Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України, в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» звернувся із позовом до суду про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 26.09.2018 року [PERSON] внаслідок порушення ПДР України вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пассажир автомобіля яким він керував [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Шкоду матеріального характеру потерпілому відшкодовано, кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, але витрати матеріального характеру в сумі 15 776,79 гривень, понесені КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, залишились невідшкодовані та добровільно відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 23.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання прокурор Тарасенко А.С. не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити і щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказах та постановити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що встановлено, що 26.09.2018 року, близько 06 год. 30 хв., водій [PERSON] , керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер держави Польща [NUMBER] , рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год., на авто дорозі «Обухів-Українка», по вулиці Промисловій в м. Українка Обухівського району Київської області, в напрямку до центру міста Українка, із пасажиром [PERSON] , будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість та недбалість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, порушуючи вимоги пунктів 1.5, 2.3.6.), 2.3.д), 12.1, 12.4, 1.10 термін «узбіччя» Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] , отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, а висновком експерта № 129 від 23.01.2019 року встановлено, що у [PERSON] , згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 6-9 ребер справа, правобічного пневмотораксу, підшкірної емфіземи справа, перелому лівої ліктьової кістки, післятравматичного невриту ліктьового нерва. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. За вказаним фактом 26.09.2018 року було розпочато кримінальне провадження № 12018110230000971 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Судом встановлено також, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] із по 19.10.2018 року (24 ліжко-дні) перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», що підтверджується довідкою № 382 від 07.03.2019 року. Згідно наданого суду розрахунку КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», сукупна вартість лікування [PERSON] склала 15 776,79 грн. Відповідно до висновку експерта № 129 від 23.01.2019 року, отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненим [PERSON] злочином. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.03.2019 року кримінальне провадження № 12018110230000971 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за обвинуваченням [PERSON] закрито, обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, однак, наведені підстави закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не є з реабілітуючих його підстав та разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК України встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 за № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно з п. 3 цієї постанови витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину [PERSON] в сумі 15776, 79 грн. до цього часу відповідачем в добровільному порядку лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку, то позовні вимоги є доведеними, а позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь держави.

Outcome: approved