Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], яка вказала, що 29.03.2014р. за договором позики, який сторони уклали у вигляді розписки, вона передала позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 109\~500 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 10\~000 дол. США за курсом 10,95 грн. за один дол. США, зі строком повернення грошових коштів на пізніше як 29.06.2014 року. Оскільки відповідач ухиляється від повернення боргу, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 190\~141,17 грн. з яких 109\~500 грн. заборгованість за договором позики, 76\~510,17 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 4\~131 грн. - 3% річних; а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на правову допомогу. В останнє судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву в якій вказала, що вимоги позову підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та зазначила що не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], до суду не зявився про слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив (а.с. 29, 32). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з розписки від 29.03.2014р. [PERSON], паспорт серії КЕ № 588443 виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, що проживає за адресою [ADDRESS], взяв в борг 109\~500 грн., що еквівалентно (10\~000 дол. США), та зобовязався повернути суму грошових коштів не пізніше 29.07.2014р. (а.с. 10). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ч.2 ст. 1047 ЦК України. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність договірних відносин позики між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, відповідно до яких відповідач отримав від позивача 109\~500 грн. та зобовязався повернути цю суму не пізніше ніж до 29.07.2014р, проте гроші не повернув. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору позики внаслідок невиконання обов'язку відповідачем повернути позичену грошову суму виникло відповідне право вимоги та позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми боргу в національній валюті. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно розрахунку, наданого позивачем 3% річних за користування коштами за період 459 днів становить 4\~131 грн., а втрати від інфляції в період з 29.03.2014 року до часу звернення до суду становлять 76\~510,17 грн. (а.с. 4). В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1\~901 41 грн.; не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5\~000 грн. як таких, що не знайшли свого фактичного підтвердження під час розгляду справи.

Outcome: approved