Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 30 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.06.2021 року позов задоволено частково. 01.07.2021 року до суду надійшла заява позивача, в якій вона просить прийняти додаткове рішення про стягнення з відповідача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 570 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку з відсутністю необхідних знань, їй довелося звернутися до адвоката для отримання професійної правничої допомоги у справі. Так, разом з позовною заявою було подано орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, які підтверджують факт отримання такої допомоги і подальшого понесення позивачем витрат на таку допомогу. Остаточна сума судових витрат, які позивач очікує понести на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи складає 20 570 грн., що підтверджується копією договору № 04/05 від 04.05.2020 року з додатками та копією акту наданих послуг від 30.06.2021 року. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Зазначена заява була передана головуючому у справі судді разом з матеріалами цивільної справи протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.08.2021 року. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Отже, суд вбачає за необхідне ухвалити додаткове рішення за правилами спрощеного позовного провадження щодо стягнення зі сторони відповідача на користь сторони позивача витрат на правову допомогу. Так як розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, то при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення сторони у судове засідання не викликалися. Необхідність виклику сторін у судове засідання для вирішення даного питання відсутня з огляду на те, що у поданому стороною відповідача відзиві викладені заперечення щодо заявленої позивачем в позовній заяві суми витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані документи, суд приходить до наступного. У позовній заяві на виконання вимог ст. 134 ЦПК України позивачем було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікувала понести в зв`язку із розглядом справи. Сума витрат на правничу допомогу складала 12 800 грн. За змістом поданої заяви про ухвалення додаткового рішення та наданими документами вбачається, що сума заявлених витрат на правничу допомогу складає 20 570 грн. Частина 3 статті 134 ЦПК України визначає, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу було надано копію Договору № 04/058 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04.05.2020 року, копію додатку № 1 до Договору № 04/05, який міститься вартість послуг адвоката за кожну вчинену дію, а також Акт надання послуг № 1 від 30.06.2021 року. Так, з наданого акту вбачається, що перелік послуг, наданих адвокатом в період з 04.05.2020 року по 30.06.2021 року, становить: підготовка первинного юридичного аналізу ситуації (визначення переліку необхідних доказів та їх аналіз) - 300 грн.; адвокатські запити до ДМС та Державної прикордонної служби щодо перетину кордону відповідачем (вартість з поштовими витратами) - по 700 грн. кожен (1400 грн.); адвокатські запити до ДПІ щодо фінансового (грошового) обороту по ТОВ «Арзо» та щодо ідентифікаційного коду відповідача - по 700 грн. кожен (1400 грн.); адвокатські запити до БТІ щодо нерухомості відповідача, до Сервісного центру МВС транспорту відповідача, до ПриватБанку щодо руху коштів на рахунку відповідача - по 700 грн. кожен (2100 грн.) отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ТОВ «Арзо» - 50 грн.; адвокатські запити до Монобанк ТА «Корал Тревел» по 700 грн. кожен (1400 грн.); отримання відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (2 шт.) - 400 грн.; фіксація веб-сторінки соціальних мереж відповідача з подальшою можливістю отримання експертного висновку - 420 грн.; підготовка протоколу огляду вмісту веб-сторінки (соціальних мереж відповідача - ФВ та сайт) - 1500 грн. та 900 грн.; клопотання про витребування доказів - 1200 грн.; підготовка проекту позовної заяви - 5000 грн.; підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн.; виїзд до суду для ознайомлення з матеріалами справи - 1000 грн.; виїзд до суду для отримання копії судового рішення у справі - 1000 грн.; підготовка проекту заяви про видачу додаткового рішення - 2000 грн. Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Якщо стороною заявлено суму витрат, яка не є співмірною з наведеними вище критеріями, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК). У поданому 22.12.2020 року відзиві відповідач просить врахувати, що наведені позивачем судові витрати були вже ним сплачені з огляду на те, що останньою взяті кошти, які надавалися ним на утримання їх спільної доньки. Однак з такими доводами суд погодитися не може з огляду на їх недоречність, оскільки процесуальним законодавством закріплена норма, яка визначає розподіл між сторонами судових витрат. Право позивача на стягнення з відповідача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу гарантоване ЦПК України в разі їх понесення. Разом з тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, у наданих суду документах зазначені, зокрема, послуги адвоката щодо фіксації веб-сторінки соціальних мереж відповідача з подальшою можливістю отримання експертного висновку. Однак, жодного висновку в матеріалах справи не міститься, тобто виконання такої роботи не було зумовлене необхідністю для розгляду справи. Так само відсутня будь-яка необхідність щодо підготовки протоколів огляду вмісту веб-сторінок (соціальних мереж відповідача - ФБ та сайту), оскільки вони не містять жодного доказового значення з огляду на категорію справи, а також виконані не особами, які мають кваліфікацію в здійсненні таких оглядів. Щодо отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ТОВ «Арзо» (50 грн.), слід зазначити, що збір доказів, якими сторона обґрунтовує свою правову позицію при зверненні до суду, є обов`язком згідно положень ЦПК України. Однак доступ до вказаного реєструє є вільним та не потребує жодних виїздів чи інших зусиль для отримання потрібної інформації. Крім того, сума витрат за виїзд адвоката до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення у справі у визначеному розмірі - 1000 грн. за кожен, а також здійснення адвокатських запитів у загальній кількості 9 шт. вартістю по 700 грн. кожен, буде суперечити принципу розподілу таких витрат, тому суд вважає, що обґрунтований розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу складає 15 000 грн. Більша сума витрат є завищеною та необґрунтованою. За змістом ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги позивача були задоволенні частково, на основі визначених чинним процесуальним законодавством норм, витрати на правничу допомогу також мають бути задоволені пропорційно. Так, заявлений розмір позовних вимог складав 30 000 грн. За результатами розгляду справи вирішено стягувати з відповідача аліменти у розмірі 10 000 грн. Таким чином, з урахування викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved