Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

До суду звернулись позиваі з позовом до відповідача про визнання спільного часткового права на земельні частки (паї) в порядку спадкування. Просять визнати в порядку спадкування право спільної часткової власності на спадкове майно, а саме: за [PERSON] - 1/3 частку права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962152 та 1/6 частку права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962075 ; за [PERSON] - 1/3 частку права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962152 та 1/6 частку права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962075 ; за [PERSON] - 1/3 частку права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962152 та 2/3 частки права на земельну частку (пай) площею 5,11 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 962075 . Позивачі виявили бажання оформити спадщину після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовив позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачі належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явились, в позовній заяві просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Озереди Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 19.03.1997 р. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 27.06.1953 р.). 03 серпня 1974 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 03.08.1974 р.) [INFO] мати [PERSON] померла, про що Відділом РАЦС Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області складено відповідний актовий запис № 194 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29.09.2007. [PERSON] , народилася [INFO] в м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 30.10.2001 р. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво пр. народження [NUMBER] від 31.05.1979 р.). 29 вересня 2001 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження [NUMBER] від 29.09.2001 р.). Відповідно до свідоцтва про народження матері [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.08.1956 р.). Після одруження мати [PERSON] змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », але подружнє життя не склалося і вони 12.02.1999 року розлучилися, про що Відділом РАЦС Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] , прізвище матері [PERSON] після розірвання шлюбу залишилось « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції складено відповідний актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 05.02.2013. [PERSON] , народилася [INFO] в м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 02.08.2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 25.07.1986р.). 30 липня 2005 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] на « [PERSON] », але подружнє життя не склалося і на підставі рішення Корюківського районного суду від 12.03.2012 року по справі № 2-82/2012 шлюб було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу залишилось « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження батька [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що Відділом РАЦС Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області складено відповідний актовий запис № 183 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 25.09.2008. Враховуючи вищевикладене позивачі є близькими родичами, а саме: [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , рідною бабусею по матері для [PERSON] , рідною бабусею по батьку для [PERSON] . За життя [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області та була включена в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 962152 на земельну частку (пай) розміром 5,11 умовних кадастрових гектари, нормативна грошова оцінка на момент смерті 18 928,00 грн. Також за життя [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] успадкували від свого відповідно чоловіка та батька по Ѕ частці земельної частки (паю) по колишньому КСП «Лісове» Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області розміром 5,11 умовних кадастрових гектари, про що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії РН № 962075 було вчинено відповідний запис про перехід такого права. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України з заявами до нотаріуса про прийняття спадщини звернулися - [PERSON] , та [PERSON] , та право на частку у спадковому майні мав син покійної [PERSON] (помер [INFO] ). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] . На сьогоднішній день фактичними власниками спадкового майна [PERSON] є - рідна дочка [PERSON] , рідна онука по матері - [PERSON] , рідна онука по батьку - [PERSON] : ?по земельній частці (паю), що належала [PERSON] як власний пай - в рівних частинах по 1/3 частці; ?по земельній частці (паю), що належала [PERSON] та [PERSON] як успадкований пай - по частинах відповідно до наявного права - [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці, а [PERSON] 2/3 частки в тому числі з урахуванням частки покійного батька. Позивачі виявили бажання оформити спадщину після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовив позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельні частки (паї) позивачі звернулися з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їм надали відповідну інформацію (від 06.12.2019 № 31-25-0.201-4175/177-19, 31-25-0.201-4176/177-19). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спільна часткова власність - власність, право на яку мають дві і більше фізичні та (або) юридичні особи з визначенням у правоустановлюючих документах розміру часток власності кожного співвласника. Визначення часток власності кожного співвласника регламентується відповідно до Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV (ЦК України). Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 87 Земельного кодексу України спільна часткова власність виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до статті 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачами частину судового збору в розмірі 420,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved