Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа: Міжрайонне управління у Токмацькому районі та м. Токмака Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій 03 червня 2016 року [PERSON] Державного акту серії ЗП 700002089, виданого 24 квітня 2000 року на підставі рішення № 20 від 29.12.1999 року Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області та визнати за [PERSON], [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 03 червня 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 0,52 гектари, загальна нормативно грошова оцінка 44509 грн. 57 коп., цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області і належала померлій, згідно до Державного акту серії ЗП 700002089, виданого 24 квітня 2000 року на підставі рішення № 20 від 29.12.1999 року YI сесії ХХІІІ скликання Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. В обґрунтування зазначає, що 03 червня 2016 року померла бабуся позивача [PERSON], а 04 грудня 2012 року помер батько позивача, [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Після смерті [PERSON]Л позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до Токмацької районної державної нотаріальної контори 23.11.2016 року. До складу спадкової маси входить земельна ділянка, розміром 0,52 гектари для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позивач своєчасно звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте йому було відмовлено в цьому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що нотаріусом було виявлено розбіжності у документах, а саме: в свідоцтві про смерть її по батькові [PERSON], тоді як в Державному акті зазначено [PERSON]. Таким чином, з метою можливості подальшої реалізації права на спадщину та отримання свідоцтва права на спадщину за законом, заявник просить встановити факт належності Державного акту серії ЗП 700002089, померлій 03.06.2016 року [PERSON] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 03 червня 2016 року, на земельну ділянку площею 0,52 гектари, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області і належала померлій згідно до Державного акту серії ЗП 700002089, виданого 24 квітня 2000 року на підставі рішення Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 20 від 29.12.1999 року. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача позовну заяву підтримала в повному обсязі. Представник Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник Міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України одним з видів фактів, що мають юридичне значення та які може встановити суд є встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 299326 від 28.12.1985 року, актовий запис № 12, а матірю [PERSON] в свою чергу є [PERSON] Лукінічна, згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЖС № 370876 від 16 грудня 1980 року, актовий запис № 47. 03 червня 2016 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 358547 від 06 червня 2016 року, актовий запис № 157, а 04 грудня 2012 року помер батько заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 243191 від 05 грудня 2012 року, актовий запис № 11. Імя, по батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть вказано як «Луківна». Відповідно до Державного акту серії ЗП 700002089, виданого 24 квітня 2000 року на підставі рішення скликання Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 20 від 29.12.1999 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,52 гектари в межах згідно з планом, землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Імя, по батькові спадкодавця в Державному акті серії ЗП 700002089 вказано як «Лукянівна». В той же час, в свідоцтві про смерть серії І-ЖС № 358547 по батькові [PERSON] зазначено як «Луківна». Позивач своєчасно звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте йому було відмовлено в цьому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 173/02-31 від 20 лютого 2017 року, у звязку з тим, що нотаріусом було виявлено розбіжності у документах, а саме: в свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавця «Луківна», тоді як в Державному акті на право власності на землю зазначено «Лукянівна». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однієї і тією ж особою. Таким чином суд вважає, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в суді, такий факт має юридичні наслідки, тому заява підлягає задоволенню. З приводу позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,52 гектари, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» видають свідоцтва про право на спадщину. Згідно з п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок) Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Отже, діючим законодавством визначено порядок отримання свідоцтва про право на спадщину та відповідний орган, який забезпечує видачу свідоцтв. Як зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2017 року № 173/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з не відповідностями у правовстановлюючих документах, а саме, в державному акті серії ЗП 700002089 вказано по батькові спадкодавця як «Лукянівна», а в свідоцтві про смерть серії І-ЖС № 358547 по батькові [PERSON] зазначено як «Луківна». Інших перешкод для видачі свідоцтва про право спадщину нотаріусом не встановлено. За загальним правилом суд не вправі перебирати на себе повноваження інших органів. За наявності підстав для вчинення тієї чи іншої дії суд не вправі втручатися в діяльність нотаріусів за умови відсутності спірних правовідносин. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку відсутні. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: partial