Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

До суду надійшла позовна заява подана [PERSON] в інтересах [PERSON] , в якій просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2021 року, згідно умов якого продавець та інші члени сім`ї продавця, зокрема [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані у вказаній квартирі, мали знятись з обліку протягом місяця, проте не виконали умов, у зв`язку з чим власник звернулась до суду із вказаним позовом. При цьому позивач вказала, що 55/300 квартири належить їй [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.08.1997 року Комісією по приватизації житлового фонду ХДП «Завод ім. В.О. Малишева»; 55/300 квартири належить їй [PERSON] на підставі права на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 8-310; 55/300 квартири було куплено [PERSON] у [PERSON] за Договором купівлі-продажу 55/300 квартири від 16.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8-828; 45/100 квартири [PERSON] купила у співвласника [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 15.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 112. При зверненні до Регіонального центру послуг щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів, позивачу було відмовлено, оскільки останніми має бути подане заяву або необхідна їх особиста участь. Місцезнаходження відповідачів позивачу невідоме, вони не є членами сім`ї позивача, за адресою спірної квартири останні не мешкали, будь-які договірні зобов`язання між сторонами відсутні. Таким чином, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року № [NUMBER] , записаного в реєстрову книгу за № 3-97-1610, виданого комісією по приватизації житлового фонду ХДП «Завод імені Малишева», яким посвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - 55/ [NUMBER] часток комунальної квартири дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , виданого відділом ЗАГС м. Климовська Головного управління ЗАГС Московської області від 09.12.2000 року, укладено шлюб 09.12.2000 року про що складено актовий запис № 392, прізвище після укладення шлюбу дружини [PERSON] (а.с. 10). Договором про визначення часток у спільній сумісній власності, зареєстрованим в реєстрі за № 8-827, посвідченим державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., встановлено [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 55/300 часток у кожного (в спільній частковій власності) та квартира знаходиться у спільному користуванні (а.с. 11). Згідно Договору купівлі-продажу від 16.12.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 8-828 - 55/300 часток квартири [PERSON] (далі продавець) та [PERSON] , який діє від імені [PERSON] далі покупець, передано у власність [PERSON] 55/300 часток квартири [ADDRESS] . Квартира комунальна, в цілому складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 47,0 кв.м., загальною площею 67,9 кв. м. Відчужувана частка квартири належить продавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року, виданого комісією по приватизації житлового фонду ХДП «Завод імені Малишева», записаного в реєстрову книгу за № 3-97-1610 та Договору про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченого 16.12.2019 року Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В.Г за № 8-827. Продавцю відчужувана квартира належить на парві особистої приватної власності (а.с.15-16) На підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В., що зареєстрований в реєстрі № 112 укладеним між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , останньою куплено 45/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 47,0 кв.м., загальною площею 67,9 кв. м. (ас.13-14). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Сьомою ХДНК 03.04.2015 року, зареєстрованого у реєстрі № 6-51, спадкоємицею зазначеного у заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] . Спадщина на яку видане свідоцтво, складається з права власності на 55/300 часток квартири [ADDRESS] . Квартира комунальна, в цілому складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 47,0 кв.м., загальною площею 67,9 кв.м. Зазначена частка квартири належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року, виданого комісією по приватизації житлового фонду ХДП «Завод імені Малишева», записаного в реєстрову книгу за № 3-97-1610 (а.с.18). Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що комунальна, трикімнатна квартира загальною площею 67,9, житлова площа 47 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] від 01.08.2019 року в розмірі 55/300 частки, від 16.12.2019 року в розмірі 55/300, від 16.12.2019 року в розмірі 55/300, від 10.02.2021 року в розмірі 45/100 частки - належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.17,19-21). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 19.01.2021 року вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 23). З довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що нарахування за о/р 105373406.97 надходять на [PERSON] за період з 01.01.2019 по 16.02.2021 року на квартиру [ADDRESS] та за о/р 105373409.98 на [PERSON] - як на приватизовану (а.с. 24,25). При цьому, відповідачі [PERSON] , [PERSON] за зареєстрованою адресою фактично не проживають, перешкод у проживанні відповідачів за вказаною адресою не чинилось з боку позивача. За час відсутності відповідачі не цікавились житлом, не сплачували комунальні послуги, не приймали участі в ремонті. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни,\~які мають\~у приватній\~власності будинок\~(частину\~будинку),\~квартиру,\~користуються ним\~(нею)\~для особистого\~проживання і\~проживання членів\~їх сімей\~і мають\~право розпоряджатися\~цією власністю\~на свій\~розсуд:\~продавати,\~дарувати,\~заповідати,\~здавати в\~оренду,\~обмінювати,\~закладати,\~укладати інші\~не заборонені\~законом угоди. Положеннями ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також наявність у позивача непорушного права власності, наданого Конституцією України, порушення цього права з боку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , шляхом не здійснення дій по зняттю з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд прийшов до висновку про задоволення даного позову та визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved