Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Заступник керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області, звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви зазначає, що в порядку ст. 56 ЦПК України, прокурор має право на звернення до суду з даною заявою. Тернівська міська рада, достовірно знаючи про наявність порушень інтересів держави, незважаючи на їх очевидний характер, самоусунулась від виконання, покладених державою функцій щодо забезпечення надходження до комунальної власності нерухомого майна, тобто маючи відповідні повноваження для їх захисту не звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачі до комунальної власності нерухомого майна. Павлоградською місцевою прокуратурою з метою виявлення підстав для вжиття заходів представницького характеру направлялися листи Тернівській міській раді щодо виявлення факту відумерлої спадщини та необхідності вжиття заходів, направлених на оформлення права комунальної власності територіальної громади м. Тернівка на нерухоме майна, власник якого помер, але Тернівською міською радою повідомлено, що жодних заходів не вживала та звертатися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою не планує. Вважає, що підтримка прокурора в даному випадку не порушує справедливого балансу між сторонами, а звертаючись до суду з даною заявою на захист майнових інтересів держави, прокурор виконує та буде виконувати під час судового розгляду виключно субсидіарну роль. Крім того, зазначає, що Павлоградська місцева прокуратура, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Тернівську міську раду про намір звернутися до суду в інтересах держави із указаною заявою. Заява мотивована тим, що 14 жовтня 1999 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни нерухомого майна, за яким у власність [PERSON] передано однокімнатну кв. [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] , на праві власності належала кв. [ADDRESS] . Після його смерті Тернівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 85/2003 від 13 травня 2003 року на підставі заяви його спадкоємиці (сестри) - [PERSON] , але належним чином не оформила прийняття спадщини та право власності на успадковане майно. [PERSON] [INFO] померла, після її смерті спадкова справа не заводилася. Крім того, після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заповіти не складалися та спадкові справи не заводилися, а тому на спадкове майно [PERSON] , яке залишилося після його смерті, ніхто не претендує, спадщина залишається відкритою. В квартирі [ADDRESS] був зареєстрований лише [PERSON] . На даний час в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка претендує на вказану квартиру, але вона не є ані родичем померлих, ані їх спадкоємцем. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року цивільна справа № 194/1192/16-ц за позовом [PERSON] до Тернівської міської ради про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за набувальною давністю залишено без розгляду, а тому будь-які спірні правовідносини між [PERSON] та Тернівською міською радою будуть виникати лише після визнання судом спадщини відумерлою, що залишилася після смерті [PERSON] . В зв`язку з чим, просить суд визнати спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка складається з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 29 кв.м., вартістю 55000 грн., - відумерлою. Заінтересованою особою [PERSON] 18 квітня 2019 року, подано відзив на заяву, в якій зазначено, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , то спадщина на належне йому майно відкрилась в період чинності ЦК УРСР (в ред. 1963 року), нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Вважає, що до правовідносин, що виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР в ред. 1963 року і неможливо застосовувати правила про відумерле майно у відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України (2004 року). Після смерті [PERSON] на підставі заяви від 13 травня 2003 року про прийняття спадщини після померлого його спадщину прийняла його сестра [PERSON] . ЦК УРСР (в ред. 1963 року) не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. В зв`язку з тим, що ЦК УРСР (в ред. 1963 року) не передбачав можливості набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, просить в задоволенні заяви відмовити. (том 1 а.с. 54-56). Заступником керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надано відповідь на відзив, відповідно до якого, заінтересована сторона, на думку прокурора, помилково дійшла до висновку про те, що у вказаній справі правовідносини повинні регулюватися виключно правилами ЦК УРСР, оскільки власник квартири [ADDRESS] , [PERSON] помер [INFO] , а після його смерті заведено спадкову справу № 85/2003 на підставі заяви його спадкоємниці (сестри) [PERSON] , водночас, жодному із спадкоємців спадщина [PERSON] не видавалася, будь-які документи в спадковій справі відсутні та померлим [PERSON] заповіти не складалися. Спадщину, яка залишилася після [PERSON] , прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя не встигла оформити право на спадщину. Після їх смерті, на спадкове майно ніхто не претендує, спадщина залишається відкритою. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, проте спадщина не перейшла у власність держави, на підставі ст. 555 ЦК УРСР, у зв`язку з прийняттям такої спадщини [PERSON] , але нею належним чином не було оформлене та у померлої відсутні спадкоємці за заповітом та законом, право держави на прийняття спадщини [PERSON] виникло лише після смерті [PERSON] , тобто після [INFO] , а тому на дані спадкові правовідносини поширюються положення ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Крім того, [PERSON] не є ані родичем померлого [PERSON] , або його сестри [PERSON] , ані їх спадкоємцем, а тому питання при визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] жодним чином не може вплинути, або обмежити її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Твердження викладені у відзиві є хибними, а тому не можуть бути взяти до уваги при ухваленні рішення. Просить заяву про визнання спадщини відумерлою задовольнити. (том 1 а.с. 80-83). Прокурор в ході розгляду цієї справи в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, пояснивши, що прокуратура відповідно до Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» правомірно звернулася до суду з даною заявою, оскільки вона захищає інтереси держави. Також, пояснив, що прокуратура з відповідною заявою звернулася до суду в межах строків. Крім того, вважає що [PERSON] прийняла спадщину, але належним чином її не оформила, а тому на дані правовідносини поширюється дія норма Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року. В подальшому просив заяву розглянути без його участі, заяву підтримує в повному обсязі, також просив провести судове засідання, призначене на 02 вересня 2020 року без оголошення перерви та без відкладення судового засідання. Представник Тернівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без представника їх представника, покладаються на рішення суду. Представник заінтересованої особи: - Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без представника нотаріальної контори. Представник заінтересованої особи: КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство», в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без представника КП «ТЖКП». Представник заінтересованої особи - адвокат Киричок Г.О. 03 серпня 2020 року в судовому засіданні пояснив, що власник квартири [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила, тому на дані правовідносини слід застосовувати положення ЦК УРСР в ред. 1963 року і неможливо застосовувати правила про відумерле майно у відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України (2004 року). В зв`язку з тим, що ЦК УРСР (в ред. 1963 року) не передбачав можливості набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, просив в задоволенні заяви відмовити. В судове засідання, призначене на 02 вересня 2020 року не з`явився, причини не явки суд не повідомив. Заінтересована особа: [PERSON] 03 серпня 2020 року в судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити. В судове засідання, призначене на 02 вересня 2020 року не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу відкласти у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи за участю її захисника Киричок Г.О. Суд вважає, необхідним розглянути справу за відсутністю сторін, в тому числі заінтересованої особи [PERSON] та її представника - адвоката Киричка Г.О., оскільки цивільна справа розглядається тривалий час, [PERSON] та адвокат Киричок Г.О. висловили свою позицію щодо даної справи, [PERSON] була ознайомлена з матеріалами справи повністю 31 серпня 2020 року, отримала диск з фіксацією судового процесу, а відкладення розгляду справи буде затягувати її розгляд, що порушує строки та вимоги чинного законодавства. Крім того, відповідно до ст. 44 ЦПК України, зловживання процесуальними правами не допускається. Дослідивши матеріали справи, в тому числі й матеріали справи № 194/1192/16-ц (провадження № 2/194/10/18), вислухавши думку учасників процесу, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституція України, та ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на момент подання заяви), на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України (в редакції чинної на момент подання заяви), прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на момент подання заяви), прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що Павлоградська місцева прокуратура Дніпропетровської області зверталася до Тернівської міської ради Дніпропетровської області з інформацією про надання причин не вжиття заходів з приводу не звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, яка стосується нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [PERSON] , та щодо планування вживання будь-яких заходів з приводу вищезазначеної квартири, що підтверджується листами Павлоградської місцевої прокуратури від 13 березня 2019 року № 02/76-321вих19 та від 18 березня 2019 року № 02/76-344вих19 (а.с. том 1 а.с. 33-34, 36-37). З листів Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року № 507/0/2-19, від 20 березня 2019 року № 556/0/2-19 про надання інформації, видно, що Тернівська міська рада та виконавчий комітет Тернівської міської ради до суду із заявою про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , а саме: кв. [ADDRESS] відумерлою не зверталися, заходи спрямовані на визнання спадщини відумерлою та передачі в комунальну власність не вживалися, оскільки зазначена квартира не була виявлена за результатами проведеної інвентаризації у 2018 році та звертатися із заявою про визнання спадщини відумерлою не заплановано (том 1 а.с. 35, 38). З огляду на те, що відповідно до ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. При цьому, Тернівська міська рада Дніпропетровської області до цього часу не вживає заходів щодо набуття нерухомого майна у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, що порушує інтереси держави та із відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою до суду не звертається. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Павлоградська місцева прокуратура повідомила Тернівську міську раду Дніпропетровської області про намір звернутися до Тернівського міського суду Дніпропетровської області в інтересах держави із заявою про визнання спадщини відумерлою, про що свідчить повідомлення Павлоградської місцевої прокуратури від 28 березня 2019 року № 02/76-409вих19 (том 1 а.с. 39-40). У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. В судовому засіданні встановлено, що прокурором обґрунтовані та підтверджені підстави здійснення представництва в суді в інтересах держави, оскільки заява прокурора має на меті захист суспільних інтересів, якими опікується держава, а міська рада як орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснювала захист інтересів держави (громади). Відповідно до ч. ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору міни нерухомого майна від 14 жовтня 1999 року, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 10/5-НДТ (т. 1 а.с. 28-29). Відповідно до копії виписки від 17 січня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] (т. 1 а.с. 25). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 15 від 13 січня 2003 року (т. 1 а.с. 21-22). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заповіти від його імені не посвідчувалися, але заведено спадкову справу № 85/2003 рік від 13 травня 2003 року на підставі заяви [PERSON] , спадщина не видавалася, будь-які документи в спадковій справі відсутні, що підтверджується копією листа № 163/01-16 від 20 квітня 2017 року, наданого завідуючій Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та копіями Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47475999, № 47476023 від 20 квітня 2017 року (т. 1 а.с. 14-15, 16-17, 18). Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до набрання чинності Цивільного Кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Наведе свідчить про те, що за приписами, діючого на той час цивільного законодавства, [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 472 від 28 листопада 2005 року (т. 1 а.с. 23-24). В зв`язку з прийняттям такої спадщини [PERSON] , однак належним чином її не оформленої та відсутністю спадкоємців за заповітом та законом, на дані спадкові правовідносини поширюються положення ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1277 ЦК України, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , спадкові справи не заводилися, відомості про спадкоємців відсутні, заповіти від їх імені не посвідчувалися, що підтверджується копією листа № 163/01-16 від 20 квітня 2017 року, наданого завідуючій Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та копіями Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47422648, № 47422651 від 13 квітня 2017 року, № (т. 1 а.с. 14, 19, 20). Із заяви та матеріалів цивільної справи № 194/1192/16-ц (провадження 2/194/10/18), яка за клопотанням прокурора була витребувана з канцелярії Тернівського міського суду Дніпропетровської області встановлено, що також в судовому засіданні знайшов факт підтвердження того, що в квартирі [ADDRESS] проживає заінтересована особа [PERSON] , відкрито користується цим житлом, сплачує комунальні послуги. Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зверталася до суду з позовною заявою до Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, яка ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року залишена без розгляду (т. 1 а.с. 31), (а.с. 226 цивільної справи № 194/1192/16-ц (провадження 2/194/10/18). Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року по даній заяві було прийнято рішення, яким заява заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою була залишена без розгляду, оскільки існував спір про право (т. 1 а.с. 114-118). Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року, ухвала Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року скасована, та справа направлена до суду для продовження розгляду (т. 1 а.с. 198-201). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка на даний час мешкає в квартирі [ADDRESS] , але не є а ні родичкою, а ні спадкоємцем померлих [PERSON] та [PERSON] . Після смерті власника квартири сплив установлений законом строк для прийняття спадщини, та [PERSON] не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що є спір щодо її права на квартиру [ADDRESS] , в якій вона мешкає. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 липня 2018 року по справі № 428/6162/16-ц, наявні підстави для визначення спадщини відумерлою та відсутність спору про право, навіть за умови заперечень заінтересованої особи, яка заявляє про свої права на спадщину після спливу встановленого законом строку. Доводи представника заінтересованої особи - адвоката Киричка Г.О. з приводу того, що дана справа повинна розглядатися за нормами ЦК Української РСР, до уваги не беруться, оскільки пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] відповідно до норм ЦК Української РСР (1963 року) прийняла спадщину, але за життя не оформила її та померла [INFO] , а тому до правовідносин, що стосуються розгляду даної справи слід застосовувати норми ЦК України (2004 року), оскільки вважається що, спадщина на квартиру [ADDRESS] відкрилася після [INFO] . Таким чином, відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті. Згідно з ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Враховуючи, що після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття спадщини сплив термін більше ніж п`ятнадцять років, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою. Судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved