Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» Ясько В. В. про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 28.01.1992 року був визнаний судом недієздатним, 20.03.2016 року поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни». Рішенням Роменського міськрайонного суду від 16.02.2017 року було продовжено госпіталізацію [PERSON] до шести місяців. З метою визначення психічного стану [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність продовження лікування пацієнта в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу внаслідок чого його стан обумовлює небезпеку для себе і оточуючих та може завдати суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, пацієнт не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ «Перша ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» Ясько В. В. заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Згідно довідки КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» № 01-55/3859 від 04.08.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.5). Заінтересована особа [PERSON] та адвокат в судовому засіданні не заперечували проти заяви. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням народного суду м. Ромни від 28 січня 1992 року [PERSON] визнаний недієздатним (а.с.6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2010 року опікуном над недієздатним [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.7), яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.12). Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2016 року та від 16.02.2017 року [PERSON] продовжувалися примусові заходи медичного характеру на строк до шести місяців (а.с.8,9). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 04.08.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді Д-з «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром» (F - 20.00 за МКХ-10). По своєму психічному стану не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе і оточуючих. По своєму стану потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/3859 від 04.08.2017 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1979 року. Багато разів, тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в психлікарні. Являється інвалідом ІІ групи безтерміново з дитинства. Остання госпіталізація з 20.03.2016 року по теперішній час (а.с.13). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе і оточуючих.

Outcome: approved