Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] на даний час є її син [PERSON]. [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями у 1970 році було розпочато будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] Після закінчення будівництва мати [PERSON] померла, у зв'язку з чим з 1977 року головою вказаного домогосподарства значиться [PERSON]. Однак, після закінчення будівництва та до самої смерті матері [PERSON] останньою не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. При цьому, у паспорті громадянина України [PERSON] його прізвище значиться як «[PERSON]», а у свідоцтві про народження «[PERSON]», як і прізвище його матері. За вказаних обставин, [PERSON] не має можливості оформити спадщину на вищезазначене спадкове майно у нотаріуса без встановлення факту родинних відносин та реєстрації права власності на спадкове майно його забудовником, тобто померлою матір'ю [PERSON]. Позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його матір'ю та визнати за позивачем право власності на дане спадкове майно. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої остання просить суд розглянути справу без її участі та участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті матері [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України, у зв'язку з чим суд керується відповідними нормами вказаного нормативного акту, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла мати [PERSON] - [PERSON] (а.с. 10). Спадкоємцем майна померлої [PERSON] на даний час є її син [PERSON]. [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці у 1970 році було розпочато будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] Після закінчення будівництва мати [PERSON] померла, у зв'язку з чим з 1977 року головою вказаного домогосподарства значиться [PERSON] (а.с.13). Згідно технічного паспорту на даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], складається: А;а;ґ - житловий будинок; Б,б - літня кухня; В - сарай; Г - сарай; ПГ - погріб; Д - убиральня, 1-3 - огорожа; 4 - колодязь (а.с. 12). На даний час вищезазначене домоволодіння не вважається самовільним будівництвом, так як дане нерухоме майно було збудовано на підставі відповідного будівельного проекту і після його спорудження його було прийнято до експлуатації, як того вимагає чинне на теперішній час законодавство, на нього у встановленому порядку було виконано відповідну технічну документацію. Однак, після закінчення будівництва та до самої смерті матері [PERSON] останньою не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. При цьому, згідно п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» від 24 травня 2001 року № 127, затвердженої Наказом Держбуду України, - не потребують отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію: будівлі та споруди, прибудови та перепланування в житлових будинках, побудованих до 05 серпня 1992 року. Таким чином, хоча на момент будівництва домоволодіння, чинне на той час законодавство не вимагало обов'язкового отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію, однак на теперішній час законодавцем визначена обов'язкова реєстрація на нерухоме майно, провести яку можливо за наявності зазначених документів виключно забудовником нерухомого майна, у зв'язку з чим, вказане могла зробити тільки померла мати [PERSON]. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем майна померлої своєї матері за законом, то він має право на дане домоволодіння. При цьому, у паспорті громадянина України [PERSON] його прізвище значиться як «[PERSON]», а у свідоцтві про народження «[PERSON]», як і прізвище його матері. Суд, на підставі зібраних доказів, вважає доведеним факт родинних відносин між позивачем та його померлою матір'ю [PERSON]. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, оскільки [PERSON] є спадкоємцем майна померлої своєї матері за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР у вигляді вищезазначеного домоволодіння, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР,

Outcome: approved