Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся 23.02.2015 року до суду з заявою про визнання факту батьківства, посилаючись на те, що [PERSON], який помер 05 січня 2009 року є його рідним батьком. На обґрунтування своїх вимог позивач в судовому засіданні зазначив, що він народився 08 грудня 1958 року в с. Білогородка Ізяславського р-ну Хмельницької області. На момент його народження його мати [PERSON] та батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в свідоцтві про народження запис відомостей про батька не вказано взагалі. Батько проживав разом з матірю на протязі всього життя до смерті матері, яка померла раніше батька. Встановлення факту батьківства йому необхідно для прийняття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснив, що він не заперечує щодо встановлення факту визнання батьківства, та підтверджує те, що його дід [PERSON] є рідним батьком заявника, який приходиться для нього дядьком. Повноважний представник заінтересованої особи Білогородської сільської ради надав до суду заяву про розгляд справи без участі з визнанням заяви про встановлення даного факту. Заслухавши пояснення учасників судового засіданні, свідків [PERSON], [PERSON]А, [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої р,о 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно р,о ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Судом обєктивно встановлено, що мати заявника [PERSON] та батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі і з початку 1950 років проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою Білогородської сільської ради. Заявник народився 08 грудня 1958 року. В його свідоцтві про народження матірю записана [PERSON] а запис про батька взагалі відсутній. Заявник від дня народження і на даний час, про що свідчить свідки, матеріали справи, визнавав [PERSON] рідним батьком, який ростив його, виховував, утримував, піклувався про сина. За таких обставин, суд вважає, що заяву про визнання батьківства слід задовольнити. Встановлення цього факту потрібно для заявника для отримання ним спадщини після смерті батька.

Outcome: approved