Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 29 грудня 2005 року він придбав автомобіль Шевролет «Такума» н.з. ВХ 2129 АЕ, який у встановленому порядку зареєстрував в органах ДАІ на своє імя. 01 серпня 2006 року ним була надана нотаріально посвідчена довіреність на імя доньки [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на право експлуатації та розпорядження цим автомобілем. З того часу вказаним автомобілем фактично користувався [PERSON] У жовтні 2014 року йому стало відомо, що через матеріальні проблеми, у грудні 2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] кошти у сумі 3000 доларів США та як гарантію виконання цього зобовязання передав останньому вищевказаний автомобіль. При цьому жодних договорів застави автомобіля між ними не укладалося. При зясуванні місця знаходження належного йому автомобіля він встановив, що цей автомобіль 13 серпня 2013 року був проданий невідомою особою через торгівельну організацію ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» [PERSON], яка в подальшому зареєструвала цей автомобіль на своє імя. 05 вересня 2013 року [PERSON] зняла вказаний автомобіль з обліку та 28.01.2014 року продала його [PERSON] Зазначив, що жодних дій на відчуження свого автомобіля він не вчиняв та його продаж був здійснений в супереч його волі. Під час первісного продажу цього автомобіля він був знятий з обліку невідомою особою, та [PERSON], від імені якого проводилися відповідні дії, заяву на зняття автомобіля не підписував. За таких обставин, з урахуванням поданих уточнень до позову, просив суд визнати недійсним договір комісії автомобіля «Шевролет Такума», 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» від 16 серпня 2013 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, на підставі якого було видано довідку-рахунок серії ААВ № 396487 про придбання цього автомобіля [PERSON]; визнати за ним право власності на автомобіль та витребувати його від [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також просили врахувати, що дійсно у серпні 2006 року позивач видав довіреності на свою доньку [PERSON] та зятя [PERSON] Проте останні не укладали будь-яких договорів на відчуження цього автомобіля, заяв про зняття спірного автомобіля не писали, що було підтверджено висновками проведених в рамках кримінального провадження стосовно шахрайських дій щодо відчуження спірного автомобіля. Фактично таке відчуження було здійснено невідомою особою шляхом підробки документів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Також зазначила, що спірний автомобіль вона не відчужувала та не доручала нікому це робити. Про продаж автомобіля вона дізналася від самого позивача. Просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій останній просив справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що дійсно [PERSON], як власник спірного автомобіля, надав довіреність [PERSON] та [PERSON] на право користування цим автомобілем. [PERSON] ніяких договорів застави чи купівлі-продажу вказаного автомобіля не укладав, свої повноваження за довіреністю на розпорядження цим авто нікому не передоручав; жодних дій стосовно зняття автомобіля з реєстрації в органах МРЕО не вчиняв. Вважав позов обґрунтованим, не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON], представник ТОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС», відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 29 грудня 2005 року між ТОВ «Престиж-Авто» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу за яким ТОВ «Престиж-Авто» зобовязалося замовити, доставити та передати у власність [PERSON], а останній зобовязався оплатити і прийняти автомобіль марки «Chevrolet Tacuma». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ХВМ №006555 від 30.12.2005 року встановлено, що на підставі біржового договору №543135 від 29.12.2095 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER]. 01 серпня 2006 року [PERSON] видав довіреність якою уповноважив [PERSON] та [PERSON] (кожного окремо) бути його представником з питань експлуатації та (або) розпорядження (в тому числі за межами України) належним йому на праві власності автомобілем марки «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску, д.н. [NUMBER]. Довіреність була видана з правом передоручення строком на 50 років та дійсна до 01.08.2056 року. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована у реєстрі за №4304. 21 травня 2013 року належний [PERSON] автомобіль марки «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску, д.н. [NUMBER] був знятий з реєстраційного обліку в органах МРЕВ з метою подальшої реалізації. Вказані дії були проведені відділом РЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне Рівненського та Здолбунівського районів на підставі заяви №17972721 від 21.05.2013 року, поданою від імені [PERSON] (власника автомобіля) його довіреною особою - [PERSON], який діяв на підставі довіреності серія ВЕА568674 від 01.08.2006 року. Вказане підтверджено копією заяви про зняття автомобіля та історією ТП по НАІС ДДАІ МВС України (а.с. 9 та 36 відповідно). 16 серпня 2013 року ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» було видано довідку-рахунок серії ААВ № 396487 на імя [PERSON], якою посвідчено продаж і видачу їй автомобіля марки Шевролет-Такума № кузова KLAUF75ZE4K032489 (а.с. 21). Факт продажу ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» спірного автомобіля підтверджується також витягом з книги реєстрації договорів вказаного товариства із записом про продавця [PERSON] в особі [PERSON] серія паспорта НА558158, виданим Хмельницьким МВ УМВС України 22.07.1999 року, яка діяла на підставі довіреності серія ВЕА 568674, що посвідчена приватним нотаріусом м. Хмельницького [PERSON] 5 вересня 2013 року право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на її імя серії САТ 272723. При цьому реєстраційний номер автомобіля змінено на ВК5691ВІ. 28.01.2014 року автомобіля знову було знято з обліку для реалізації і того ж дня відчужено [PERSON] Реалізація відбулась за довідкою-рахунком від 28.01.2014 року, виданою ТОВ «МВП Груп», серії ВІА № 326879, копія котрого міститься у справі. Вище викладені обставини також підтверджуються наявними у справі матеріалами УДАІ УМВС України в Хмельницькій області з бази даних щодо зняття з обліку та постановки на облік спірного автомобіля. Згідно з ч. 2 ст. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх видів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», одним із видів документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою є довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до ч. 2 ст. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», бланки довідок-рахунків, акти приймання-передачі та відповідно номерні знаки для разових поїздок та номерні знаки «Транзит» є документами суворої звітності і повинні зберігатися суб'єктом господарювання відповідно до вимог законодавства. Тобто, довідка-рахунок - це документ, який виконує функції договору купівлі-продажу автотранспортного засобу, згідно з якою власник автомобіля зобов'язується передати права на володіння транспортним засобом покупцеві, а той, у свою чергу, повинен сплатити власнику заздалегідь узгоджену суму і вступити в права власності. Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 1011 ЦК України\~за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Предметом договору комісії є надання посередницьких послуг в сфері торгового обороту, що передбачає вчинення одного або кількох правочинів, за винятком правочинів, які мають особистий характер. Тобто, предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, а саме послуга, яка ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Отже матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2013 року між ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» та [PERSON] був укладений договір комісії на підставі якого, ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» продало [PERSON], належний [PERSON] автомобіль марки Шевролет-Такума № кузова KLAUF75ZE4K032489. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст..229 ЦК України). Як встановлено з матеріалів справи 01 серпня 2006 року [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] та [PERSON] (кожного окремо) бути його представником з питань експлуатації та (або) розпорядження належним йому на праві власності спірним автомобілем. Отже [PERSON] та [PERSON] мали відповідні повноваження, в тому числі на здійснення всіх необхідних дій стосовно розпорядження спірним автомобілем (в тому числі і на його відчуження) від імені [PERSON] Також з матеріалів справи встановлено, що на підставі поданої заяви №17972721 від 21.05.2013 року від імені [PERSON], в якій зазначено, що він діє як представник власника транспортного засобу на підставі довіреності, був знятий з реєстраційного обліку належний [PERSON] спірний автомобіль з метою його продажу. 16 серпня 2013 року між ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» та [PERSON] був укладений договір комісії на підставі якого, ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» продало [PERSON], належний [PERSON] автомобіль марки Шевролет-Такума № кузова KLAUF75ZE4K032489. Разом з цим згідно висновків судової почеркознавчої експертизи №1620 від 17.12.14 року та №280 від 10.03.2015 року, які були проведені в рамках кримінального провадження №12013240010005529 встановлено, що підпис у графі «Зміст заяви перевірив (ла) довірена особа »у заяві №17972721 від 21.05.2013 року виконаний не [PERSON] та не [PERSON]. Також суд звертає свою увагу на те, що згідно витягу з книги реєстрації договорів ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» міститься запис про продавця [PERSON] в особі [PERSON] серія паспорта НА558158, виданим Хмельницьким МВ УМВС України 22.07.1997 року, яка діяла на підставі довіреності серія ВЕА 568674, що посвідчена приватним нотаріусом м. Хмельницького [PERSON] Водночас [PERSON] паспорт за номером НА558158, виданим Хмельницьким МВ УМВС України 22.07.1999 року, насправді не видавався і такі дані не відповідають її дійсному паспорту. Вказане підтверджено копією паспорта [PERSON] серії НА № 000265, виданого Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 23.09.1995 року, копією паспорта на імя [PERSON] серії НА № 558158, виданого Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 22.07.1997 року, повідомленнями МВ УДМС України в Хмельницькій області від 11.01.2016 року за вих. № 40/64 та УДМС України в Хмельницькій області від 14.01.2016 року за вих. № 03/550, копією форми № 1 з відомостями щодо заміни паспорта серії НА № 558158 від 23.01.1998 року, витягом з книги Ф-2 обліку надходження бланків паспортів і видачі їх громадянам за період з 10.06.1995 року по 16.12.1995 року (запис № 265 за 23.09.1995 року). Таким чином дослідженими в судовому засіданні доказами по справі встановлено, що ані позивач, ані уповноважені ним повірені за нотаріально посвідченою довіреністю не відчужували в установленому законом порядку спірного транспортного засобу [PERSON] Також ані позивач, ані повірені не передавали автомобіля на комісію та не укладали відповідного договору комісії, тобто не уповноважували комісіонера на вчинення таких дій від їх імені. З огляду на викладене договір комісії від 16.08.2013 року укладений між ТзОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС» та [PERSON] підлягає визнанню недійсним як такий, що в момент його вчинення не відповідав ч. 1\~ст. 203 ЦК України. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], а у подальшому [PERSON] набули право власності на спірний автомобіль без достатніх правових підстав. Згідно розяснень, які містяться в абз. 2, 3 п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК. Відповідно до\~ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується. Згідно ч. 1\~ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи вище наведені обставини справи, встановлені в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль вибув із володіння повірених позивача не з їхньої волі іншим шляхом в розумінні п. 3 ч. 1\~ст. 388 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля від 16.08.2013 року задоволенню не підлягаю, оскільки такий договір був укладений після недійсного правочину; а вимоги стосовно витребування майна від [PERSON] на користь позивача слід задовольнити. В силу\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. [PERSON] не визнає права власності позивача на даний автомобіль, про що свідчить подання нею позову про визнання за нею права власності на нього до Рівненського міського суду. За таких обставин підлягає до задоволення і позовна вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на належний йому автомобіль «CHEVROLET Tacuma», 2004 року випуску, номер кузова KLAUF75ZE4К032489. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах №№ 6-25цс12 від 25.04.2012 року, 6-107цс12 від 7.11.2012 року, 6-136цс12 від 21.11.2012 року, 6-95цс13 від 18.09.2013 року та 6-140цс14 від 17.12.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial