Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до територіальної громади [PERSON] сільської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 06.04.2012 року померла [PERSON], яка була зареєстрована разом з позивачами в с.Ціпки Гадяцького району. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді домолодіння по вул.Шевченка, 40 в с.Ціпки та земельна ділянка площею 0,60 га, що належала [PERSON], правоустановчі документи на які втрачені. Згідно заповіту, все майно [PERSON] заповіла [PERSON] Згідно довідки [PERSON] сільської ради вказане домоволодіння відносилося до типу колгоспного двору і належало позивачам та [PERSON]П в рівних частинах. В шестимісячний термін [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, йому було відмовлено. Тому, позивачі були змушені звернутися до суду. У судове засідання позивачі не зявилися, надали до суду заяви, в яких просять суд розглянути справу без їхньої участі. Також зазначають, що позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що проти позовних вимог позивача не заперечує, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву, в якій просять розглядати справу без участі їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності\~не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи,\~приходить до висновку, що позов є обґрунтованих та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 06.03.2017 року № 02-46/121 будинковолодіння в с. Ціпки Гадяцького району Полтавської області по вул. Шевченка, 40 згідно погосподарської книги № 4 особовий рахунок № 343 станом на 01.07.1990 року відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Земельна ділянка 0,43 га приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по вул. Шевченка, 40 в с.Ціпки станом на 01.07.1990 року належало [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/3 кожному. Судом встановлено, що 06.04.2012 року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 06.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 212276. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 15.03.2017 року № 02-46/137 [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на 06.04.2012 року за адресою с. Ціпки по вул. Шевченка,40 Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] за даною адресою були зареєстровані [PERSON] , [INFO] син та [PERSON], [INFO] - невістка. Інших зареєстрованих станом на 06.04.2012 року за даною адресою не значилося. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 14.03.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все майно заповіла [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем Ціпківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 32. Цей заповіт станом на 11.10.2012 року не змінено і не відмінено, про що свідчить копія заповіту. Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 155 від 17.05.2017 р., після померлої 06.04.2012 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. 14.11.2012 року на його імя видавалось свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], що померла 06.04.2012 року. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Таким чином, оскільки 1/3 частина зазначеного домоволодіння входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], що належало їй на праві приватної власності, як члену колгоспного двору, враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] набув права власності на 1/3 вищевказаного домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту від 03.03.2017 р. який було виготовлено ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» за замовленням [PERSON] садибний (індивідуальний) житловий будинок № 40 вул. Шевченка, с. Ціпки складається з житлового будинку загальною площею 61,6 кв. м., житловою площею 31,9 кв. м., позначений в технічному паспорті літерою А-1,а, сараю Б,б, сараю з погребом В, літньої кухні Г, г, огорожі - №1, 1/2 колодязя - № 2. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2017 року [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 06.04.2012 року, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Відповідно до довідки виданої відділом Держгеокадастру у Гадяцькому районі від 05.04.2017 р. № 31-28-99.4-265/21-17, на імя [PERSON] отримано державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства серії ІІІ-ПЛ № 021446, який видавався на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №13 від 20.02.1996 року та зареєстрований в Книзі видачі державних актів за №65 від 29.11.1996 року по [PERSON] сільській раді. Загальна площа земельної ділянки становить 0,60 га. Відповідно до ст. ст.\~125, 126 ЗК України\~(в редакції чинній на час виникнення правовідносин) право\~\~власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її\~\~власником\~\~або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом [PERSON] України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вищевказана земельна ділянка площею 0,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є спадковим майном після смерті [PERSON], яка померла 06.04.2012 р. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 06.04.2012 р. та набув право власності на 1/3 зазначеного домоволодіння, що належало померлій на праві власності, та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння та земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved