Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про скасування заборони відчуження нерухомого майна. Позивач посилається на те, що на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2010 року, їй належить житловий будинок по вул. Рудника, 16-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності здійснена 30.06.2011 року. \~ \~ \~ \~У березні 2018 року позивач вирішила продати домоволодіння. При перевірці нотаріусом інформації щодо нерухомого майна було виявлено обтяження на це домоволодіння у вигляді заборони відчуження, здійснене нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори на підставі договору застави по отриманому [PERSON] в 2003 році кредиту в Магдалинівському відділенні ощадбанку. \~ \~ \~ \~Як виявилося, після погашення заборгованості по кредиту, відповідач не надав до нотаріуса відомості про відсутність боргу для скасування заборони відчуження, у звязку із чим заборона до цього часу не скасована. \~ \~ \~ \~Позивач зверталася до відповідача із заявою щодо скасування заборони відчуження, однак відповідач повідомив, що архівні документи не збереглися. \~ \~ \~ \~У звязку із відсутністю у [PERSON] заборгованості по кредиту відпала необхідність у продовженні даного обтяження. Тому позивач звертається до суду та прохає скасувати обтяження на домоволодіння по вул. Рудника, 16-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, оскільки між позивачем та відповідачем не виникало договірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без їхньої участі. Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача з проханням припинити державну реєстрацію обтяження домоволодіння (а. с. 13), проте остання до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію припинення обтяження не звернулася. Також встановлено, що листом № 296/02-31 від 16.04.2018 року, приватний нотаріус Магдалинівського РНО [PERSON] повідомила позивача про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, оскільки є відомості про заборону на відчуження нерухомого майна (а. с. 12). Право застави припиняється, в тому числі, у разі припинення\~\~зобов'язання забезпеченого заставою, що кореспондується з ч. 1 п.1 ст. 593 ЦК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 119136053 від 30.03.2018, позивач є власником домоволодіння по вул. Рудника, 16-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області та існує заборона на нерухоме майно на підставі договору застави від 23.10.2003 укладеного з [PERSON] (а. с. 10-11). Позивач 10.05.2018 року зверталася до відповідача із заявою щодо скасування заборони відчуження на підставі договору застави від 23.10.2003 укладеного з [PERSON], однак відповідач повідомив, що архівні документи не збереглися (а. с. 13), у звязку із чим питання щодо припинення застави не вирішено. Відтак, бездіяльність відповідача порушує законне право власності та суперечить інтересам позивача, як власника нерухомого майна. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що позивачу як власнику належить, зокрема, право розпорядження майном, раніше переданим в заставу. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~\~\~\~ Право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу. Право користування - це юридично закріплена можливість власника щодо господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами. Право розпорядження - це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що відповідач повинен був подати реєстратору заяву про припинення обтяження, як заставодержатель, у зв'язку з припиненням договору застави від 23.10.2003, зареєстрованого за № 3253, проте не вищевказаних дій не вчинив. Крім того, позивач звертався з листом до відповідача, в якому просив припинити державну реєстрацію обтяження домоволодіння. Однак, вказаний лист був залишений відповідачем без відповіді. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved