Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] , особа з інвалідністю з дитинства 2 групи, через органи соціального захисту в особі Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (із змінами), був забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ», модель 110378-40, легковий (ліфт бек), 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті строк фактичного користування автомобілем склав 08 років 25 днів, тобто менш ніж 10 років. Спадкоємцем майнових прав та обов`язків померлого є його дружина [PERSON] , яка повинна була добровільно повернути автомобіль у розпорядження Департаменту, але до теперішнього часу цього не виконала. Позивачем 06 лютого 2018 року за № 421 було направлено лист відповідачу з метою повернення автомобіля. 10 жовтня 2018 року було складено акт вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безоплатно (на пільгових умовах). Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що відповідач незаконно утримує у своєму володінні зазначений автомобіль та ухиляється від зв`язку з органами соціального захисту населення, тому просить вилучити у відповідача зазначений автомобіль та передати його в розпорядження Департамента соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації. У судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] мав статус особи з інвалідністю з дитинства 2 групи, у наслідок чого через органи соціального захисту в особі Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (із змінами), був забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ», модель 110378-40, легковий (ліфт бек), 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті строк фактичного користування автомобілем склав 08 років 25 днів, тобто менш ніж 10 років. Спадкоємцем майнових прав та обов`язків померлого є його дружина [PERSON] , яка повинна була добровільно повернути автомобіль у розпорядження Департаменту, але до теперішнього часу цього не виконала. Позивачем 06 лютого 2018 року за № 421 було направлено лист відповідачу з метою повернення автомобіля. 10 жовтня 2018 року було складено акт вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безоплатно (на пільгових умовах). Відповідно до абз. 3 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999, з подальшими змінами станом на 17.09.2010 року (в редакції, яка діяла на день смерті інваліда, що відповідає правовій позиції ВСУ, висловленій у справі № 6-153цс12), члену сім`ї померлого інваліда, який не є інвалідом та який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України) є негаторним. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення. Така ж позиція викладена в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року № 6-31227св14. Таким чином, відповідач не виконав вимоги чинного законодавства та не повернув автомобіль Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної держаної адміністрації, після смерті інваліда, який був забезпечений вищевказаним транспортним засобом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 328, 391, 1212 ЦК України, п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999, та

Outcome: approved