Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є співвласником житлового приміщення за адресою [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на праві приватної спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу. В даний час у належній їй квартирі зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується довідкою з місця проживання, але у вказаній квартирі останній не проживає з 2013 року. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації, шляхом оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа: представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 22.07.2005 року квартира, у будинку готельного типу за адресою : [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку від 30.09.2016 року у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно Акту про відсутність за місцем реєстрації від 30.06.2016 року встановлено, що [PERSON] не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] з 2013 року. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд захищає право позивача як власника у спосіб, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй реалізовувати свої права власника і порушує її законне право на володіння та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved