Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Заявник [PERSON], заінтересована особа [PERSON], звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що згідно висновку міського центру дитини від 17 липня 2017 року, в процесі психологічної роботи з малолітньою [PERSON], [INFO], яка проводилася практичним психологом центру [PERSON], були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення. 17 липня 2018 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України були внесені до ЄРДР за № 12018110200004367. Потерпілою від даного кримінального правопорушення є малолітня [PERSON], [INFO]. На даний час триває досудове розслідування. До батька дитини [PERSON] не застосовано ніяких обмежувальних прав стосовно дитини. Батько в будь-який час може забрати дитину з садочка і продовжувати себе вести з дитиною негативно або впливати на дитину. Враховуючи викладене, заявник [PERSON] просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у вигляді обмеження, а саме заборонити [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Київська область, Києво-Святошинський, м. Вишневе, вул. Балукова, 134, у побаченні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], строком на 5 місяців. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Суду пояснила, що дана заява подана нею, щоб забезпечити безпеку дитини та задля перестороги, що до дитини буде застосоване насильство з боку батька. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення заяви. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що зі своєю дочкою він не бачився з 16 липня 2018 року, на даний час проживає окремо від дитини. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~350-2\~ЦПК України\~заява\~про видачу\~обмежувального припису\~може бути\~подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ № 174400, видане 02 серпня 2013 року виконавчим комітетом Біловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Згідно висновку міського центру дитини від 17 липня 2017 року, в процесі психологічної роботи з малолітньою [PERSON], [INFO], яка проводилася практичним психологом центру [PERSON], були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення. Відповідно до\~вимог ст.\~350-6\~ЦПК України,\~розглянувши заяву\~про видачу\~обмежувального припису,\~суд ухвалює\~рішення про\~задоволення заяви\~або про\~відмову в\~її задоволенні. У\~разі задоволення\~заяви суд\~видає обмежувальний\~припис у\~вигляді одного\~чи декількох\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~особи,\~яка вчинила\~домашнє насильство\~чи насильство\~за ознакою\~статі,\~передбачених\~Законом України\~«Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» або\~Законом\~України\~«Про забезпечення\~рівних прав\~та можливостей\~жінок і\~чоловіків»,\~на строк\~від одного\~до шести\~місяців. Обмежувальний\~припис,\~виданий судом\~стосовно особи,\~яка на\~момент винесення\~рішення суду\~не досягла\~вісімнадцятирічного віку,\~не може\~обмежувати право\~проживання (перебування)\~цієї особи\~у місці\~свого постійного\~проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до\~вимог ч.\~2\~ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~обмежувальним приписом\~визначаються один\~чи декілька\~таких заходів\~тимчасового обмеження\~прав кривдника\~або покладення\~на нього\~обовязків: 1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2)\~усунення перешкод\~у користуванні\~майном,\~що є\~обєктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; 3)\~обмеження спілкування\~з постраждалою\~дитиною; 4)\~заборона наближатися\~на визначену\~відстань до\~місця проживання\~(перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; 5)\~заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 17 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018110200004367 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України за заявою директора міського центру дитини, з приводу того, що [PERSON] вчиняє неправомірні дії щодо своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а саме вчинення щодо останньої розпусних дій. На даний час триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], він не бачиться з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню частково. Суд вважає за можливе видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у вигляді обмеження, а саме заборонити [PERSON], [INFO], у побаченні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], строком на два місяці, виходячи з того, що в процесі психологічної роботи з [PERSON], [INFO], психологом [PERSON] були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька [PERSON], а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення, відповідно до наданої інформації Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім»ї виконавчого органу міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 17 липня 2018 року № 157, а тому існують ризики неналежного поводження батька зі своєю дитиною. В решті вимог суд відмовляє у задоволенні заяви, оскільки заявник [PERSON] не надала суду доказів і не довела в судовому засіданні необхідності видачі обмежувального припису строком на пять місяців.

Outcome: partial