Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], з посиланням на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 9 серпня 1997 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У неї з відповідачем різні погляди на життя, та ставлення до сімї, відповідач не дбає про сімю та зневажає її як дружину. В березні 2018 року відповідач залишив сімю, вони припинили шлюбні стосунки та більше їх не поновлювали. Позивач просить розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~ Позивач до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, додатково вказала, що з відповідачем вони більше року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з нею, судові витрати бере на себе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Погребешна» (а.с. 19). Відповідач до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у його відсутність, додатково вказав, що з позивачем вони більше року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем (а.с. 20). Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши письмову заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 9 серпня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до позовної заяви та письмових заяв сторін, вони більше року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Вказані обставини підтверджуються: письмовими заявами сторін (а. с. 19, 20), свідоцтвом про шлюб (а.с. 6), копіями свідоцтв про народження дитини (а.с. 7), довідкою Ставищенської селищної ради від 16 січня 2019 року № 207/6 (а.с. 8). Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та встановлені в судовому засіданні, ту обставину, що позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, зазначила, що вони з позивачем більше року шлюбних стосунків не підтримують, відповідач позовні вимоги визнає, про що подав відповідну заяву до суду, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що її спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

Outcome: approved