Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом, поданим від імені та в інтересах позивача - [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. На протязі шести місяців з дня відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини звернувся батько позивача - [PERSON], який є племінником померлої. Однак, 28.11.2017, збираючи документи для оформлення спадщини на ім'я батька, позивач виявив заповіт, складений померлою [INFO] на його ім'я. Того ж дня, він звернувся із письмовою заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач пропустив зазначений строк через те, що не знав про наявність складеного на його ім'я заповіту і вважав, що право на спадщину оформив його батько [PERSON] Крім того, державним нотаріусом не вжито жодних дій щодо повідомлення спадкоємця про існування заповіту, складеного на його ім'я. Позивач вважає, що встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийнятття спадщини ним пропущено з поважних причин, а тому просить визначити йому додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Судові витрати просить залишити за собою. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій вказав, що позов визнає, розгляд справи просить здійснювати без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO], є громадянином України, про що свідчить його паспорт серії [NUMBER], виданий Малинівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.09.1999 (а.с. 4). Відповідно до копії заповіту від [INFO], посвідченого секретарем Холодівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно позивачу (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Холодівською сільською радою, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Після смерті спадкодавця [PERSON], Тульчинською нотаріальною конторою відкрилась спадкова справа за поданою відповідачем [PERSON] заявою про прийняття спадщини (а.с. 43-48). Відповідно до даної заяви, відповідач [PERSON] повідомив нотаріальну контору, що крім нього інших спадкоємців передбачених законом чи заповітом не має (а.с. 44). Відповіддю державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. № 1147/02-14 від 28.11.2017, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 8). З письмових повідомлень державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори № 829 від 28.11.2018, судом встановлено, що дій про повідомлення чи виклику спадкоємців за заповітом, в тому числі і через оголошення у пресі, після смерті [PERSON] нотаріальною конторою не здійснювалось, оскільки у заяві про прийняття спадщини від імені [PERSON] відомостей про інших спадкоємців не зазначено. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осторюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у постанові № 198/476/16-ц від 18.01.2018. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17, ВСУ дійшов висновку, що при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У вказаній правовій позиції ВСУ, також, наголошує, що державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. З досліджених доказів, судом встановлено, що позивач [PERSON] дізнався про наявність заповіту складеного спадкодавцем на його ім'я лише 28.11.2017, збираючи документи для оформлення спадщини свого батька [PERSON], який вже звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті цього ж спадкодавця і у даній заяві зазначив, що крім нього, інших спадкоємців передбачених законом чи заповітом не має. Таким чином, позивач, дізнавшись про наявність заповіту на його ім'я негайно звернувся до нотаріальної контори, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки, у заяві батька позивача [PERSON] про прийняття спадщини відомостей про інших спадкоємців не зазначено, нотаріусом дій щодо повідомлення чи виклику спадкоємців за заповітом не здійснювалось. Вказані обставини свідчать про неможливість позивача вчасно звернутися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, а саме: на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини. За викладених обставин, суд вважає поважними причини, з яких позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, і тому, приходить до висновку про можливість визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалюючи рішення, суд, також, враховує визнання відповідачем позову та положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, згідно яких у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи прохання позивача, суд залишає за ним судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved