Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся в суд з заявою, якою просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] від 29січня 1980 року та трудової книжки колгоспника № [NUMBER] від 20.02.1977 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що у зв`язку з настанням умов для виходу на пенсію він звернувся до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областііз заявою про призначення пенсії, надавши разом з іншими документами свої трудові книжки. Рішенням СО УПФУ Донецької області від 11 жовтня 2019 року йому відмовлено в призначені пенсії та зазначено, що до його страхового стажу не зараховано періоди роботи до 01.07.2000 року, оскільки в трудових книжках зазначено по батькові « [PERSON] », а в паспорті « [PERSON] ». На даний час внесення виправлень до правовстановлюючих документів не виявилося неможливим, тому вимушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, подав заяву, якою просить розгляд справи проводити за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує, покликаючись на обставини викладені в заяві та просить такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючих документів на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України,громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особипрізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Із паспорта громадянина України відомо, що заявник є « [PERSON] »(українською мовою), а російською мовою « [PERSON] », котрий народився [INFO] рокув м.Селидове, Донецької області (арк. справи 7). Із картки фізичної особи - платника податків вбачається, що заявник [PERSON] по батькові є « [PERSON] »(українською мовою)(арк.справи 8). Згідно військового квитка серії [NUMBER] від 01.11.1977 року по батькові заявника зазначено російською мовою « [PERSON] »(арк. справи 9). Разом з тим з представлених заявником трудової книжки колгоспника № [NUMBER], виданої 20 лютого 1977 року колгоспом ім.Кірова, Селидівської міської ради Красноармійського району, Донецької області вбачається, що його по батькові російською мовою зазначено « [PERSON] », а також в трудовій книжці серії [NUMBER] від 29 січня 1980 року по батькові заявника російською мовою зазначено « [PERSON] », проте співпадають відомості про дуту народження. Отже, наведені докази, достовірно свідчать про те, що вищезазначені правовстановлюючі документи, а саме: трудова книжка колгоспника № [NUMBER], видана 20 лютого 1977 року колгоспом ім.Кірова, Селидівської міської ради Красноармійського району, Донецької області та трудова книжка серії [NUMBER] від 29 січня 1980 року належать [PERSON] , [INFO] . Установлення факту належності вказаних правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявника, так як дає підстави для призначення йому пенсії.

Outcome: approved