Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна, а саме нежитлового приміщення № 40, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський, 15 в м. Дніпрі. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХIV від 23.10.2003 «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальних громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя». Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 (п.1 рішення міської ради). Таким чином, територіальна громада міста набула права власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003. Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства. Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17.02.2004 № 15-КВ було затверджено нову редакцію статусу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради 25.02.2004, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23.10.2003 № 232-10/ ХХIV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29.04.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: проспект Мануйлівський (Воронцова), 15 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 55929812101). Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6636/2012 Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (далі КЖЕП «Лівобережжя») визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого [PERSON], яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський, 15 в м. Дніпрі з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському (Воронцова) 15 в м. Дніпро, загальною площею 160,2 кв.м., оформлених протоколом № 10 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС». На підставі протоколу №10 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському, 15 в м. Дніпро, 22.05.213 між КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №40 по пр. Мануйлівському (Воронцова), 15 в м. Дніпро, загальною площею 160,2 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 636, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 35/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду обєктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого [PERSON] щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №40 в будинку №15 по пр. Мануйлівському в м. Дніпрі та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському (Воронцова) 15 в м. Дніпро, загальною площею 160,2 кв.м., оформлених протоколом №10 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 636 від 22.05.2013 зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим [PERSON] та ТОВ «СОЛЯРИС» з відчуження нежитлового приміщення №40 по Мануйлівському, 15 в м. Дніпрі, загальною площею 160,2 кв.м. З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили. Вказане нерухоме майно ТОВ «СОЛЯРИС» було відчужено на користь ТОВ «РЕГІОНІНВЕСТГРУПП за договором купівлі-продажу № 5154 від 29.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в подальшому спірне нерухоме майно неодноразово відчужувалось на користь третіх осіб. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є відповідач по справі. Враховуючи те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому на думку позивача підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра. У звязку з чим прокурор звернувся до суду та просить витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: проспект Мануйлівський (колишня назва - Воронцова) будинок 15 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 55929812101). У судовому засіданні прокурор та представник Дніпровської міської ради підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог зазначаючи про те, що у прокурора відсутні повноваженнь на здійснення представництва інтересів міської ради, відповідач є добросовісним набувачем, також проведено реконструкцію та поліпшення спірного майна. Крім того посилались на пропус прокурором строку позовної давності Третя особа [PERSON] підтримав пояснення відповідача та заперечував проти задоволення позову. Інші учасники судового процесу до суду не зявились, повідомлені належним чином про слухання справи. Третя особа, ТОВ «РЕГІОНІНВЕСТГРУПП», подала письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки вважала відповідача добросовісним набувачем з огляду на той факт, що спірне майно вибуло з волі власника з його володіння; крім того, просила застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХIV від 23.10.2003 «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальних громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя». Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 (п.1 рішення міської ради). З урахуванням положень ст. 128 ЦК Української РСР, ст. ст. 31, 35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003. Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства. Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17.02.2004 № 15-КВ було затверджено нову редакцію статусу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради 25.02.2004, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23.10.2003 № 232-10/ ХХIV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29.04.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: проспект Мануйлівський, 15 в м. Дніпрі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 55929812101). Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України). Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення У подальшому, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Так, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6636/2012 Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (далі КЖЕП «Лівобережжя») визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого [PERSON], яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський, 15 в м. Дніпрі з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському, 15 в м. Дніпрі, загальною площею 160,2 кв.м., оформлених протоколом № 10 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС». 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради. Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6636/2012 Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (далі КЖЕП «Лівобережжя») визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого [PERSON], яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 40, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський, 15 в м. Дніпрі з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському, 15 в м. Дніпрі, загальною площею 160,2 кв.м., оформлених протоколом № 10 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС». На підставі протоколу №10 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському (Воронцова), 15 в м. Дніпро, 22.05.213 між КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №40 по пр. Мануйлівському, 15 в м. Дніпро, загальною площею 160,2 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 636, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 35/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду обєктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого [PERSON] щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №40 в будинку №15 по пр. Мануйлівському в м. Дніпрі та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 40 по пр. Мануйлівському, 15 в м. Дніпрі, загальною площею 160,2 кв.м., оформлених протоколом №10 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 636 від 22.05.2013 зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим [PERSON] та ТОВ «СОЛЯРИС» з відчуження нежитлового приміщення №40 по Мануйлівському (Воронцова), 15 в м. Дніпро, загальною площею 160,2 кв.м. З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 є такою, що набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане нерухоме майно ТОВ «СОЛЯРИС» було відчужено на користь ТОВ «РЕГІОНІНВЕСТГРУПП за договором купівлі-продажу № 5154 від 29.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] , в подальшому спірне нерухоме майно неодноразово відчужувалось на користь третіх осіб. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду. Власником спірного нерухомого майна є відповідач по справі. Відповідно до положень ст. 321, ч. 1 ст. 319 та ст. 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними. Враховуючи вищевказане, а також те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. З ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як розяснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі №43/440-6/231, від 11.06.2014 у справі №6- 52цс14 та від 08.06.2016 у справі № 6-3089ц15. Враховуючи, що договір купівлі-продажу № 636 від 22.05.2013, за яким ТОВ «СОЛЯРИС» набуло право власності на спірний обєкт нерухомого майна визнано недійсним, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника. Відповідно до ст. 318 ЦК України одним з субєктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду(ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів. Обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів. Обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. При цьому, згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 136 ГК України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідача. як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача та третьої особи, оскільки відповідач є дійсно добросовісним набувачем, проте майно підлягає витребуванню у неї, оскільки вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом, що підтверджено вищенаведеними доказами. Щодо доводів про поліпшення спірного майна, то відповідач не позбавлена права на відшкодування витрат у сумі, на яку збільшилась його вартість згідно ч.4 ст. 390 ЦК України. Також, суд вважає, що прокурор, звертаючись з даним позовом, діяв в межах повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Щодо застосування строку позовної давності, то суд вважає, що вказаний строк прокурором не пропущено, оскільки перебіг позовної давності в даному випадку почався з дня винесення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області 29.08.2016 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 12429,00 грн.

Outcome: approved