Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

До Тульчинського районного суду 25.05.2015 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2014 між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 15. За час проживання в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі 1,5 місяця сторони живуть окремо. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча як батько зобовязаний це робити. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивач в cудове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує і на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що визнає позовні вимоги і проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: 03.08.2014 позивач і відповідач уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 149701 від 03.08.2014, виданим Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (а.с. 2). Від сумісного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АМ № 303892 від 18.03.2015 (а.с. 5). Згідно довідки № 1139 від 21.05.2015, виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, позивач проживає, за адресою: вул. Колгоспна, 25, с. Нестерварка Тульчинський район Вінницької області, і на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. В частині 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до положень статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 1 Закону України Про прожитковий мінімум, прожитковий мінімум це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно статтей 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. З таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виниклі правовідносини врегульовані ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved