Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою, згідно якої вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вказує, що власником вказаної квартири є територіальна громада Бахмутської міської ради. 18.03.1983 року на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів м. Артемівська видано ордер № 118/83 [PERSON] та членам його сім'ї на зайняття квартири [ADDRESS]. З відповідачем вона перебуває в шлюбі з 28.08.1981 року, за час шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2010 року вони припинили сімейні стосунки, відповідач зібрав свої речі і поїхав, де на теперішній час він проживає їй невідомо, комунальні платежі не сплачує, що створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області http://arm.dn.court.gov.ua (а.с.58). Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з тим, до суду від них надійшли заяви, згідно яких вони просили розглянути справу за їх відсутності, підтримали позовну заяву та не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с.32,33). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28.08.1981 року відділом РАЦС виконкому Артемівської міської ради [PERSON], [INFO], зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу «Макарова» змінила прізвище на «Майгрус», про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 605 (а.с.21). Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС виконкому Артемівської міської ради, [PERSON] народилася [INFO] року, батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний актовий запис № 731 (а.с.19). Відповідно до ордеру № 118/83, виданого 18.03.1983 року, на підставі рішення виконкому міської рад народних депутатів м. Артемівська від 16.03.1983 року за № 134/2, [PERSON], сім'я якого складає з трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], видано ордер № 118/83 на право зайняття квартири № 66 в будинку № 94 (а.с.26). Згідно свідоцтва про народження, виданого 27.04.1988 року відділом РАЦС виконкому Артемівської міської ради Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний актовий запис № 420 (а.с.20). Відповідно до довідки № 3986, виданої керівником ПП «ВІЛС» [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], - наймач; [PERSON],[INFO],- жінка; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON], [INFO], - син (а.с.5). Згідно акту від 26.12.2016 року, складеного комісією та затвердженого директором ПП «ВІЛС», за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але не проживає з 2010 року по теперішній час, що підтверджують сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі PowellandRayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції Попова Ю.В. від 27.02.2017 року 3839/201/01-2017, згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області гр. [PERSON], [INFO], з приводу вчинення йому перешкод з боку будь-якої особи, щодо недопущення його до квартири [ADDRESS] не звертався (а.с.63). Згідно листа головного лікаря Бахмутської центральної районної лікарні [PERSON] від 27.02.2017 року № 1092 громадянин [PERSON], [INFO], в період з 2010 року по теперішній час на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою не звертався, медична допомога вдома не надавалась (а.с.62). Згідно ч. ч 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК),. необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає зі своєю сім'єю в спірній квартирі, зібрав свої речі та поїхав, його місцезнаходження жінці та дітям невідоме, поважних причин його не проживання судом не встановлено. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2010 року, нею не користується, витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved