Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання власником спадкового майна. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], а саме на земельну частка (пай), власність на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], майновий пай, власність на який підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай серії [NUMBER]. Позивачка прийняла спадщину після [PERSON], проте нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у підготовче засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Тихоновичі Корюківського району Чернігівської області. 27 червня 1991 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], про що Прибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено актовий запис № 10. За життя покійному було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 3,4 умовних кадастрових гектар. Також йому було видано свідоцтво про право власності на майновий пай серії [NUMBER]. До складу спадкового майна увійшли: - земельна частка (пай) площею 3,4 га, вартість на момент смерті становить 12704,00 грн.; - майновий пай, вартість на момент смерті становить 2750,00 грн. Спадкоємцем [PERSON] за законом, являється його дружина - [PERSON], яка відповідно до положень статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем (довідка Прибинської сільської ради № 02-26/189 від 19.03.2018 р). Для підтвердження дійсності отримання спадкодавцем документів на земельні ділянки позивачка звернулася із заявою до міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну підтверджуючу інформацію ( а.с.12). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майн, однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна покійного чоловіка, так як відповідно до положень частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із статтею 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень статей 1218, 1220, 1223, 1268, 1296 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 352,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved