Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернулась [PERSON] з позовом до Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом припинення прав власності на об`єкти нерухомого майна з компенсацією їх вартості. Під час підготовчого судового засідання від представника позивача до суду надійшла заява про зміну предмета позовних вимог. \~ \~ \~ \~Зокрема, позивач просить: - визнати недійсним з моменту прийняття розпорядження Колодненської сільської ради № 1 від 05 грудня 2012 року про приватизацію житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі у спільну часткову (або спільну сумісну) власність [PERSON] та у власність п`яти її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 69,4 кв.м. та житловою площею 49,9 кв.м., а також господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] видане 13 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року по даній справі було залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , жителів [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року по даній справі замінено первісного відповідача Колодненську сільську раду на належного Збаразьку міську раду Тернопільської області, як правонаступника. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,104 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Колодне Збаразького району Тернопільської області, яку вона успадкувала після смерті [INFO] матері [PERSON] . У 2017 року вона почала процедуру оформлення права власності на земельну ділянку та дізналась, що на даній земельній ділянці, що розташована по [ADDRESS] розташований житловий будинок, який перебуває на балансі Колодненської сільської ради, який до 2011 року перебував у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 грудня 2012 року вказаний житловий будинок, на підставі розпорядження Колодненської сільської ради від 05 грудня 2012 року, був переданий у спільну часткову власність [PERSON] та її п`яти дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач вважає, що таке розпорядження сільської ради прийняте всупереч вимогам закону з порушенням права власності позивачки на земельну ділянку, а тому вона звернулась до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в ньому. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились по невідомим суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи їм було повідомлено належним чином. Відзив на позов не подали. \~ \~ \~ \~Представник Збаразької міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак від міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, позов не визнають та просять суд застосувати строк позовної давності. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні обставини \~ \~ \~ \~ [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,104 га в умовних кадастрових гектарах для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ТЗ № 01744 (а.с.7). Розпорядженням Колодненської сільської ради № 1 від 05 грудня 2012 року передано у приватну спільну сумісну власність [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с.46). 13 грудня 2012 року відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок (а.с.48). Даний житловий будинок розташований на вищевказаній земельній ділянці, що належала [PERSON] .. Згідно відповіді Збаразької державної нотаріальної контори від 22 квітня 2021 року після померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини Збаразькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 246 за 2010 рік. 23 вересня 2014 року [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності з таких підстав. Так, згідно\~ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно із ч. 3\~ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4\~ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, відповідно до частини 5 цієї ж статті - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Про пропущення строку позовної давності, на думку суду, свідчить наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Якщо позовні вимоги визнано судом обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення\~статті 267 ЦК України\~і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Судом встановлено, що позивачка в 2010 році звернулась до Збаразької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . У заяві про зміну предмета позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] після смерті матері, тобто ще у 2008 році вступила у фактичне володіння спадковим майном. Отже суд вважає, що позивач раніше повинна була дізнатись про порушення її прав, однак до суду в період з 2008 року, тобто з часу прийняття спадщини, за їх захистом не зверталась протягом 11 років і нею не доведено, що вона раніше не могла дізнатись про порушення своїх прав. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивач не зазначає. Відповідно до частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли позивач дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна, в даному випадку про нових власників житлового будинку. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини зазначає, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує декілька завдань, в тому числі і забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року, рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернулась до суду поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, а саме 15 жовтня 2019 року, відповідачем до ухвалення рішення заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в зв`язку із спливом строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed