Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову позивач вказує, [INFO] помер його рідний брат [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] побудував власними силами та за рахунок особистих коштів на відведеній йому земельній ділянці, однак за життя не отримав належних правовстановлюючих документів на дане майно. 24 листопада 2020 року [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, на випадок своєї смерті та склав заповіт, яким все заповів позивачу [PERSON] . Зазначає, що він спадщину після смерті брата вчасно прийняв, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Вказує на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Особи, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, при спадкуванні за заповітом, після смерті [PERSON] відсутні. Щодо відсутності правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] зазначає, що згідно витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 241/14 від 18.06.1991 року «Про відведення земельної ділянок під індивідуальне будівництво та надання дозволу на будівництво нових будинків на місці старих, проведення добудови жилих будинків окремим громадянам» вирішено відвести земельну ділянку розміром 0,10 га [PERSON] .\~ Актом від 24 вересня 1991 року відведена земельна ділянка розміром 0,06 га яка знаходиться в [ADDRESS] , під будівництво житлового будинку [PERSON] . Зазначає, що згідно довідки № 1308 від 28.05.2021 року, виданої Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації вбачається, що після обстеження на місці 25 травня 2021 року житловий будинок в [ADDRESS] , дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. «А», загальною площею 39,9 кв.м., в тому числі житловою площею 16,9 кв.м.; вбиральня літ. «Б», та вартість даного будинковолодіння складає 178 575 грн. Також вказано, що вищенаведені приміщення побудовані до 05.08.1992 року. 25.08.2021 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію на житловий будинок, в [ADDRESS] . Вказує на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті рідного брата, належним чином прийняв спадщину, право власності на будинковолодіння належало його покійному брату, будинок не є самочинним будівництвом, з метою надання можливості реалізації\~ своїх спадкових прав, просить визнати за ним право власності на належне спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. та вбиральні літ. «Б», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] в м.Чернівці, Чернівецької області, актовий запис про смерть № 2871. В судове засідання позивач не з`явився подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі відсутності представника відповідача щодо заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву про те, що інтереси міської ради не зачіпаються, тому просять розглянути справи за їх відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, вирішення справи по суті залишають на розсуд суду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] , про що 11 грудня 2020 року Чернівецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) було видано свідоцтва про смерть [NUMBER] та складено відповідний актовий запис № 2871. Згідно довідки № 22д/2718 від 19.04.2021 року виданої відділом ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці [PERSON] був зареєстрований з 23.06.1987 року по день своєї смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] побудував власними силами та за рахунок особистих коштів на відведеній йому земельній ділянці, однак за життя не отримав належних правовстановлюючих документів на дане майно. 24 листопада 2020 року [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, на випадок своєї смерті та склав заповіт про те, що все його майно, де б воно не було та з чого б воно не склалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу М.Д., м.Чернівці та зареєстровано в реєстрі за № 1457. Судом встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після смерті брата [PERSON] вчасно прийняв, шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Другої Чернівецької державної нотаріальної контори за якою була заведена спадкова справа № 56. Проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за спадкодавцем, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 червня 2021 року. Встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] . Особи, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, при спадкуванні за заповітом, після смерті [PERSON] відсутні.\~ Факт родинних відносин, [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ) та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00030297012, в яких зазначені спільні батьки братів: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю у нього документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, таке право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Щодо відсутності правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] судом встановлено, що згідно витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 241/14 від 18.06.1991 року «Про відведення земельної ділянок під індивідуальне будівництво та надання дозволу на будівництво нових будинків на місці старих, проведення добудови жилих будинків окремим громадянам» вирішено відвести земельну ділянку розміром 0,10 га [PERSON] (водію Чернівецького автотранспортного підприємства 17755, по вул. Карпатській, 13. Актом від 24 вересня 1991 року підписанного представником Управління головного архітектора міста підтверджено факт відведення земельної ділянки розміром 0,06 га яка знаходиться в [ADDRESS] , під будівництво житлового будинку [PERSON] . Згідно довідки № 1308 від 28.05.2021 року, виданої Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації вбачається, що після обстеження на місці 25 травня 2021 року та проведення комплексу робіт, встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] , дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. «А», загальною площею 39,9 кв.м., в тому числі житловою площею 16,9 кв.м.; вбиральня літ. «Б», та вартість даного будинковолодіння складає 178 575 грн. Також вказано, що вищенаведені приміщення побудовані до 05.08.1992 року. 25.08.2021 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію на житловий будинок, в [ADDRESS] . У Постанові Верховного Суду від №557/1209/16-ц від 10 жовтня 2018 року зазначено, що «до 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.92 №449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, суд визнає технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//!8/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005№19-32/319). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема одним із них є визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Така позиція висловлена в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2043 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз`яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved