Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в квітні 2015 року звернулася до суду із позовом, в якому просить зобов'язати співвласника будинку [ADDRESS] [PERSON] демонтувати двоповерхову дерев'яну господарську споруду, розміром 4,7х8,5 м, самочинно влаштовану у подвір'ї будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що при виході за вказаною адресою працівниками ЛКП «Скнилівок» проведено перевірку та встановлено, що відповідач у подвір'ї вказаного будинку встановив самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, зазначену господарську споруду, чому розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.10.2014 року відповідача зобов'язано демонтувати таку споруду. [PERSON] 03.03.2015 року та 12.03.2015 року був попереджений ЛКП «Скнилівок» про добровільний демонтаж самочинно встановленої господарської споруди, проте він цього не виконав, що було встановлено актом ЛКП «Скнилівок» від 25.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви такого, просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи - [PERSON] ф [PERSON] просять позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити, вважають, що самочинно влаштована споруда суттєво порушує їхні права, як співвласників будинку і користувачів земельної ділянки, на якій така розташована, вони обмежені у доступі до комунікацій, своїх будівель, розміщених на земельній ділянці, яка є в спільному користуванні співвласників будинку. Крім того вони вважають, що слід зобов'язати Залізничний ВДВС Львівського МУЮ демонтувати вказану дерев'яну споруду. Треті особи - Львівська міська рада і [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і не направили в суд своїх представників, про причини неявки не првідомили. Заслухавши пояснення представника позивача і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] та його брати і сестра - треті особи [PERSON] і [PERSON], [PERSON] являються співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS]. Усі вказані особи зареєстровані у житловому будинку за вказаною адресою (а.с.5). Також встановлено, що [PERSON] на подвір'ї вказаного будинку, на земельній ділянці, яка є в комунальній власності та перебуває у спільному користуванні співвласників будинку,самочинно встановив двоповерхову дерев'яну господарську споруду. Відповідно до ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до п.3.5. розділу V Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №728 від 28.12.2014 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр. [PERSON].» відповідача було зобов'язано в термін до 05.03.2015 року демонтувати двоповерхову дерев'яну господарську споруду, розміром 4,7х8,5 м, самочинно встановлену на подвір'ї будинку [ADDRESS]. На виконання цього розпорядження адміністрація ЛКП «Скнилівок» попереджала відповідача про необхідність демонтажу вказаної господарської споруди, що відповідачем виконано у встановлений строк не було, не демонтовано спірну споруду і на час розгляду справи у суді. Наведене стверджується поясненнями представника позивача та третіх осіб, розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.12.2014 року № 728 (а.с.3), витягом із протоколу № 31 засідання міжвідомчої комісії від 14.10.2014 року (а.с.4), технічним паспортом на будинок по [ADDRESS] (а.с.12-15), актами ЛКП «Скнилівок» від 13.10.2014 року та 25.03.2015 року (а.с.6, 11), попередженнями від 03.03.2015 року та 12.03.2015 року (а.с.8,9), постановою № 195 від 08.09.2014 року про адміністративне правопорушення (а.с. 16), а також долученими світлинами спірної господарської споруди. У відповідності до ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Об'єктами будівництва, згідно ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури. У відповідності до п.1.6.3 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішеннямвиконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.Самочинним будівництвом є нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт. Крім цього, судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що самочинне встановлення двоповерхової дерев'яної господарської споруди розміром 4,7х8,5 м, влаштованої у подвір'ї будинку [ADDRESS] порушує права співвласників будинковолодіння, зокрема, [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову. Будівля встановлена відповідачем на земельній ділянці, яка перебуває в спільному користуванні співвласників будинку, інші співвласники будинку - [PERSON] і [PERSON] не надавали дозволу [PERSON] на влаштування спірної споруди. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON]самовільно, без дозвільних документів органів місцевого самоврядування, з порушенням будівельних норм, встановив двоповерхову дерев'яну господарську споруду, що порушує права інших співвласників будинку і користувачів земельної ділянки, тому позов слід задовольнити, зобов'язати відповідача демонтувати самочинно встановлену двоповерхову дерев'яну господарську споруду, розміром 4,7х8,5 м, самочинно влаштовану у подвір'ї будинку [ADDRESS]. Зі змісту ст.88 ЦПК України, сторону, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, проте, якщо відповідач звільнений від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що відповідач є інвалідом І групи, тому сплачений Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради судовий збір слід відшкодувати за рахунок держави.

Outcome: approved