Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить визнати договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] Одеської області, укладений 14 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним з моменту його вчинення; визнати правочин - заповіт складений 15 травня 2014 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним з моменту його вчинення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її тітка [PERSON] у зв'язку з похилим віком, перебуваючи під враженням тяжких обставин, не могла правильно оцінити і розуміти зміст, характер і значення своїх дій та керувати ними. Позивач вважає, що під дією психологічного тиску та фізичного впливу [PERSON] [PERSON] передала йому належне їй майно за вказаними договором дарування та за заповітом (а.с.3-6). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем вимог. Третя особа [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, надала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, з вимогами позову не погодилась, мотивуючи тим, що позивач не має ніякого відношення до її майна та її права розпоряджатися ним (а.с.39). Треті особи приватні нотаріуси [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви в яких просять розглянути справу без їх участі (а.с.29, 52). Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] Одеської області, який посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №324 (а.с.7-8). 15 травня 2014 року [PERSON] складено заповіт на користь [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1604, та за умовами якого [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй квартиу [ADDRESS] (а.с.10). Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України встановлюють загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 та 2 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Допитана в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус [PERSON] зазначила, що при посвідченні договору дарування 1/2 частини квартири між [PERSON] та [PERSON] вона діяла відповідно до діючого законодавства не порушуючи його вимог. Статтями 1233, 1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до положень ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Як зазначено в ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт може бути визнаний недійсним якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Допитана в якості свідка нотаріус [PERSON] підтвердила, що при посвідченні заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] вона діяла відповідно до діючого законодавства не порушуючи його вимог. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дійсно підтверджували, що [PERSON] не могла правильно оцінити і розуміти зміст, характер і значення своїх дій та керувати ними під час підписання договору дарування, що її волевиявлення як заповідача не було вільним і не відповідало її волі при підписанні заповіту на користь [PERSON], що саме під дією психологічного тиску та фізичного впливу відповідача вона передала йому належне їй майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed