Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

До суду із даним позовом звернулася [PERSON] свої вимоги обґрунтувала тим, що 24.10.2007 року вона уклала з Кредитною спілкою «КС Володар» кредитний договір №1494-К. Відповідно до умов якого вона отримала кредит для завершення будівництва в розмірі 600000 під 19% річних. На забезпечення виконання договору вона також підписала договір іпотеки від 24.07.2007 року за яким предметом іпотеки стала земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва Крім того, 24.10.2007 року кредитор - Кредитна спілка «КС Володар» уклала з нею договір поруки №1494-п з нею, як позичальникам та ТОВ «Траєкторія», що виступило поручителем. Виконати свої договірні зобов'язання їй не вдалося через початок економічної кризи. А тому 26.05.2010 року Кредитна спілка «КС Володар» надіслала їй вимогу перерахувати на її рахунок 912826,57 грн. Вказана сума мотивувалась письмовим розрахунком і жодних вимог до неї кредитна спілка не виставляла. Однак, вона не змогла погасити борг у зв'язку з чим, ТОВ «Траєкторія» сплатила кредитній спілці 912826,57 грн., за договором поруки. Після цього, оскільки в неї не було достатньої суми грошей, щоб розрахуватися з ТОВ «Траєкторія», то йому було передане іпотечне майно, вартістю 1051743,75 грн. ці обставини було встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області (від 11.05.2011 року по справі № 2-389/2011), а тому додаткового доведення не потребує. Таким чином, вона вважала, що спір вирішено, адже її борг за кредитним договором перед Кредитною спілкою «КС Володар» виплатило ТОВ «Траєкторія». А борг, що відповідно виник у неї перед «ТОВ «Траєкторія» було погашено за рахунок належного їй майна за договором іпотеки. Крім того, оскільки вартість іпотечного майна перевищувала вартість боргу за кредитним договором на 138917,18 грн. ТОВ «Траєкторія» зобов'язана була виплатити їй цю суму. Проте, 25 травня 2013 року, через шість років після укладення кредитного договору та через 2 роки після повного розрахунку за цим договором, до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою про стягнення заборгованості. Як він зазначив у своїй позовній заяві, 24 жовтня 2007 року він уклав із [PERSON] договір поруки в забезпечення нашого з Кредитною спілкою «КС Володар» кредитного договору №1494-К. Далі він надав докази, сплатив за неї заборгованість в розмірі 1679671,23 грн. і просив суд стягнути її. А оскільки наданий ним договір поруки не було визнано недійсним, то суд своїм заочним рішенням задовольнив позов [PERSON] Однак, позивач вважає, що договір поруки укладений відповідачем є недійсним правочином і відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України хоче захистити свої цивільні права та інтереси. Оскаржуваний договір має бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин мас вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин мас бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однак, укладений відповідачем правочин - договір поруки №24/10/07 було укладено всупереч вказаним нормам. Крім того, він був підписаний заднім числом, без жодних свідків, в ньому не було вказано статусу платника податків, не було вільного волевиявлення учасників правочину, він не спрямований на реальне настання правових наслідків. Також позивач вважає, що не є належним доказом виконання умов договору поруки і розписка, оскільки вона не підтверджує що [PERSON] отримав від [PERSON] гроші. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати недійним договір поруки та розписку. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року між кредитною спілкою «КС Володар» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1494-К. Згідно умов кредитного договору кредитна спілка зобов'язувалась надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 600000 грн., а [PERSON] зобов'язувалась повернути ці кошти зі сплатою 19% річних не пізніше 24 жовтня 2009 року (а.с.5-6). 24 жовтня 2007 року між кредитною спілкою «КС Володар» та [PERSON] у забезпечення вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором №1494-К від 24 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки земельної ділянки площею 0,0836 га, яка розташована у [ADDRESS] (а.с.7,8). 24 жовтня 2007 року між кредитною спілкою «КС Володар» (надалі - Кредитор), ТОВ «Траєкторія» (надалі - Поручитель) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений договір поруки №1494-п. Згідно п.1.1. даного договору Поручитель зобов'язується перед Кредитором, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором №1494-К від 24 жовтня 2007 року в частині повернення суми отриманого Позичальником за Кредитним договором кредиту та сплати штрафних санкцій, виконати зобов'язання Позичальника, що виникли з Кредитного договору, згідно наданого Кредитором розрахунку (а.с.9-10). [PERSON] (надалі-Повірений), який діє від імені та в інтересах Кредитної спілки «КС Володар» та [PERSON] (надалі-Поручитель) уклали договір поруки №24/10/07. За п.1.1. цього договору Поручитель зобов'язується перед Кредитною спілкою у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором №1494-К від 24.10.2007 року, укладеним між [PERSON] та Кредитною спілкою «КС Володар» в частині повернення суми отриманого Позичальником за Кредитним договором кредиту, відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій, виконати зобов'язання Позичальника, що виникли з Кредитного договору. Згідно п.1.2 цього ж договору у випадку невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених п.2.5. Кредитного договору, Поручитель перед Кредитною спілкою «КС Володар» несе обмежену відповідальність в частині погашення заборгованості, що не перевищує 1 700 000 грн. (а.с.11). Згідно повідомлення про порушення зобов'язання №26-3/05.10 від 26.05.2010 року Кредитна спілка «КС Володар» адресувала ТОВ «Траєкторії» повідомлення про факт недотримання Позичальником вимог п.2.5 Кредитного договору та порушення [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором №1494-К від 24 жовтня 2007 року в частині сплати відсотків та погашення частини кредиту, у зв'язку з чим у Позичальника виникла заборгованість в сумі 912 826,57 грн. Враховуючи наведене, просила виконати свої зобов'язання за договором поруки №1494-п від 24 жовтня 2007 року та перерахувати на поточний рахунок Кредитора суму 912 826,57 грн.(а.с.12). Кредитна спілка «КС «Володар» направила [PERSON] повідомлення про порушення зобов'язання та просила виконати свої зобов'язання за договором поруки №24/10/07 від 24 жовтня 2007 року та сплатити Повіреному суму в розмірі 1679 671,23 грн. 27.05.2010 року [PERSON] примірник повідомлення отримав (а.с.18). Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 1 679 971,23 грн. та вирішено питання по судовим витратам. (а.с.16,17). Згідно розписки від 27.05.2010 року [PERSON] грошові кошти в розмірі 1679671,23 грн. зобов'язується зберігати до моменту їх внесення в касу Кредитної спілки «КС Володар» (а.с.40). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 16 травня 2013 року другої Солом'янської філії Кредитної спілки «КС Володар» прийнято від [PERSON] через [PERSON] за [PERSON] 1679671,23 грн. (а.с.20). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний договір поруки був укладений у формі встановленій законом, при його укладенні були дотримані всі істотні умови, а посилання позивача на недійсність оскаржуваного договору не знайшли свого підтвердження в суді. За таких обставин, суд вважає, що позивачем, не доведено в судовому засіданні наявність жодної підстави передбаченої ст.203 ЦК України, як і не встановлено судом, а тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору поруки слід відмовити. Разом з цим, вимоги позивача про визнання недійсним розписки, також до задоволення не підлягають, оскільки розписка не є правочином в розумінні ст.202 ЦК України та ст.16 ЦК України не передбачено такої форми захисту порушеного права.

Outcome: dismissed