Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] 03.10.2018 року звернувся у суд із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 30.11.1989 року та зареєстрованого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 20.12.1989 року за реєстровим № 144, - [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді від 04.10.2018 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження із визначенням дати судового засідання. Розгляд справи відбувся 16.11.2018 року, з участю заявника та його представника. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON], якому за життя на праві власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS]. Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок, виданому виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 30.11.1989 року та зареєстрованому Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 20.12.1989 року за реєстровим № 144, допущена помилка у прізвищі батька, зокрема замість прізвища «[PERSON]» зазначено прізвище «[PERSON]», що не відповідає дійсності. На даний час заявник є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків після смерті батька на вищевказане домоволодіння, оскільки на його користь батьком складений заповіт. Однак, заявник не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька, так як у правовстановлюючому документі на житловий будинок, котрий належав батькові на праві власності, допущено помилку. За таких обставин заявник за захистом своїх спадкових прав був змушений звертатися до суду. Заявник та його належно уповноважений представник - адвокат [PERSON] у судове засідання з'явилися, вимоги заяви підтримали повністю, просили таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені. Заінтересована особа Сколівська районна державна адміністрація Львівської області явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак подала суду заяву вх. № 5559 від 16.11.2018 року, в якій просила проводити розгляд справи без участі такого представника, а при вирішенні заяви поклалася на розсуд суду. Заінтересована особа Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак подала суду заяву вх. № 5035 від 17.10.2018 року, в якій просила проводити розгляд справи без участі такого представника, а при вирішенні заяви поклалася на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника та його представника, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.11.2015 року Задільською сільською радою Сколівського району Львівської області. У свою чергу, родинний зв'язок між заявником та померлим [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження заявника серія [NUMBER], виданого 16.05.1968 року Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області. За життя батькові заявника на праві власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS], де він і проживав до дня смерті. Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок, виданому виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 30.11.1989 року та зареєстрованому Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 20.12.1989 року за реєстровим № 144, прізвище власника зазначено «[PERSON]» замість прізвища «[PERSON]». Суду заявником надана копія паспорта його нині покійного батька, копію довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера, а також копію свідоцтва про його народження та копію свідоцтва про його смерть, де прізвище батька заявника значиться як «[PERSON]». Відтак, у згаданому вище правовстановлюючому документі на об'єкт нерухомого майна допущена помилка у прізвищі власника, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». В силу п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як роз'яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Судом беззаперечно встановлено, що організація, котра свого часу видала правовстановлюючий документ [PERSON] на належний йому житловий будинок у [ADDRESS], немає можливості внести до нього відповідні виправлення у прізвищі власника. Крім того, як уже йшлося вище, [PERSON] [INFO] помер. У свою чергу, заявник є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків після смерті свого батька за заповітом віж 15.02.2010 року, складеним [PERSON] та посвідченим посадовою особою виконавчого комітету Задільської сільської ради Сколівського району Львівської області. Заявник не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька, так як у вищевказаному правовстановлюючому документі, допущено помилку. Відтак, факт належності особі правовстановлюючого документа може бути встановлений у порядку окремого провадження. У цей-же час, згідно роз'ясненнями, котрі містяться у пункті 18 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання. В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. За таких обставин, виходячи з інтересів особищодо захисту її спадкових прав, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт належності свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 30.11.1989 року та зареєстрованого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 20.12.989 року за реєстровим № 144, - [PERSON], який помер [INFO], а ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків заявника, зокрема буде служити підставою для реалізації заявником свого права на спадщинупісля смерті свого батька [PERSON] у спосіб, встановлений законом.

Outcome: approved