Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова, в якому просить стягнути з відповідача до бюджету (одержувач: ГУК у Львівській області/м.Львів/24060300, банк: Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 38008294, МФО- 899998, р/р № 31418544013002, код платежу - 24060300) суму коштів в розмірі 13337 грн. 38 коп. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10.2018 відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження - закрито. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. При цьому, ухвалою суду встановлено, що [PERSON] порушив чинні вимоги правил дорожнього руху України, що призвело до наїзду на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , згідно висновку судово-медичного експерта отримав тілесні ушкодження. У зв`язку із отриманими травмами, неповнолітній [PERSON] перебував на лікуванні у двох комунальних закладах охорони здоров`я міста Львова: у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова». Фінансування стаціонарного лікування [PERSON] проводилось за рахунок коштів міського бюджету, загальний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого становить 13 337, 38 грн. (10 972, 97 грн. + 2364, 41 грн.), які станом на день пред`явлення позову відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані. Також, необхідно зазначити, що вказані лікувальні заклади належать до комунальних закладів, що перебувають у власності територіальної громади міста Львова, а тому кошти затрачені на стаціонарне лікування цієї особи підлягають до зарахування саме на рахунок міського бюджету. Оскільки внаслідок вчиненого злочину заподіяно матеріальну шкоду комунальним закладам охорони здоров`я, що перебувають у власності позивача, а саме - Львівської міської ради, через понесені місцевим бюджетом витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Просить позов задовольнити. Прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 Машталяр Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд зменшити розмір понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що оплачував потерпілому кошти. Не знав, що потрібно оплачувати стаціонарне лікування. Заявлена сума витрат на лікування потерпілого є непомірною. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Через канцелярію суду поступило клопотання про розгляд справи без представника лікарні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Суд встановив, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10.2018 р. у справі № 450/1292/18 [PERSON] , [INFO] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження за стосовно [PERSON] закрито. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вказаної ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10.2018 р., [PERSON] , 29 січня 2018 року, близько 00 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Део Ланус», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись ним по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські, Пустомитівського району, Львівської області, в напрямку до с. Муроване, Пустомитівського району, Львівської області, порушив чинні вимоги правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5; 2.3 (б, д); 12.1; 12.3 ПДР України, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, рухаючись зі швидкістю в установлених межах не вибрав безпечної швидкості для руху при наближенні до пішохода [PERSON] , який рухався по його смузі для руху в попутному напрямку, не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, не вжив заходів, щодо безпечного об`їзду даного пішохода, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , згідно висновку судово-медичного експерта отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом обох кісток середньої третини правої гомілки, закритий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки, струс головного мозку, садна лобної ділянки зліва, виличної ділянки зліва, лобної ділянки справа, крововилив в білковій оболонці лівого ока, які утворились від контактів з тупими предметами, спричинені 29.01.2018 під час дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Як вбачається з довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» № 05-05 вих-1484 від 20.05.2019 р., [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні КНП ЛШМД м. Львова 29.01.2018 та у подальшому переведений в КНП МДКЛ м. Львова. Відповідно до довідки №19 від 17.05.2019 р. вартість лікування [PERSON] становить 2364,41 грн. Крім цього, із з довідки КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» від 31.05.2019 р. № 667, [PERSON] , знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та ортопедично- травматологічному відділенні з 29.01.2018 по 19.02.2018 (21 ліжкодень). При цьому, вартість лікування [PERSON] становить 10 972,97 грн. Фінансування стаціонарного лікування потерпілого проводилось за рахунок коштів міського бюджету, загальний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] становить 2364,41 грн. + 10972,97 грн. = 13337 грн. 38 коп. Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на день пред`явлення позову [PERSON] не відшкодована загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого [PERSON] . Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] , вина якого підтверджена вироком ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10.2018 р. у справі № 450/1292/18, є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 768,40 грн. в користь держави.

Outcome: approved