Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

До суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом до відповідача Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] в с. Осадче, Петропавлівського району, Дніпропетровської області помер їх батько, чоловік [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай) площею 3.772 га. розташованої на території Осадченської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 26.03.2002 року. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого, а [PERSON], [PERSON] є доньками померлого. В померлого спадкодавця є також син [PERSON], але він з заявою про прийняття спадщини не звертався, до спадкового майна ніякого інтересу не виявляє. Зазначають, що звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом їм було відмовлено через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивачі вказують, що внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Від спадщини у вигляді земельної ділянки вони не відмовлялися, фактично її прийняли, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можуть оформити спадкове майно, а тому змушені звернутися до суду. Позивачі в судове засідання надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. В заявах також вказують, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Представник третьої особи - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, в судове засідання надав клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа - [PERSON] надав до суду нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи в його відсутність. В заяві також вказує, що судові вимоги позивачів підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі на користь позивачів. Третя особа - приватний нотаріус Петропавлівського нотаріального округу Дніпропетровської області, будучи повідомленою належним чином, в судове засідання не з'явилася. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної ділянки (пай № 308) площею 3.772 га. розташованої на території Осадченської сільської ради переданої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.07.2013 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 26.03.2002 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки [PERSON] є дружиною померлого, а [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.08.1965 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.09.1984 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.02.1963 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 27.06.1985 року. Крім позивачів спадкоємцем за законом першої черги є син померлого [PERSON]. Проте [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини на користь позивачів, що підтверджується його посвідченою нотаріально письмовою заявою до суду в якій він просить судові вимоги позивачів задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак нотаріусом 13.03.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2014 року Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 41 від 23.12.2013 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 96-р від 22.03.2002 року і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 26.03.2002 року Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER]. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер [PERSON], був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved