Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON]. з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на сина не надає. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити; надала суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ЕД № 247786, виданим 16.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Спільне життя сторін не склалося, тому сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Син проживає з матірю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Відповідно довідки № 2344 від 05.09.2014 року [PERSON] перебуває на обліку в Автозаводському управлінні праці та соціального захисту населення та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» призначено допомогу на дитину-інваліда [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобовязаний надавати таку допомогу. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, визначеному судом. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, на підставі встановлених фактів, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частині з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з\~21.03.2017\~року - дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та кошти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином віку шести років. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. Суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей.

Outcome: approved