Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який є власником земельної ділянки площею 7,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080654, виданим на ім'я останнього 16 березня 2004 року. За життя, [PERSON], 21 березня 2012 року, вчинив заповіт, яким вищезазначену земельну ділянку заповів [PERSON] та [PERSON]. Оригінал правовстановлюючого документу, а саме вищезазначеного державного акту на право власності на землю, на даний час втрачено, залишилася тільки його копія, у наслідок чого було подано об'яву до місцевої газети «Сельськая Новь» № 93-94. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину на вищевказане спадкове майно, а саме ? його частину, згідно зазначеного заповіту в нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080654, виданим на ім'я останнього 16 березня 2004 року. За життя, [PERSON], 21 березня 2012 року, вчинив заповіт, яким вищезазначену земельну ділянку заповів [PERSON] та [PERSON] Оригінал правовстановлюючого документу, а саме вищезазначеного державного акту на право власності на землю, на даний час втрачено, залишилася тільки його копія, у наслідок чого було подано об'яву до місцевої газети «Сельськая Новь» № 93-94. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є власником відповідної земельної ділянки. За життя, [PERSON], 21 березня 2012 року, вчинив заповіт, яким вищезазначену земельну ділянку заповів [PERSON] та [PERSON] Оригінал правовстановлюючого документу, а саме вищезазначеного державного акту на право власності на землю, на даний час втрачено. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину на вищевказане спадкове майно, а саме ? його частину, згідно зазначеного заповіту в нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлого за заповітом, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на ? частину спадкового майна, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225,11268,1270,1272 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved