Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

До Тульчинського\~районного суду\~Вінницької області\~звернулося ПрАТ\~«СК «Альфа\~Страхування» з\~позовом до\~ [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 17.10.2018\~між позивачем\~і відповідачем\~укладено договір\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АМ/5331787,\~згідно застраховано\~майнові інтереси,\~пов`язані з\~відшкодуванням особою\~цивільно-правова\~відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 2114», державний номерний знак « [NUMBER] ». В подальшому 13.09.2019 у м. Вінниці по вул. Довженка, 38, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі застрахованого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Зазначені обставини зафіксовано довідкою про настання ДТП № [NUMBER] та постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019 у справі № 127/28987/19, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП. Згодом позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому - [PERSON] за договором страхування на суму 8815,12 грн. Відтак, на думку позивача з моменту такої виплати у межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду. У зв`язку з зазначеними обставинами ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулося до суду з даним позовом і просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду 8815,12 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, неодноразово надсилав на адресу суду клопотання, про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, зокрема, шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Так, 17.10.2018 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № [NUMBER] ), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21140, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Строк дії договору визначено з 00:00 год. 18.10.2018 11.10.2019 (а.с. 7). Згідно інформації Національної поліції № [NUMBER] , [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , перебував у стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п.2.3.б, 13.1, п.2.9.а Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 8 9). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019, яка набула законної сили 20.02.2020, номер рішення у ЄДРСР 86531940, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно тексту зазначеної постанови 13.10.2019 о 20:53 год. водій [PERSON] у м. [ADDRESS] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ [NUMBER] » не дотримався бічного інтервалу, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відповідно відреагував на її зміну внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», що призвело до ДТП та механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с. 10 11). Зазначені обставини в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, також доказуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~Згідно заяви від 15.10.2019, власник автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак « [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування (а.с. 12 13). \~ \~ \~ \~У відповідності до звіту № 53080 від 29.10.2019, ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак « [NUMBER] », до пошкодження становить 311572,30 грн., вартість відновлювального ремонту 20983,08 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу 15450,17 грн. (а.с. 19 24). \~ \~ \~ \~Відповідно до страхового акту № 1200.609.19.01 від 29.10.2019, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» визначив розмір страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 8815,12 грн. (а.с. 25), яке у подальшому 01.11.2019, згідно платіжного доручення № 31440, виплачено останньому (а.с. 26). Крім того, 18.11.2019 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось до [PERSON] з претензією про відшкодування шкоди в сумі 8815,12 грн., виплаченої особі, якій завдано збитків [PERSON] , внаслідок спричинення відповідачем ДТП, під час якого він керував застрахованим автомобілем ВАЗ [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 27 28). Однак, зазначена претензія відповідачем залишена поза увагою, відомості щодо добровільної сплати коштів у матеріалах справи відсутні. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Правовідносини, що виникли між сторонами виникли внаслідок наявності у позивача договірного обов`язку з виплати страхового відшкодування. Згідно статті 6 Закону України (далі ЗУ) «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Так, відповідно до п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підстав заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Згідно підпунктів «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності п. 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 за № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, згідно правової позиції висловленої Верховним судом України 16.11.2016 у справі № 62188цс16, деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Так, судом встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», внаслідок вчинення позивачем протиправних дій і спричинення потерпілому [PERSON] , матеріальної шкоди у вигляді механічних пошкоджень належного останньому транспортного засобу, здійснено обов`язок та виплачено страхове відшкодування потерпілому за укладеним з відповідачем договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову у межах вимог позивача і наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача (страховика) виплаченої суми, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. У зв`язку з чим, відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved