Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На обґрунтування вимог заявник вказав, що 2014р. йому виповнилося 60 років. Він по досягненню пенсійного віку має право на отримання пенсії відповідно до стажу і ЗУ «Про пенсійне забезпечення». [PERSON] завчасно звернувся до УПФУ в Савранському районі та отримав список необхідних документів для призначення пенсії по досягненню пенсійного віку. При зібранні зазначених документів заявником виявлено неточності в написанні по батькові у дипломі, що не співпадає з написанням по батькові в свідоцтві про народження, паспорті, трудовій книжці. [PERSON] вказує, що в паспорті його по батькові на українській мові зазначено як «[PERSON]», в дипломі виданому Одеським медичним училищем № 3 його по батькові зазначено на українській мові як «[PERSON]», в свідоцтві про народження - на російській мові вказано як «[PERSON]», у військовому квиткові на російській мові по батькові заявника значиться як «[PERSON]». Однак в паспорті [PERSON] на сторінці 2 по батькові, на російській мові вказано як «[PERSON]». Заявник вважає, що його прізвище, ім'я, по батькові невірно було записано у свідоцтві про його народження. Далі після закінчення у 1973 році у Одеському медичному училищі № 3, на підставі свідоцтва про народження, йому було видано диплом вже на українській мові, де також не вірно було зазначено його по батькові як «[PERSON]». Неточності з написання по батькові заявника виникли з моменту видачі при народженні свідоцтва про його народження, далі в дипломі, у військовому квитку, що видавались на його підставі. Для підтвердження трудового стажу, для призначення в подальшому [PERSON] пенсії за віком, йому необхідно документально підтвердити в тому числі і його навчання в Одеському медичному училищі № 3, яке він закінчив у 1973р.. На даний час зазначене училище не існує, тому виготовити новий диплом заявник не має можливості, тому змушений звернутись до суду. [PERSON] 06.05.2014р. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 17). Представник зацікавленої особи, заступник начальника УПФУ в Савранському районі Боровіцька В.Г., в судовому засіданні визнала заявлені [PERSON] вимоги. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку заявника та представника зацікавленої особи, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно копії паспорта (а. с. 3), прізвище, ім'я, по батькові заявника на українській мові значиться як «[PERSON]», на російській мові значиться як « [PERSON]». В анкетних даних, що містяться в трудовій книжці (а. с. 5), заявник на російській мові значиться як «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження (а. с. 8) серії [NUMBER] від 20.03.1954р., дані заявника на російській мові вказані як «[PERSON]». У дипломі [NUMBER] виданому 25.02.1973р. Одеським медичним училищем № 3 (а. с. 8а) на українській мові вказано анкетні дані заявника як «[PERSON]». Анкетні дані батька заявника у його свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть на українській та на російській мові зазначені як «[PERSON]» (а. с. 10; 11). Відповідно до Словника власних імен людей (українсько-російський і російсько-український) 4-те видання, виправлене і доповнене, укладений С.П. Левченко, Л.Г. Скрипник, Н.П. Двятківська, за ред. Л.Г. Скрипник, видавництво «Наукова Думка», К.: 1979, російське ім'я «[PERSON]»» перекладається на українську мову як «[PERSON]». Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що особисті дані заявника в дипломі були внесені помилково із-за довільного перекладу графи «по батькові» з російської мови на українську. Зважаючи на ці обставини суд вважає, що [PERSON] є власником правовстановлюючого документа - диплому серії [NUMBER], реєстраційний № 26 від 26.02.1973 року, виданого [PERSON] про те, що він в період з 1969 по 1973 роки пройшов навчання у Одеському медичному училищі № 3 Міністерства охорони здоров'я УРСР по спеціальності фельдшер. На підставі викладеного,

Outcome: approved