Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3.216 га. розташованої на території Дмитрівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя мати заповіту не залишила, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки є доньками померлої. Крім них спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON], яка також є донькою померлої, проте яка спадщину не прийняла, так як до нотаріуса не зверталася, і відмовляється від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки за законом після смерті матері, однак нотаріусом постановою від 06.10.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер. Вказують, що земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 72-р від 11.03.2002 року і відповідно на підтвердження права власності їй було видано 18.03.2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029641. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання матір'ю позивачів Державного акту на земельну ділянку. Зазначають, що на даний час внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки вже померла, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Позивачі вказують, що від спадщини у вигляді земельної ділянки не відмовлялися, фактично її прийняли, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можуть оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власників, а тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], в судове засідання надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3.216 га. розташованої на території Дмитрівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], копією свідоцтва про народження [NUMBER], копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], копією свідоцтва про народження [NUMBER], копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029641 від 18.03.2002 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки є доньками померлої. Крім них спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON], яка також є донькою померлої, що підтверджується копією її свідоцтва про народження [NUMBER], копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Проте [PERSON] спадщину не прийняла, так як із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталася і відмовляється від її прийняття. Даний факт [PERSON] та відповідачем по справі не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки за законом після смерті матері, однак нотаріусом постановою від 06.10.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2014 року. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 123 від 14.07.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 72-р від 11.03.2002 року і відповідно на підтвердження права власності їй було видано 18.03.2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029641. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки вже померла, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, [PERSON] була належним власником цієї земельної ділянки, і її право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, а отже, є предметом спадкування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved