Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідачка) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідачки до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 2004 року по 2016 рік він проживав з відповідачкою однією сімєю без державної реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розлучення сторін залишилися проживати з позивачем. Позивач зазначив, що відповідачка в добровільному порядку не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоч і має змогу це робити, бо працює підсобним робітником. На день подання позову позивач самотужки в достатній мірі не має можливості утримувати дітей і забезпечувати їх всім необхідним. Посилаючись на норми статей 180, 181 Сімейного кодексу (далі СК) України позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідачки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, позов просив задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що діти проживають разом з ним та його матірю, яка допомагає йому їх доглядати, доки він знаходиться на роботі. Мати пенсіонерка, та отримує пенсію за віком. Він працює різноробочим у ТОВ «Весна». Грошей тих, що він заробляє та материної пенсії не вистачає для забезпечення всім необхідним і для повноцінного розвитку та виховання дітей. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими. Пояснила, що вона планує звертатися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. Аліменти платити позивачу відмовляється, хоч вона і працює і має власний дохід, але позивач зловживає спиртними напоями, дітьми взагалі не займається та не приділяє їм увагу. Дітьми опікується мати позивача, яка і чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми та не дає можливості забрати дітей собі та вивезти їх на постійне місце проживання до неї у с. Бабайки Царичанського району Дніпропетровської області. Відповідачка власного житла не має, проживає у іншого співмешканця. Інших дітей або утриманців у неї немає. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 2004 року по 2016 рік проживали однією сімєю без державної реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 026127, виданим 11.07.2005 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 331082, виданим 21.06.2011 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Спільне проживання позивача та відповідачки припинено з серпня 2016 року, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, що визнали сторони і підтверджується довідкою № 241, виданою 08.02.2017 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не бере до уваги заперечення відповідачки, оскільки вона мала достатньо часу для звернення до органів опіки та піклування та до суду з питання визначення місця проживання дітей, передачі їй дітей від позивача, усунення перешкод щодо її участі у вихованні та утриманні дітей тощо, однак ніяких доказів, що вона в період з серпня 2016 року і по день судового розгляду вчиняла будь-які дії, спрямовані на виконання її батьківських обовязків по відношенню до неповнолітніх дітей, відповідачка суду не надала. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідачка, як мати дітей, повинна піклуватися про них та утримувати і має таку можливість, однак матеріальної допомоги на утримання сина та доньки не надає, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягувати на користь позивача на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] аліменти на кожного по 1/4 частці від доходу відповідачки щомісячно до повноліття дітей, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду 14 травня 2017 року. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня встановлено 1777 грн., отже ціна позову складає 1777 грн. + 1777 грн. х 30/100 х 6 місяців = 6397 грн. 20 коп. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивача відповідно до п.3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved