Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] з посиланням на те, що 5 січня 2002 року між нею та ФОП [PERSON] укладений трудовий договір, відповідно до якого її прийнято на посаду продавець-оформлювач, який зареєстровано Подільською районною філією Київського міського центру зайнятості 5 січня 2002 року за № 504. За вказаним договором вона працювала близько двох місяців та в подальшому трудові відносини з ФОП [PERSON] були припинені, тому остання не здійснювала будь-яких виплат заробітної плати чи сплати страхових внесків на її ім`я з 2001 року і до дня подання позовної заяви до суду. В трудовій книжці запис про прийняття її на роботу зроблено не було. Про те, що трудовий договір № 504 від 5 січня 2002 року не знятий з реєстрації, їй стало відомо, лише, в червні 2021 року, коли звернулась до Ставищенської районної філії Київського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. У зв`язку із встановленням факту зайнятості (наявності зареєстрованого трудового договору між нею та ФОП [PERSON] ) Ставищенською районною філією Київського обласного центру зайнятості їй відмовлено у наданні статусу безробітного. Згідно листа Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 07.07.2021 р. за № 285.2-1838/21 трудовий договір станом на 07.07.2021 року не знятий з реєстрації, а ФОП [PERSON] 27.08.2014 року припинила підприємницьку діяльність за власним бажанням. На її письмове звернення до відповідача про добровільне розірвання трудового договору, ніякої відповіді не надійшло. Через відсутність відповідача вона не може в установленому порядку розірвати трудовий договір та зняти його з реєстрації, оскільки відповідач поштову кореспонденцію не отримує та будь-якого зв`язку із нею немає. З урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 62-65) позивач просить суд визнати трудовий договір, укладений 5 січня 2002 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та нею, зареєстрований у Подільській районній філії Київського міського центру зайнятості 3 квітня 2002 року за № 504 - припиненим. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 2 вересня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 45). Ухвалою Ставищенського районного суду від 12 жовтня 2021 року позовну заяву в частині зобов`язання Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості зняти з державної реєстрації вказаний трудовий договір залишено без розгляду. В судове засідання позивач та його представник не прибули, направили до суду заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі (а. с. 73-74). В судове засідання представник відповідача не прибув, Подільська районна філія Київського міського центру зайнятості про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 60), про причини неявки представника суд не повідомили, відзиву на позов не направили. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибула про час і місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином (а. с. 58, 61), про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не направила. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 5 січня 2002 року між ФОП [PERSON] та працівником [PERSON] було укладено строковий трудовий договір, який 3 квітня 2002 року зареєстрований в Подільській районній філії Київського міського центру зайнятості за № 504 (а. с. 91, 90). Запис в трудовій книзі позивача щодо даного трудового договору відсутній (а.с. 82-85). 21 лютого 2003 року позивачем змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21 липня 2021 року (а.с. 15-16). 4 червня 2021 року позивач звернулася до Ставищенської районної філії Київського обласного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного, на що отримала відмову в зв`язку з встановленням факту її зайнятості відповідно до вказаного трудового договору, укладеного між позивачем та [PERSON] (а.с. 87, 88, 89). Згідно листа Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 07.07.2021 р. за № 285.2-1838/21 вказаний трудовий договір станом на 07.07.2021 р. не знятий з реєстрації (а. с. 90). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 92-93) 27 серпня 2014 року ФОП [PERSON] за власним рішенням припинила підприємницьку діяльність. Укладення трудового договору між працівником і фізичною особою та особливий порядок реєстрації такого договору визначені частиною 6 статті 24 КЗпП України. Крім того, питання реєстрації трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою регулюється Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260. За змістом пунктів 6-10 цього Порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору відповідний запис. Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи. Як встановлено судом з Індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих управлінням Пенсійного Фонду України у Ставищенському районі Київської області 05.07.2021 (а. с. 97-101), відповідач з часу укладення вищезазначеного договору нарахування та виплату заробітної плати їй не здійснює, не сплачує страхові внески. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що у визначений законом спосіб розірвати трудовий договір позивач не має можливості, оскільки ФОП [PERSON] припинила підприємницьку діяльність, а [PERSON] поштову кореспонденцію не отримує (а. с. 94-96). У зв`язку із цим розірвати трудовий договір у центрі занятості немає об`єктивної можливості, оскільки сторони трудового договору мають разом сповістити про намір розірвати трудовий договір. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем, і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, аналізуючи надані відповідачем в обґрунтування своєї позиції, докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved