Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Заявник 10.03.2019 р. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити факт, що договір купівлі продажу серії ААК №195079 від 09.06.1997 р., в якому прізвище покупця вказано як « [PERSON] », належить заявнику [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заяви вказуючи на те, що [PERSON] , 09.06.1997 року, згідно договору купівлі-продажу серії ААК №195079 придбала житловий будинок по [ADDRESS] . Однак, в зв`язку з помилкою нотаріуса, та відсутністю в нотаріальній конторі печатної машинки з українськими літерами, було неправильно перекладено прізвище покупця, а саме « [PERSON] » на « [PERSON] », замість правильного прізвища [PERSON] в вищевказаному договорі купівлі-продажу житлового будинку було помилково вказано прізвище [PERSON] . Оскільки, помилка при оформленні договору купівлі-продажу на житловий будинок перешкоджає володіти їй, користуватися та розпоряджатися власністю на власний розсуд, заявник вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою. Заявник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, посилаючись на розсуд суду. До канцелярії суду представником зацікавленої особи були надані письмові пояснення щодо заяви [PERSON] , в якій представник посилався на те, що Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держеокадастру у м.Києві Євсюковою Д.М. було правомірно, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, надано рішення №РВ-8000105362017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до паспорта громадянина України, заявник - [PERSON] , [INFO] , відповідно до договору купівлі-продажу від 09.07.1997 року серії ААК «195079 придбала житловий будинок по [ADDRESS] . Однак, в зв`язку з відсутністю в нотаріальній конторі печатної машинки з українськими літерами та помилкою нотаріуса, який неправильно переклав з російської мови на українську мову прізвище заявника, а саме « [PERSON] » на « [PERSON] », замість правильного прізвища [PERSON] в вищевказаному договорі купівлі-продажу житлового будинку було помилково вказано прізвище [PERSON] . При оформленні договору купівлі-продажу на житловий будинок в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Причина неправильного написання прізвища, як зазначає заявник, виникла внаслідок неправильного перекладу з російської мови на українську. З цього приводу [PERSON] звернулась до Інституту мовознавства та отримала відповідь, згідно якої «Прізвища [PERSON] та [PERSON], які належать одній родині, вважаються цілком ідентичними». (а.с. 8) Внаслідок вищезазначеної помилки, на даний час у заявника виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. У зв`язку з даними розбіжностями та виправленням в написанні її прізвища в паспорті громадянина України та в вищевказаному договорі купівлі-продажу житлового будинку, у неї виникли ускладнення при оформленні права власності на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт договору, оскільки вказані розбіжності у написанні прізвища були виявлені державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та по цій причині заявнику було відмовлено в отриманні документів на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований будинок, який їй належить. Внаслідок того у заявника виникла необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до ч. 1 ст.. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним факт належності саме заявнику вказаного правовстановлюючого документу.

Outcome: approved