Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03.12.2021 у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець м. Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено. Визнано виконавчий напис за №7672 від 15.04.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості у розмірі 11 320 (одинадцять тисяч триста двадцять) гривень 83 копійки, таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд ухвалив відкласти вирішення питання про судові витрати, призначив судове засідання на 15:00 год. 09.12.2021. 08.12.2021 на електронну пошту суду надійшла заява представника позивача - адвоката Циб С.В. щодо понесених судових витрат. У такій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1 650 грн. На підтвердження понесення витрат подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також посилався на наявні у справі копії договору 10/07-20 про надання правничої (правової) допомоги від 20.07.2020, додаткову угоду №2 до договору від 20.07.2020 01/07-20 від 01.03.2021, акт виконаних робіт до додаткової угоди №2 до договору від 20.07.2020 01/07-20 від 09.03.2021 та копію квитанції про сплату 1 650 грн. у якості оплати позивачем послуг адвоката. Від відповідача не надходило заяв чи клопотань. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною. У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до договору 01/07-20 про надання правничої (правової) допомоги від 20.07.2020, додаткової угоди №2 до договору від 20.07.2020 01/07-20 від 01.03.2021, акту виконаних робіт до додаткової угоди №2 до договору від 20.07.2020 01/07-20 від 09.03.2021, копії квитанції № RC_GM09C55Q4W5RBMCY7CBC0 від 10.03.2021, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved