Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 07 вересня 1978 року батькам позивача [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, по Ѕ частині кожному, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На даний час правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у вигляді свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 07 вересня 1978 року - втрачено. У зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті батьків позивача відкрилася до набрання чинності ЦК України, у зв`язку з чим слід керуватися відповідними нормами вказаного нормативного акту, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Факт родинних відносин між позивачем та його батьками підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 07 вересня 1978 року батькам позивача [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, по Ѕ частині кожному, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який складається: «А-1;а1;ґ1» - житловий будинок; «Б;б» - літня кухня; «ПГ» - погріб; «В» - убиральня; «Д» - літній душ; 2-4 - огорожа; 5 - водопровід (а.с. 11-15). На даний час правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у вигляді свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 07 вересня 1978 року було втрачено. У зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємцем майна померлих своїх батьків згідно положень ст. 529 ЦК УРСР, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлі на підставі наданих доказів набули право власності на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР,

Outcome: approved