Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 27 серпня 2013 року померла мати позивача та дружина відповідача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 5,3873 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 027059, виданим на імя [PERSON] 23 грудня 2004 року, а також земельної частки (паю) розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068231, виданого на імя [PERSON] 03 січня 1997 року. Заповітом від 15 січня 2008 року [PERSON] усе своє майно, у тому числі і вищевказану земельну ділянку, після своєї смерті заповідає позивачу. Відповідач є батьком позивачу, має право на обовязкову частку у спадщині, однак від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, про що вчинив нотаріально посвідчену заяву. Позивач фактично прийняв спадщину, так як у встановлені законом строки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Однак, на даний час відсутній правовстановлюючий документ у вигляді вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068231, у звязку з чим у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за заповітом. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року померла мати позивача та дружина відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 358581. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 075522 та свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 168464. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 5,3873 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 027059, виданим на імя [PERSON] 23 грудня 2004 року, а також земельної частки (паю) розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» с. Вівчарове Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068231, виданого на імя [PERSON] 03 січня 1997 року. Заповітом від 15 січня 2008 року [PERSON] усе своє майно, у тому числі і вищевказану земельну ділянку, після своєї смерті заповідає [PERSON]. Відповідач є батьком позивачу, має право на обовязкову частку у спадщині, однак від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, про що вчинив нотаріально посвідчену заяву. Позивач фактично прийняв спадщину, так як у встановлені законом строки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Однак, на даний час відсутній правовстановлюючий документ у вигляді вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068231, у звязку з чим у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлої за заповітом, оскільки відповідач від прийняття обовязкової частки у спадщині відмовився на користь позивача, так як останній за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223, 1268, 1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved