overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачем з 26 липня 2008 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАЦС Ставищенського РУЮ, актовий запис № 52, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки з 2010 року стосунки між ними погіршилися, зникли почуття. В січні 2011 року він залишив сімю, а в даний час має іншу сімю. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку йому SMS від 1 вересня 2015 року (а.с. 13), просить справу розглядати без його участі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Допитана за ухвалою суду відповідно до ст. 184 ЦПК України в якості свідка за її згодою відповідач суду показала, що вони одружилися 26 липня 2008 року. 4 грудня 2008 року у них народилася дочка [PERSON]. В січні 2011 року вони припинили шлюбні стосунки і проживають окремо. Зараз позивач перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище „Лабунська. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши покази відповідача в якості свідка та перевіривши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 26 липня 2008 року у відділі РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області, актовий запис № 52, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 067991, виданим 26 липня 2008 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області (а.с. 4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АП № 130097, виданим 16 грудня 2008 року відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського МУЮ Автономної Республіки Крим (а.с. 5), та показами допитаної в якості свідка відповідача. В 2011 році сторони припинили шлюбні стосунки і з того часу проживають окремо. Позивач на даний час проживаєть у цивільному шлюбі з іншою особою. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Суд вважає, що взаємовідносини, які склались в сімї сторін, свідчать про те, що їх сімя розпалася остаточно і збереження такого шлюбу неможливе і недоцільне, оскільки суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачем з 27 липня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач до суду подав заяву, в якій позов підтримав, справу просить розглядати без його участі. Додатково в заяві зазначив, що на протязі останніх п'яти місяців він з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних стосунків. Їх спільні діти проживають з відповідачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач до суду подала заяву, в якій позов визнала, справу просить розглядати без її участі. Додатково в заяві зазначила, що на протязі останніх п'яти місяців вона з позивачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних стосунків. Їх спільні діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб та зареєстрували його 27 липня 2007 року у Ставищенському\~районному відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Київській області,\~актовий запис\~№ 67 (а.с. 9). Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON],\~[INFO]\~(а.с.\~7)\~та сина\~[PERSON],\~[INFO] (а.с. 8). На даний час шлюбні стосунки сторони припинили, разом не проживають, їх спільні діти проживають з відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач позов визнала, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачем з 2 лютого 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій пояснив, що шлюбні стосунки погіршилися близько року тому через розбіжність характерів та відсутність почуттів, просить справу розглядати без його участі (а.с. 18). В судове засідання відповідач не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала (а.с. 32). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 2 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 8 (а.с. 6). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони в даний час шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач позовні вимоги визнала, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував з 06.02.2013 по 20.10.2016 р. у цивільному шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд стягнути із відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, мотивуючи тим, що відповідачка з 20.10.2016 року участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, є працездатною. Діти проживають з ним та знаходиться на його утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позові, допитаний в якості свідка суду Показав, що відповідачка в жовтня 2016 року залишила сім'ю та проживає окремо, участі в утриманні дітей не бере, діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Відповідач в судове засідання повторно не прибула про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд ухвалив згідно ст.ст.169, 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його покази як свідка, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з лютого 2013 по жовтень 2016 року перебували в цивільному шлюбі. Від спільного проживання сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). З жовтня 2016 року сторони проживають окремо, діти з вказаного часу проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Вказані обставини підтверджуються показами допитаного в якості свідка позивача, копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 4, 5) та довідкою Брилівської сільської ради від 8 лютого 2017 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідачка є особою працездатного віку, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з неї слід стягнути на користь позивача на утримання малолітніх дітей аліменти у частці від її доходу в розмірі 1/3 частини її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 21 січня 2014 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем розладились. Відповідач тривали час живе подвійним життям, та має відносини з іншим чоловіком, хоча цей факт заперечує. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не прибув, відповідно до позовної заяви справу просить розглядати у його відсутність (а.с. 2-3). Відповідач в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 21), відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, розглянувши матеріали справи та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 21 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви, спільне життя не склалося через розходження поглядів на тсімейні відносини, обовязки та сімейні цінності. Сторони пролживаюьть окремо, дочка проживає з відповідачем. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11), копією свідоцтва про народження (а.с. 11), довідкою Ставищенської селищної ради від 01.10.2020 № 2603/6 (а.с. 12). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та в судовому засіданні, ту обставину, що відповідач відзиву на позов не подав, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, відсутність заперечень відповідача, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] який просила суд визнати недійсним Державний акт сері ЯК № 335097 на право власності на земельну ділянку площею, 0,1975 кадастровий номер 3221085500:02:023:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та спору. 08.12.2010 року позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК за номером 335097. Під час обстеження державного акту позивачем було встановлено, що в даному акті були допущені технічні помилки, а саме: - відсутні суміжні земельні ділянки; земельна ділянка згідно акту - 0,1975 га, а фактично - 0,2236 га не співпадає і конфігурація земельної ділянки. А тому, позивач просить суд визнати недійсним Державний акт серії ЯК № 335097 Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав і викладене підтвердив. Представник відповідача заявлений позов визнав частково в частині визнання недійсним Державного акту. В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування судових вимог відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що при виготовленні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 335097 допущені технічні помилки, а саме:- відсутні суміжні земельні ділянки; земельна ділянка згідно акту - 0,1975 га, а фактично-0,2236 га не співпадає і конфігурація земельної ділянки. Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині визнання недійсним Державного акту.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся ПАТ «ОТП Банк» мотивуючи її тим, що 09 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір про надання споживачу кредиту в сумі 20 521,00 гривень. Банк свою частину договору виконав, а позичальник не виконав, так як має борг. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь 20 521,00 гривень та судовий збір в сумі. Представник позивача заявлений позов підтримала і викладене підтвердила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному рогляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Вислухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 09 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір, про надання [PERSON] споживчого кредиту в сумі 20 521,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» свої зобов'язання перед [PERSON] виконала надавши їй кредит в сумі 20 521.00 гривень. Судом встановлено, що станом на 05 червня 2014 року заборгованість відповідача перед банком складає: 20 348,83 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості та складається з : - залишок заборгованості за кредитом в сумі 17 975,58 гривень; - сумі несплачених відсотків за користування кредитом 0,76 гривень ; - суми комісії за кредитом 2372,49 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦП України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], мотивуючи її тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2002 року. Від спільного шлюбного життя сторони дітей не мають. Сімейне життя сторін не склалось, так як сторони не зійшлися характерами. А тому, позивачка просить шлюб між сторонами розірвати. Позивачка позов підтримала вмкладене підтвердила. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2002 року, що вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити, так як сторони не бажають примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 04 жовтня 2010 року вона з відповідачем розірвали шлюб. Від шлюбу вони мають двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем вона проживає окремо, будь-які фактичні відносини між ними відсутні. Діти знаходяться на її утриманні. Участі в утриманні дітей відповідач не бере, її усні прохання надавати дітям матеріальну допомогу він ігнорує. Місце роботи відповідача та розмір його заробітної плати їй не відомо. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач в судове засідання не прибув. До суду направив письмову заяву, в якій свій позов з урахуванням уточнених позовних вимог підтримав, просить його задовольнити, судовий розгляд просить проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув. До суду направив письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав, судовий розгляд просить проводити без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не порушують інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позовні вимоги визнає, з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 243 гривень 60 копійок. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 18 червня 2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення повноліття в розмірі ? відсотків його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позивач в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 18 червня 2014 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ у Київській області (а.с.8). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) твердій грошовій сумі. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у частці від його доходу в розмірі ? відсотків його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved