Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Косівщинської сільської ради Сумського району, Сумської області про визнання права власності на самочинне будівництво. У позовній заяві позивач вказує, що 26 червня 2001 року рішенням Косівщинської сільської ради Сумського району позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку виділити їй земельну ділянку, площею 0,0030 га, для будівництва індивідуального гаражу, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 5924783800:13:003:0189. У 2003 році позивачем був збудований гараж за вказаною адресою, відповідно до будівельного паспорта, виданий відділом архітектури і будівництва Сумської РДА. Позивач позбавлена можливості здати в експлуатацію побудований нею гараж за вищевказаною адресою, оскільки вищевказане нерухоме майно є самочинним будівництвом, тому підлягає до прийняття в експлуатацію лише після визнання права власності на нього у судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Косівщинськоїх сліьської ради сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області» до суду не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без її участі, з уточненими позовними вимогами погодилась. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2001 року рішенням Косівщинської сільської ради Сумського району позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0030 га, для будівництва індивідуального гаражу, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 5924783800:13:003:0189, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 8). Позивачем був замовлений та в подальшому розроблений відділом архітектури і будівництва Сумської РДА будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, який зареєстрований у книзі реєстрації під № 88 від 16.08.2001 року (а.с. 9-12). Згідно даних технічного паспорта на гараж № б/н в с. Косівщина Сумського району Сумської області, вказано, що гараж А-1 з підвалом п/д, рік спорудження 2003, бетон, загальною площею 43,0 кв.м. (а.с. 13-14). Зі змісту роз`яснень від 24.05.2019 за № 40-1018/1127-19, наданих позивачу управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, самовільний гараж з погребом, що знаходиться на земельній ділянці [NUMBER] , ГБК житлової зони птахофабрики в с. Косівщина , Сумського району, Сумської області підлягає прийняттю в експлуатацію лише після визнання права власності на нього у судовому порядку (а.с. 16). Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворенене рухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК)та землекористувачі(стаття95ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. У пункті 12 зазначеної вище Постанови також передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову [PERSON] ..

Outcome: approved