Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Запорізький міський центр зайнятостізвернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши що 30.08.2018р. до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON] Наказом Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя від 30.08.2018р. № НТ180830 з 30.08.2018р. відповідачу був наданий статус безробітного, 30.08.2018р. наказом №НТ180830 йому було встановлено виплату допомоги по безробіттю з 30.08.2018р. по 13.07.2019р., як застрахованій особі залежно від страхового стажу.19.11.2018р. до Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною служби зайнятості України та Пенсійним фондом України.19.11.2018р. за результатами розслідування страхового випадку фахівців Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості складено Акт № б\\н розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, згідно якого [PERSON] приховав відомості про те, що він зареєстрований як фізична особа підприємець з 01.09.1999р., тобто відносився до категорії зайнятого населення.Наказом від 19.11.2018р. № НТ181119 відповідачу було припинено виплату допомогу по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з встановленням факту подання собою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Протягом періоду перебування на обліку з 30.08.2018 по 29.10.2018, як [PERSON] отримав допомогу по безробіттю у сумі 14672,81грн. та за попередній період перебування на обліку з 09.02.2018 по 22.03.2018 у сумі 10036,08, загальна сума заборгованості складає 24708,89грн.Оскільки, безробітний [PERSON] своєчасно не повідомив центр зайнятості що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, він зобов`язаний відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю. 21.01.2019р. Запорізьким міським центром зайнятості прийнято наказ № 48-0 від 21.01.2019р. «Про відшкодування матеріального забезпечення». 21.01.2019р. відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірноїотриманої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89грн., в добровільному порядку у 15 денний строк з моменту отримання листа. Відповідачем лист не отримано, та повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання.Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено.Просить суд стягнути з [PERSON] кошти що були виплачені як допомогапо безробіттю за період з 30.08.2018 по 29.10.2018 у розмірі 14672,81 грн. та за період з 09.02.2018 по 22.03.2018 у розмірі 10036,08 грн., а у загальній сумі 24708,89 грн. Ухвалою від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 30.08.2018 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку №085918083000007 на [PERSON] 02.02.2018 року, 30.09.2018 року, [PERSON] надав до Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя заяви про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до персональної картки № [NUMBER] , витягу з наказів, наказом від 08.02.2018 року № НТ180208, [PERSON] надано статус безробітного, наказом від 09.02.2018 року №НТ 180209, призначено допомогу по безробіттю, наказом від 23.03.2018 року № НТ180323, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю, наказом від 23.03.2018 року № НТ180323, [PERSON] припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з його заявою. Наказом від 30.08.2018 року № НТ180830, [PERSON] поновлено статус безробітного, та розпочато(поновлено)виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 19.11.2018 року, на підставі довідки ПОУ(ЄДРС), встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку у Правобережному відділі сприяння зайнятості ЗРЦЗ, як безробітний, являється приватним підприємцем. Факт реєстрації [PERSON] з 03.09.1999 року по 27.11.2018 року, як ФОП, встановлено даними детальної інформації про фізичну особу Департаменту реєстраційних послух Запорізької міської ради(електронний вигляд), а також описом документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності» від 27.11.2018 року. Наказом від 19.11.2018 року № НТ181119, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю, припинено реєстрацію безробітного. Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 21.01.2019 року № 48-О, юридичному відділу наказано вжити заходів по відшкодуванню [PERSON] коштів виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89 грн. Відповідно довідки від 12.03.2019 року, [PERSON] нараховано та перераховано до банку допомогу по безробіттю за період з 30.08.2018 року по 29.10.2018 року у розмірі 14672,81 грн., та за період з 09.02.2018 року по 22.03.2018 року у розмірі 10036,08 грн., а у загальній сумі 24708,89 грн. 21.01.2019 року, [PERSON] направлено претензію з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89 грн., у 15- денний строк з моменту отримання повідомлення. Статтею 1,2 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Матеріали справи не містять доказів щодо припинення підприємницької діяльності відповідача у період статусу безробітного. Доказів, що відповідачем вживались заходи спрямовані на припинення підприємницької діяльності матеріали справи не містять. Доказів щодо неотримання сум допомоги відповідачем, суду не надано; розрахунок міського центру зайнятості, не спростовано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку щодо існування правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та обставини справи підтверджені достовірними та допустимими засобами доказування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved