Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-банк» (далі АТ «Альфа-банк») про визнання виконавчого напису № 7226, вчиненого 21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. (далі виконавчий напис № 7226) таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовується тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. перебуває виконавче провадження під № 67243008 за виконавчим написом № 7726 про стягнення з неї в користь АТ «Альфа-банк» грошових коштів у розмірі 105687,87 грн. Цей виконавчий напис вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки на час його вчинення не передбачено можливості вчинення написів для стягнення заборгованості за кредитним договором у безспірному порядку. Більше того, документи, що підтверджують безспірність заборгованості за договором, відсутні. Тому позивач вважає, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач АТ «Альфа-банк» посилаючись на ст. 18 Цивільного кодексу (далі ЦК), статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вважає позов необгрунтованим, таким, що суперечить фактичним обставинам справи і спрямованим на уникнення боржником виконання грошового зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому не підлягає задоволенню. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вказує на те, що визначений позивачем розмір правової допомоги є недоведеним та неспівмірним із заявленими вимогами. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та за наведених у ньому підстав просив його задовольнити. Крім того з його пояснень слідує, що нотаріус був позбавлений права вчиняти оспорюваний виконавчий напис, оскільки між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] не було укладено нотаріально посвідченого кредитного договору. Представник відповідача АТ «Альфа-банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волинської області Сазонова О.М. та приватний виконавець\~виконавчого округу\~Волинської області\~Шульженко І.С., будучи\~належним чином\~повідомлені про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно з копією виконавчого напису від 21 вересня 2021 року № 7226, вчиненого на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2020 року № 491038626, укладеним між [PERSON] і АТ «Альфа-банк», за період з 30 травня 2021 року по 4 серпня 2021 року в загальному розмірі 105687,87 грн. Копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. від 23 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67243008 підтверджено, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 21 вересня 2021 року № 7226 про стягнення з [PERSON] в користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 105687,87 грн. Крім цього, з копії інформації про виконавче провадження під № 67243008 від 4 листопада 2021 року слідує, що в межах цього провадження 23 жовтня 2021 року винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та витрат на проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 1 ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений позивачем [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. У поданому до суду позові [PERSON] не визнала заборгованість вказану у виконавчому написі. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач [PERSON] не укладала нотаріально посвідченого кредитного договору із АТ «Альфа-банк» і ним також наголошується на відсутність безспірної заборгованості. До суду від відповідача не надходило заперечень щодо спростування вказаних доводів представника позивача про неукладення позивачем із АТ «Альфа-банк» нотаріально посвідченого кредитного договору. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису № 7226 таким, що не підлягає виконанню. Таке рішення узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 вересня 2021 року у справа № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст.\~141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908 грн. Також на відповідача слід покласти сплату судового збору за подання позивачем заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Outcome: approved