Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 12 березня 2003 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким він продав останньому належні йому на праві власності 20/100 частики квартири [ADDRESS]. 07 листопада 2006 року вказаний договір був розірваний за згодою сторін. При укладенні угоди про розірвання договору купівлі-продажу частки квартири [PERSON] пообіцяв повернути йому документи на квартиру, абонентські книжки, ключі від квартири, погасити наявні борги за спожиті комунальні послуги. Свою обіцянку [PERSON] не виконав: ключі від квартири не повернув, борги не погасив. Крім того, після о користування вказаною кімнатою [PERSON] залив її у непридатному для життя стані, у звязку з чим він був вимушений робити в ній ремонт. Також, він був змушений добиватися вселення до своєї кімнати через суд. Внаслідок таких дій відповідача він поніс матеріальні витрати у загальній сумі 18\~007 гривень. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав душевних страждань, у нього погіршився стан здоровя (загострилася хвороба серця) та він був змушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав. Таким чином своїми протиправними діями відповідачем була завдана йому моральна шкода яку він оцінює у 50\~000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача та його представника, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Як встановлено 12 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частини квартири, за умовами якого [PERSON] продав останньому належну йому 20/100 частини квартири №23, яка розташована у буд. 40 по вул.. Шевченко у м. Хмельницькому. Вказана частка квартири складається з однієї житлової кімнати, площею 10,0 кв.м та приміщень загального користування: кухні, площею 7,8 кв.м, ванної кімнати, площею 3,6 кв.м, туалету площею 1,3 кв.м, коридору, площею 8,8 кв.м, кладової кімнати, площею 3,1 кв.м та балкону, площею 0,8 кв.м Вказаний договір був розірваний на підставі угоди про розірвання договору купівлі-продажу від 07.11.2006 року, який був укладений між сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу (реєстровий номер 6559). Вказані обставини підтверджені матеріалами нотаріальної справи щодо укладення договору вищезазначеного договору купівлі-продажу частки квартири між сторонами. Загальні положення про відшкодування шкоди визначені у параграфі 1 глави 82 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно частин 1 та 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частин 1, 2 ст.23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Отже відповідно до загальних принципів відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є неправомірність дій (вина) особи та причинний зв'язок між неправомірними діями та завданою шкодою. В якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди позивач посилався на те, що останній внаслідок користування кімнатою привів її до непридатного до проживання стану, у звязку з чим він був вимушений був провести в ній відповідний ремонт. В якості підтвердження вказаних обставин позивачем представлено суду договори підряду №1 від 01.03.2009 року та № 2 від 06 жовтня 2009 року, які укладені між [PERSON] (як замовником) та [PERSON] (як підрядником). Відповідно до укладених договорів замовник доручив підряднику виконання ремонтних робіт в кімнаті площею 10 кв.м та в приміщеннях ванної кімнати, кухні та коридору квартири [ADDRESS]. Вартість будівельних робіт становить 10\~000 гривень та 3\~000 гривень, а оплата роботи: 4\~000 гривень та 2126 гривень відповідно. Згідно представлених розписок від 01.03.2009 року та 06 жовтня 2009 року підрядник підтвердив отримання від замовника обумовлену оплату за договором підряду, а представленими актами-приймання передачі виконаних робіт від 10.12.2009 року замовник прийняв виконану роботу підрядника з ремонту кімнат. Разом з цим суд не приймає вказані докази як на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивача, оскільки ним не представлено жодних належних та допустимих доказів того, що після розірвання з відповідачем договору-купівлі продажу частини квартири, [PERSON] була передана належна йому кімната у непридатному для проживання стані. Жодних актів приймання передачі вказаного приміщення, акту огляду кімнати та зафіксованих в ній пошкоджень, після розірвання договору купівлі-продажу частини квартири з відповідачем, позивачем не складалося та суду не представлено. За таких обставин, саме по собі проведення позивачем ремонту у належній йому кімнаті після спливу майже трьох років після розірвання договору купівлі-продажу, а також проведення ремонту у кімнатах загального користування, не може свідчити про те, що такий ремонт був проведений внаслідок пошкодження цих приміщень відповідачем. Доводи позивача про те, що йому не були передані правовстановлюючі документи на належну йому частку квартири, суд не приймає до уваги оскільки згідно наявних матеріалів нотаріальної справи вбачається, що примірник свідоцтва про право власності позивачу був переданий, про що міститься відповідний підпис останнього. Також суд не приймає до уваги й доводи позивача на те, що відповідачем чинилися перешкоди у користуванні належною йому частики квартири, оскільки жодних належних доказів цьому факту останнім суду не представлено. До того ж суд звертає свою увагу на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 22.01.2009 року був задоволений позов [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні квартирою №23 буд.40 по вул. Шевченка у м. Хмельницькому шляхом зобовязання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити останньому перешкоди у користуванні спірним помешканням та зобовязано відповідачів надати [PERSON] ключі від квартири. Вказаним рішенням апеляційного суду встановлений факт перешкоджання у користуванні позивачу спірним помешканням саме іншими співвласниками цієї кватири, а не відповідачем у даній справі. Стосовно вимог позивача про відшкодування витрат, повязаних з оплатою комунальних послуг, за час користування відповідачем жилим приміщенням суд зазначає, що оплата комунальних послуг здійснюється саме власником житла. За таких обставин, витрати на оплату спожитих комунальних послуг за період коли вказане помешкання перебувало у власності [PERSON] повинен нести останній та сплати такі витрати на користь підприємств, які ці послуги надавали. Крім того, суд звертає свою увагу на те, що позивачем не представлено жодного розрахунку понесених ним витрат по сплаті такого боргу, а представлені ним повідомлення про наявність заборгованості за спожиті комунальні послуги судом не приймаються до уваги, оскільки в них не зазначено період виникнення такої заборгованості. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені у справі обставини, а саме що позивачем не представлено, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення відповідачем неправомірних дій стосовно позивача, вимоги останнього у відшкодуванні моральної шкоди також задоволенню не підлягають. При цьому сам по собі факт перебування позивача на обліку та лікуванні в кардіологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні не є доказом спричинення тому моральної шкоди відповідачем та відповідно покладення на останнього обовязку її відшкодування. На підставі викладеного суд приходить до переконання що поданий [PERSON] позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed