Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована донька позивача [PERSON] . Відповідач більше року у даному житловому будинку не проживає. Добровільно знятися з реєстрації за місцем мешкання відмовляється. Вказані обставини перешкоджають позивачу у використанні її житлового будинку та оформленні субсидії. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язати відповідний державний орган зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила, надала відзив, згідно якого просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивачка має право вимагати визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд вважає, що між сторонами має місце спір, пов`язаний з житловими правовідносинами, при цьому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом було встановлено, що дійсно [PERSON] на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 8-12). На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована [PERSON] , проте остання більше одного року за даною адресою не проживає, у зв`язку з чим відповідач позовні вимоги визнала (а.с. 13-16). Виходячи з фактичних правовідносин, відповідач втратила на теперішній час право користування зазначеним домоволодінням, так як не проживає в ньому більше одного року. При цьому, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Однак судом не вбачається підстав для зобов`язання державного органу зняти відповідача з реєстраційного обліку за реєстрацією місця проживання, так як наявний відповідний порядок та процедура проведення такої дії, яка повинна бути дотримана за загальними правилами. Однак, відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial