Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON]., в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17522,90 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP25011077 від 23.06.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 583 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 16.11.2016 року становить 17522,90 грн. Представник позивача, Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явивився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 23 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP25011077, який за письмовою згодою відповідача складається з заяви [PERSON] від 23 червня 2006 року разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до умов кредитного договору №DNH4KP2501107 від 23 червня 2006 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 583,70 гривень на строк 6 місяців з 23 червня 2006 року до 22 грудня 2006 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи, щомісячно позивачу у період сплати з «21» до «28» числа кожного місяця грошову суму (щомісячний платіж) в розмірі 104,62 грн. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязався сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту №DNH4KP2501107 від 23 червня 2006 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримала але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 16.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 17522,90 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі - 550,23 гривень; -заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 4172,63 гривень; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі - 11489,43 гривень -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 810,61 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором №DNH4KP2501107 від 23 червня 2006 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором №DNH4KP2501107 від 23 червня 2006 року не виконав, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку у загальному розмірі 17522,90 гривень. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 18.01.2017 року у сумі 1600 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved