Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

До Токмацького районного суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу, опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. З відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Після декількох місяців проживання відповідач покинув позивача на 5 місяці вагітності. [INFO] року народилась дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З огляду на законодавство України, позивач не мала можливості розірвати шлюб до того часу, поки дитині не виповниться 1 рік. Рішенням Токмацького районного суду від 09.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того позивач вказує, що після народження дитини, тобто з грудня 2009 року по теперішній час, відповідач по справі бачив дитину випадково лише три рази. Від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, відповідач ухиляється, життям та інтересами дитини взагалі не цікавиться, як зростає дитина відповідачу байдуже. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, позов визнав, не заперечував проти обставин викладених в позові, а також не заперечував проти його задоволення.. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача, бо це не суперечить інтересам дитини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, знаходить позов, таким, що підлягає повному задоволенню. Як було встановлено в судовому засдіанні, відповідач [PERSON] від народження дитини [PERSON] з 2009 року не цікавиться життям сина, не турбується про його здоров'я, розвиток, матеріальні потреби, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не підтримує родинний звязок з дитиною. Згідно рішення Токмацького районного суду від 10.03.2010 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 25.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 22.03.2010 року. Згідно довідки ВДВС Токмацького МРУЮ №7605 від 05.06.2014 року заборгованість по аліментам складає 20130 грн. Факт того, що відповідач не відвідував дитину, не приймав участі у його вихованні та утриманні підтверджується зібраними по справі доказами, поясненнями позивача, та визнанням відповідачем свого самоусунення від виховання дитини. Після народження дитини, тобто з грудня 2009 року по теперішній час, відповідач по справі бачив дитину випадково лише три рази. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального. Батько не створив умов для нормального розвитку дитини, а навпаки. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з подружжя, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років (ст.165 СК України). Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Токмацької міської ради від 10.06.2014 року встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, за наведених обставин позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved