФГ «Левада» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим [NUMBER] та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 47-51, 10). СФГ «Левада» 02.10.2017 р. вих. №223 направлено звернення до позивача з проханням передати земельні ділянки пайовиків, які уклали договори оренди землі з господарством після закінчення терміну дії договорів оренди цих ділянок з ТОВ «Інтерагроінвест» (а. с. 12-13). 08.12.2017 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та [PERSON] в особі його представника, укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки [NUMBER] від 15.09.2012 року (а. с. 75). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1 та 2 статті 27 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання угоди недійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив від імені свого довірителя дійсність правочину щодо укладення договору оренди з СФГ «Левада». Відповідач у відзиві на позовну заяву (а. с. 38) зазначає, що договір оренди земельної ділянки з СФГ «Левада» він підписав помилково, через незнання та необізнаність. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки, укладення спірного договору оренди земельної ділянки не відповідало внутрішній волі однієї із його сторін, а також враховуючи, що цей договір укладено 14.03.2016 року, тобто задовго до закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест», суд вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений між відповідачами, слід визнати недійсним. Відповідно до укладеного спірного договору оренди земельної ділянки було зареєстровано право оренди земельної ділянки на СФГ «Левада» 28.03.2016 року (а. с. 51). Проте, на час державної реєстрації цього права воно було уже зареєстроване на ТОВ «Інтерагроінвест». Беручи до уваги вимоги п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд вважає, що рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, здійсненої 28.03.2016 року на СФГ «Левада» на підставі укладеного між відповідачами спірного договору оренди землі від 14.03.2016 року, слід скасувати. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Інтерагроінвест слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати щодо сплати судового збору в розмірі 800 грн. з кожного.

Outcome: approved