Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення 25731 грн. 89коп. боргу за договором позики від 02.01.2013р. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідно до договору позики та розписки від 02.01.2013р. вона надала відповідачці позику в розмірі 25000грн., яку остання зобовязувалась повернути до 01.07.2015р. Незважаючи на її неодноразові нагадування щодо необхідності своєчасного повернення боргу, відповідачкою даний борг їй не повернуто. Пославшись на допущення відповідачкою прострочення виконання її грошових зобовязань, позивачка просить стягнути з неї в свою користь заборгованість в сумі 25731 грн. 89 коп., а саме: 17800грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 575 грн. 09 коп. 3% річних які нараховані на прострочену суму, 7356 грн. 80 коп. інфляційні витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак від неї надійшла заява, де вона свій позов підтримує і просить справу розглядати без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте від неї надійшла заява, де вона даючи згоду на розгляд справи у її відсутності позов визнає. Проаналізувавши здобуті в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 02.01.2013р. позивачка позичила відповідачці гроші в сумі 25000 грн., які остання зобовязувалась повернути позивачці до 01.07.2015р. Це стверджується укладеним 02.01.2013р. договором позики та складеною відповідачкою розпискою від 02.01.2013р. Зазначена позивачем сума коштів відповідно до індексу інфляції за період 05.02.2013р. по 09.06.2015р. та розмір 3% річних від простроченої суми за період з 05.02.2013р. по 09.06.2015р. знайшов своє підтвердження поданим позивачем розрахунком від 09.06.2015р. Допущення даної заборгованості відповідачем не оспорюється Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі зазначені родовими ознаками у такій кількості такого самого ряду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачкою обумовлені вищезгаданим договором позики боргові зобовязання в добровільному порядку не виконані, права позивачки підлягають судовому захисту.

Outcome: approved