Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він є власником житлового будинку № 46 по вул. Шкільна в с. Антонівка Ставищенського району Київської області. 31 жовтня 2011 року, на прохання його сина [PERSON], він зареєстрував місце проживання знайомої сина, громадянки [PERSON], [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], у належному йому житловому будинку. Відповідач постановою Ставищенського районного суду Київської області №3-500/11 від 31 жовтня 2011 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203КпАП України. Проте, в будинок на постійне проживання вона не вселилася і фактично не проживала, оскільки мешкала за іншою адресою по вулиці Жовтнева,19 в селі Шандра Миронівського району Київської області. Жодних зобовязальних відносин щодо оренди житла чи родинних відносин між ним та відповідачем не існувало та не існує. Право користування останньої вказаним будинком могло виникнути при вселенні в будинок. Оскільки відповідач не перебуває з ним в сімейних стосунках, має інше постійне місце проживання, не проживає в будинку, відсутні правові підстави для збереження її реєстрації в належному йому будинку та права користування ним. Відповідач житлом не цікавиться, не утримує його, при оформленні субсидій він змушений кожен раз складати акти про її відсутність, що створює йому незручності. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] [PERSON] та її дочку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком № 46 по вул. Шкільна в с. Антонівка Ставищенського району Київської області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові позивачем. Допитаний в якості свідка позивач суду показав, що 31 жовтня 2011 року, на прохання його сина [PERSON], він зареєстрував місце проживання знайомої сина, громадянки [PERSON], [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], у належному йому житловому будинку, проте вона в будинок не вселялася та не проживала в його будинку. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, із заявою про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталася. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Ставищенської РДА в судовому засідання не заперечила проти задоволення позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивач є їхнім сусідом. Їм відомо, що відповідач з 31 жовтня 2011 року по даний час не проживала в будинку, який належить позивачу та не вселялася в нього. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи: органу опіки та піклування Ставищенської РДА та перевіривши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 46 по вул. Шкільна в с. Антонівка Ставищенського району Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 3 лютого 1993 року, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 18травня 1996 року, за реєстром № 24 в книзі № 1 (а.с. 7). З копії тимчасової посвідки на постійне проживання (а.с. 6), довідки Антонівської сільської ради від 24 червня 2016 року № 2186 (а.с. 8), копії акту обстеження складу проживаючих від 1 липня 2016 року (а.с. 9), показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що у вищевказаному будинку разом із позивачем з 31 жовтня 2011 року зареєстрована [PERSON] разом із своєю дочкою [PERSON], [INFO], яка в будинок на постійне проживання не вселилася і фактично в ньому не проживала. Відповідач не перебуває з позивачем в родинних стосунках, жодних зобовязальних відносин щодо оренди житла між ними не існувало та не існує, остання вказаним житлом не цікавиться та не утримує його. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач, яка з 31 жовтня 2011 року зареєстрована в [INFO], який належить на праві власності позивачу, з в будинок не вселилася та фактично не проживає в ньому, жодних зобовязальних відносин щодо оренди житла чи родинних відносин між сторонами не існувало та не існує, відповідач житлом не цікавиться та не утримує його, суд вважає, що [PERSON] та її дочка [PERSON] втратили право користування належним [PERSON] вищезазначеним житловим будинком.

Outcome: approved