Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам на підставі права власності належить по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Бабичеве Троїцького району Луганської області, вул. Леніна, б. № 32-а. Позивачці у свою чергу належить 1/5 частина вказаного домоволодіння, нею було досягнуто домовленості з відповідачами щодо купівлі-продажу належним відповідачам частин вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з чим, позивачкою було передано відповідачам домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідну розписку. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим з незалежних від позивачки обставин. Позивачка просить суд визнати право власності на вказане домоволодіння. Позивачка та її представник до суду не зявилися, надали заяви, згідно яких на задоволенні позовних вимог наполягають, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що відповідачам на підставі права власності належить по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Бабичеве Троїцького району Луганської області, вул. Леніна, б. № 32-а. Позивачці у свою чергу належить 1/5 частина вказаного домоволодіння, нею було досягнуто домовленості з відповідачами щодо купівлі-продажу належним відповідачам частин вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з чим, позивачкою було передано відповідачам домовлену суму за придбання вказаного нерухомого майна, про що було вчинено відповідну розписку. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений між сторонами правочин не представляється можливим з незалежних від позивачки обставин. Згідно технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Бабичеве Троїцького району Луганської області, вул. Леніна, б. № 32-а, складається: літери А;а;а.;ґ - житловий будинок площею - 132.7 м2; літера Г гараж -30.7м2; літера Д - літній душ-2.8м2; літера Е сарай-25.3м2;літера Ж навіс -32.0м2; літера В убиральня -1.3м;літера Б сарай - 48.0м2; літери ПГ погріб - 17.4м2, 1-3 - огорожа,4 колодязь. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачами домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved