Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Христинівської ЦРЛ до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину. Просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Христинівської ЦРЛ понесені витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 858,88 грн., зарахувавши їх до бюджету Христинівського району. В обґрунтування позову посилався на такі обставини. Ухвалою Христинівського районного суду від 20.03.2017 р. відносно [PERSON] закрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України у звязку з відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення. Під час судового розгляду справи від представника потерпілого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] у звязку з примиренням винного з потерпілим [PERSON]. У свою чергу обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження. Із отриманими середнього ступеню тяжкості тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] був доставлений до Христинівської ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні із 12.11.2016 р. по 22.11.2016 р. За даний період Христинівською ЦРЛ на його лікування затрачені кошти в сумі 858,88 грн., що підтверджується довідкою № 663 від 28.09.2017 р. З огляду на те, що тілесні ушкодження [PERSON], з якими його було госпіталізовано до центральної районної лікарні, спричинені в результаті скоєння злочину [PERSON], враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку шкода не відшкодована, тому наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі вчиненням кримінального правопорушення. Прокурор Школьна А.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача [PERSON] ЦРЛ [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 ЦПК України, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, ним не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не зявився у судове засідання без поважних причин. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача [PERSON]і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки прокурор Школьна А.В. та представник позивача [PERSON] ЦРЛ [PERSON] не заперечували проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази: копії ухвали Христинівського районного суду від 20.03.2017 р. у справі № 706/5/17, довідки Христинівської ЦРЛ № 663 від 28.09.2017 р. про перебування на стаціонарному лікуванні та вартість лікування [PERSON], калькуляції фактичних витрат Христинівської ЦРЛ на стаціонарне лікування [PERSON], лист Уманської місцевої прокуратури від 28.09.2017 р. на імя головного лікаря Христинівської ЦРЛ, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Христинівського районного суду від 20.03.2017 р. відносно відповідача [PERSON] закрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України у звязку з відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення. Під час судового розгляду справи від представника потерпілого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно відповідача [PERSON] у звязку з примиренням винного з потерпілим [PERSON] У свою чергу обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження. Із отриманими середнього ступеню тяжкості тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] був доставлений до Христинівської ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні із 12.11.2016 по 22.11.2016 р. За даний період Христинівською ЦРЛ на його лікування затрачені кошти в сумі 858,88 грн., що підтверджується довідкою № 663 від 28.09.2017 р. З огляду на те, що тілесні ушкодження [PERSON], з якими його госпіталізовано до центральної районної лікарні, спричинені в результаті скоєння злочину відповідачем [PERSON], враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку шкода не відшкодована, тому наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі вчиненням кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 р. (далі Порядок). Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. За змістом ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Згідно ч. 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Статуту Христинівської центральної районної лікарні лікарня є самостійним господарюючим субєктом із статусом комунального некомерційного підприємства та наділена усіма правами юридичної особи з дня її державної реєстрації. Майно лікарні становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі Лікарні. Майно лікарні, що перебуває у спільній комунальній власності територіальних громад Христинівського району, надається Лікарні безоплатно і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, Лікарня володіє та користується зазначеним майном. Медичні послуги лікарня надає безоплатно за рахунок фінансових ресурсів, що передаються їй згідно з договором про закупівлю медичних послуг за кошти районного бюджету Христинівського району, та інших власних коштів. Витрати понесені медичною установою на лікування потерпілих від злочину та їх непогашення призводять до ненадходження коштів, призначених для здійснення безоплатного лікування громадян, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Водночас, додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України, є обовязковою умовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу побудови демократичної, соціальної, правової держави. Таким чином, дії відповідача [PERSON] порушують не лише матеріальні інтереси держави, а і нематеріальні принципи законності та верховенства права, що закріплені Конституцією України. Згідно з листом Христинівської центральної районної лікарні заходи щодо відшкодування збитків, завданих медичній установі не вживалися. Таким чином, Христинівська центральна районна лікарня неналежним чином виконує покладені на неї обовязки, що зобовязує Уманську місцеву прокуратуру вжити заходів представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи зазначені обставини, з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Христинівської центральної районної лікарні необхідно стягнути понесені витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 858,88 грн., зарахувавши їх на рахунок бюджету Христинівського району. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved