Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

За змістом заявлених згідно позову [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» й остаточно сформульованих позовних вимог позивач просить суд визнати недійсними й скасувати записи в його трудовій книжці, вчинені посадовими особами відповідача за номерами: 1). № 24 через відсутність наведення підстав для такого запису; 2). № 25 внаслідок приведення не існуючого рішення суду та перекрученого зазначення відомостей про його посаду; 3). № 26 з-за не визнання позивачем обставин звільнення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що з 29 квітня 2010 року по 04 січня 2011 року за трудовим договором він працював на посаді водія-експедитора в приватному акціонерному товаристві «Новгород-Сіверський сирзавод». 04 січня 2011 року він був звільнений з посади за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року позивача поновлено на роботі з 05 січня 2011 року. 13 травня 2011 року керівництво відповідача пропонувало позивачеві звільнитися із займаної посади за власним бажанням, на що позивач відмовився. З 13 травня 2011 року по 13 червня 2011 року [PERSON] було призначено на посаду охоронця. 16 червня 2011 року позивач знову був звільнений із обійманої посади за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 1; 7-11). Приватним акціонерним товариством «Новгород-Сіверський сирзавод» як відповідачем на згаданий позов позивача [PERSON] подавався до суду відзив, в якому відповідач зазначає, що, на його переконання, вимоги позивача задоволенню бути не можуть, оскільки діяння посадових осіб відповідача щодо позивача є правильними. Щодо запису у трудовій книжці позивача під № 25, то відповідач констатує, що відповідальною особою була помилково зазначена дата рішення суду від 13 травня 2011 року і помилка не була своєчасно виправлена (а.с. 39-40). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що із записом в його трудовій книжці під номером 24 він не згоден, адже цей запис говорить про те, що запис під номером 23 (про його звільнення з роботи) слід вважати не дійсним. Втім, чому саме запис під номером 23 необхідно вважати не дійсним в графі щодо підстав унесення в трудову книжку відомостей запису № 24 нічого не зазначено. Також в записі № 25 в його трудовій книжці наведено не правильні дані про рішення суду й зазначені відомості про посаду водія автотранспортного засобу, хоча за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року він поновлений на роботі на посаді водія-експедитора приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод». У той же час він не згоден із записом в його трудовій книжці за порядковим номером 26, бо цей запис ґрунтується на даних наказу відповідача № 161 від 16 червня 2011 року. Проте, докази нечинності наведеного наказу № 161 від 16.06.2011 він надати суду не може. Разом з тим, він хоче зауважити, що він з`являвся у відповідача в перервах у судових засіданнях з метою вжиття заходів для врегулювання спору, але його вимоги посадовими особами відповідача ігноруються. Представник відповідача,\~адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, у судовому засіданні не позов не визнав повністю та пояснив, що, на його думку, у справі відсутні підстави для задоволення позову, позаяк позивач до відповідача із належним зверненням щодо записів в його трудовій книжці не звертався. Проте, стороною відповідача убачаються ознаки неправильності наведення дати рішення суду в трудовій книжці позивача, але низка вимог позивача із цього приводу при відсутності його розбірливого звернення є неприйнятною. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних обставин. У справі з`ясовано, що в трудовій книжці позивача серії [NUMBER] , яка була оглянута судом у судовому засіданні (копія на а.с. 2), дійсно для вчинення запису під порядковим номером 24 в графі № 4 «на підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» не наведено аніякі відомості про правові підстави для вчинення запису щодо роботи позивача «запис під номером № 23 від 04.01.2011р. вважати недійсним». Крім цього, запис під порядковим номером 25 «поновити на посаді водія автотранспортного засобу за рішенням суду від 13.05.2011р.» містить описку в даті ухвалення судового рішення, а найменування посади позивача «водій автотранспортного засобу», на якій він поновлений на роботі, не співпадає з текстом резолютивної частини рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року у справі № 22ц-1210/2011 (копія на а.с. 17-18), за яким посада позивача, на якій він поновлений на роботі, поіменована судом як «водій-експедитор». Отже, вимоги позивача у частині анормальності відомостей записів в його трудовій книжці під порядковими номерами 24 та 25 загалом є слушними. Згідно приписів ч. ч. 1, 4-5 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктами 2.6, 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами і доповненнями), обумовлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. З огляду на викладене, суд не може ані скасувати ані визнати недійсними неправильні чи неточні записи відомостей про роботу працівника в його трудовій книжці, адже це передусім є прерогативою власника або уповноваженого ним органу. Втім, оскільки між позивачем та відповідачем до цього часу існує не врегульований спір щодо записів у трудовій книжці позивача під порядковими номерами 24 та 25, суд переконаний у необхідності часткового задоволення позовних вимог [PERSON] із приводу цих записів із покладенням на відповідача обов`язку внести у відповідності до приписів вказаної вище Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників виправлення у трудовій книжці на ім`я позивача, зокрема, у записи за порядковими номерами [NUMBER] та 25\~у частині точного зазначення чисел, підстав внесення запису (документа, його дати та номера), тотожного найменування посади позивача як працівника, з урахуванням відомостей резолютивної частини рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року у справі № 22ц-1210/2011. Воднораз, суд не убачає правових основ для задоволення позовних вимог позивача щодо запису в його трудовій книжці під порядковим номером 26 «звільнено за систематичне не виконання обов`язків, покладеного на нього внутрішнього розпорядку та посадової інструкції, п. 3 ст. 40 КЗпП України», оскільки позивачем не надано суду доказів нечинності наказу відповідача № 161 від 16.06.2011, зазначеного в якості підстави для унесення такого запису, а, як вже зазначалося вище, виправлені відомості про роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п. 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами і доповненнями)). Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд відкидає зазначені вище аргументи сторони відповідача у частині не згоди із позовом, адже відповідачем не надано суду доказів на спростування тверджень позивача у судовому засіданні щодо його безрезультатного звернення до відповідача з метою врегулювання спору, а також даних чи доказів, які б вказували на проведену належну роботу для того, щоб безсторонньо розібратися у доводах позивача із приводу допущених з боку відповідача прорахунків при вчиненні записів під порядковими номерами 24 та 25 в трудовій книжці позивача. Оскільки позов підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд переконаний у необхідності стягнення з відповідача судового збору на користь держави.

Outcome: partial