Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що судовим рішенням з відповідача на її користь стягнуто вартість ? частини квартири [ADDRESS], але оскільки відповідач таких грошей не мала, на публічні торги державним виконавцем було виставлено на продаж іншу ? частин квартири, яка належить відповідачу. Оскільки позивач придбала цю ? частину, позивач після уточнення заявлених позовних вимог просила: · визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]; · визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]; · усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] · виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]; · вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; · зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, а також вказала, що відповідачі перешкоджають її проживанню в цій квартирі. Відповідачі [PERSON] й [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність вимог позивача та просили в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважав позов необґрунтованим, оскільки відповідач [PERSON] є власником ? частини квартири згідно ухвали суду та вона й члени її сім'ї мають право на проживання в цій квартирі. [PERSON] до суду не з'явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення сторін, що з'явились до суду, пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 31.03.2010р. рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12.10.2009р. (яким позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму вартості ? частки [ADDRESS] у розмірі 219 234 грн. а також понесені судові витрати у розмірі 1 607,48 грн., стягнуто з [PERSON] на користь держави суму державного мита у розмірі 1 649 грн., визнано, що [PERSON] набуває право власності на ? частку квартири [ADDRESS] після сплати на користь [PERSON] компенсації вартості ? частки цієї квартири) змінено, частина 3 резолютивної частини рішення в новій редакції: «Визнати право власності за [PERSON] на 1А частку квартири .[ADDRESS] яка належить [PERSON].», в інший частині рішення залишено без змін. Судом першої інстанції було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? часткам квартири [ADDRESS]. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів - ч.1 ст. 328 ЦК України. Порядок реалізації майна, на яке звернуто стягнення, визначається ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження»; главою 9 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5, пунктами 244-250 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №323/5 визначено підстави та процесуальний порядок видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Таким чином, оскільки позивач не навела жодних підстав того, чому її право на отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів не може бути реалізоване, (крім того позивач не вказала, чому за нею має бути визнано на всю квартиру, так як її право на ? частину було припинено за рішенням суду) тому вимоги про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] має бути залишеним без задоволення. Більш того, суд звертає увагу на те, що згодом позивачем було отримано таке свідоцтво на ? частину квартиру [ADDRESS] (а.с. 63). Оскільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном - ст. 391 ЦК України, тому обґрунтованими є вимоги позивача вселити її в квартиру [ADDRESS] й зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод позивачу в користуванні квартирою [ADDRESS] Стосовно вимог [PERSON] визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] у м. Одесі шляхом виселення з квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], то суд виходить з того, що у відповідача [PERSON] на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 31.03.2010р. виникло право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а тому вона як власник відповідно до положень ст. 317 ЦК України має право володіння та користування частиною квартири, а члени її родини [PERSON] й [PERSON] за положеннями ч.1 ст. 405 ЦК України мають право на користування цим житлом, а тому ці вимоги позивача задоволені бути не можуть. Таким чином задоволенню підлягають лише вимоги позивача про її вселення та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні житлом. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат позивача, пов'язаних з інформуванням відповідачів про хід судового процесу - пропорційно частині задоволених позовних вимог в розмірі 69,49 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial