Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

До суду з названим позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 30 грудня 1992 року до житлового будинку [ADDRESS], власником якого, був [PERSON], вселився його зять [PERSON]. В 2006 році вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки. Після смерті [INFO] [PERSON] право власності за заповітом на вказаний житловий будинок набула вона (позивач) та її сестра [PERSON]. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. В червні 2012 року відповідач забрав речі та вибув з будинку до іншого місця проживання. Відповідач у належному їй на праві приватної власності будинку не проживає з часу вибуття, тобто більше одного року, вони з сестрою змушені сплачувати за комунальні послуги з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, між ними, як власниками та відповідачем будь якої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було, витрати по утриманню будинку він не несе, не приймає участі в спільному побуті і не є членом сім'ї власників житла. Проте, знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилаються в позовній заяві позивач. Відповідач в судове засідання не прибув, із заявою про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач весною 2012 року забрав свої речі з будинку позивача в [ADDRESS], з вказаного часу в будинку не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 30 грудня 1992 року став проживати в житловому будинку [ADDRESS], власником якого був [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 14 - 16). Після смерті [INFO] [PERSON] право власності за заповітом на вказаний житловий будинок, в рівних частках, набули позивач та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 05 лютого 2010 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори за реєстром №3-268 (а.с. 9) та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації № № 26131725 та 21671748 (а.с. 8, 10). Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року по справі №1024/29/2012 шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано (а.с. 11). Весною 2012 року відповідач забрав речі та вибув з будинку до іншого місця проживання, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту, складеного 10.05.2016 року за участю депутата Ставищенської селищної ради та жителів смт. Ставище (а.с. 13), довідки Ставищенської селищної ради від 10.05.2016 року № 2021/6 відповідач зареєстрований, але не проживає в будинку за вищевказаною адресою з червня 2012 року (а.с. 12). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно статті 405 Цивільного Кодексу України (2003 року) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку, що належить позивачу та третій особі [PERSON], не проживає з червня 2012 року, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved