Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON] у Комунальному закладі «Третя міська клінічна лікарня м. Полтави» в сумі 5297,25 грн., а також на користь фінансового управління [PERSON] районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON] у [PERSON] центральній районній лікарні імені [PERSON] в сумі 476,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2015 [PERSON] скоєно кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілим від якого є неповнолітній [PERSON], який перебував на лікуванні, у звязку із завданими кримінальним правопорушенням тілесними ушкодженнями, у [PERSON] центральній районній лікарні імені [PERSON] в період з 18.07.2015 по 21.07.2015 (3 ліжко-дні), а також у Комунальному закладі «Третя міська клінічна лікарня м. Полтави» в період з 21.07.2015 по 11.08.2015 (21 ліжко-день) та в період з 07.12.2015 по 15.12.2015 (8 ліжко-днів). Витрати на стаціонарне лікування потерпілого позивач просить суд стягнути з відповідача. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено,\~що вироком\~Київського районного\~суду м.\~Полтави від\~23.05.2017,\~який залишений\~у силі\~ ухвалою\~Апеляційного суду\~Полтавської області\~від \~16.01.2018\~(а.с.\~16-18),\~[PERSON]\~визнано винним\~у скоєнні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України,\~яке полягало\~у тому,\~що 18\~липня 2015\~року близько\~21-35\~год.,\~перебуваючи у\~стані алкогольного\~спяніння,\~керуючи автомобілем\~[NUMBER],\~рухаючись по\~вулиці Полтавський\~шлях в\~м.\~Карлівка,поблизу господарства №142 , в напрямку м. Полтава, поруч з будинком №142, при зустрічному розїзді з мотоциклом [NUMBER], яким керував неповнолітній [PERSON], не впорався з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, порушивши вимоги пункту 10.1 ПДР України, допустив зіткнення з таким, внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості (а.с. 13-15). [PERSON]\~центральної районної\~лікарні імені\~[PERSON] від\~13.02.2018\~вих.№177\~свідчить,\~щов період з 18.07.2015 по 21.07.2015 у них на стаціонарному лікуванні перебував [PERSON], на лікування якого витрачено 476,79 грн. (а.с. 19); згідно листа Комунального закладу «Третя міська клінічна лікарня м. Полтави» вих.№224/01.5 від 13.02.2018, в період з 21.07.2015 по 11.08.2015, а також в період з 07.12.2015 по 15.12.2015 у них на стаціонарному лікуванні перебував [PERSON], на лікування якого в загальному витрачено 5297,25 грн. (а.с. 41). Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину; частиною 3 даної статті передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи вищезазначене, суд вбачає підстави для стягнення із відповідача на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування у Комунальному закладі «Третя міська клінічна лікарня м. Полтави» потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON], в сумі 5297,25 грн., а також на користь фінансового управління [PERSON] районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - неповнолітнього [PERSON] у [PERSON] центральній районній лікарні імені [PERSON] в сумі 476,79 грн. У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~61\~Конституції України,\~ст.\~1206\~ ЦК\~України,\~

Outcome: approved