Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , по Ѕ частині кожному. Заповітом від 28 жовтня 2003 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, після своєї смерті заповідає позивачу. Заповітом від 03 листопада 1992 року [PERSON] Ѕ частину домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташоване в [ADDRESS] після своєї смерті заповідає позивачу. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих своїх батьків за заповітом, який фактично прийняв спадщину, проте оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно було втрачено. У зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дану спадщину. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду відзив, згідно якого просить розглянути справу без участі представника, заперечень на позовні вимоги не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті батька позивача відкрилася до набрання чинності ЦК України, у зв`язку з чим слід керуватися відповідними нормами вказаного нормативного акту, який діяв під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно 23 грудня 2003 року згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 8). 31 березня 2009 року згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 9). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , по Ѕ частині кожному (а.с. 11-19). На даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , складається: А;а;а1 - житловий будинок; Б;б - літня кухня; В;Д - сараї; Г - гараж; ПГ - погріб; Е - убиральня; 2;4 - огорожа. Заповітом від 28 жовтня 2003 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, після своєї смерті заповідає [PERSON] (а.с. 22). Заповітом від 03 листопада 1992 року [PERSON] Ѕ частину домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташоване в [ADDRESS] після своєї смерті заповідає [PERSON] (а.с. 23). На даний час позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих своїх батьків за заповітом, який фактично прийняв спадщину (а.с. 20-21), проте оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно було втрачено. У зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться єдиним спадкоємцем майна померлих своїх батьків за заповітом, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлі на підставі наданих доказів набули право власності на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України, ст.ст. 328, 1223, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved