Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( прибутку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 07.06.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 34. В період шлюбу у них народилася дитина: син - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років сімейного життя відносини між нею та чоловіком поступово погіршувалися, та в кінцевому результаті привели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з вересня 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки. А також те, що відповідач зраджує їй. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Коштів на утримання дитини та на її утримання не вистачає, а тому вона просить стягнути аліменти на утримання дитини та на її утримання, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. А також просить суд стягувати аліменти з 01.12.2017 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Проти стягнення аліментів не заперечує. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 07.06.2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з вересня 2017 року, що сторонами не заперечується. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки. А також те, що відповідач зраджує їй. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наведених вище обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відповідно до прохання позивачки залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати на даний час неповнолітня дитина, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Так як обидві сторони є винними у розірвання шлюбу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 320.00 грн., на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що в період шлюбу у сторін народилася дитина: син - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату. Згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дружини та дитини. За даних обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина та позивачки в частці від отримуваного прибутку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: відповідач працює, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На утриманні обох сторін немає іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей чи інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2017 року і до повноліття дитини. Стягнення аліментів в такому розмірі на думку суду буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує той факт, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату. З відповідача також стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (прибутку). Проте враховуючи той факт, що сторони інших дітей не мають та незначний період часу, який залишився до досягнення дитиною три річного віку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2017 року та до [INFO] року, тобто до досягнення сином 3-річного віку. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280,00 грн. На основі ст. 110, 112, 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved