Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 16145.51 грн., яка складається з наступного: 588.22 грн. - заборгованість за кредитом; 11154.60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3157.67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; д також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 745.02 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлений позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. До суду надійшла заява відповідача в якій він просить застосувати строк позовної давності, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.07.2012 року він [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов мотивованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 07.07.2012 року було укладено кредитний договір згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач в письмовому зверненні до суду заявив клопотання про застосування строку позовної давності, мотивуючи його тим, що графіком погашення кредиту встановлені зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Представником позивача направлено до суду письмове пояснення, відносно заяви відповідача, яке мотивується тим, що 07.07.2012 року відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач приєднався до тих Умов та правил надання банківських послуг, які були чинними на день підписання. Відповідно до підписаної Клієнтом Анкети-Заяви встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг. Позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та зобов'язується регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Умови та правила надання банківських послуг до яких приєднався відповідач долучені до позовної заяви, наказ про їх затвердження додається. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно до ст. 264 ЦК України: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. 13.02.2014 року в сумі 200,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Згідно відмітки канцелярії Баришівського районного суду позов надійшов до суду 05.12.2016 року. За таких обставин суд погоджується з думкою представника позивача про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про застосування строку позовної давності. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору б/н від 07.07.2012 року станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 16145.51 грн., яка складається з наступного: 588.22 грн. - заборгованість за кредитом; 11154.60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3157.67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 745.02 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Разом з тим суд не може погодитись з доводами позивача, якими останній мотивує нарахування пені та відсотків у зазначених сумах. У заяві позичальника від 07.07.2012 року відсутні будь-які згадки про нарахування пені та штрафів за користування кредитними коштами, так само як нарахування процентів за користування кредитними коштами. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. При нарахуванні пені та штрафів позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» начебто визнаних відповідачем, разом з тим позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» на які посилається позивач не містять підпису позичальника тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 07.07.2012 року. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року (№ 6-38753св13) та від 18 грудня 2013 року (№ 6-40942св13) та ухвалі ВСУ від 11.03.2015 року (№6-16цс15) . За таких обставин в даній частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Встановлене судом підтверджується: - Розрахунком заборгованості за кредитним договором; - Копією кредитного договору, анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, додаткових угод , розрахункових документів; - Копією паспорта відповідача; - Копією довідки № 241170 про включення до ЄДРПОУ; - Копією свідоцтва про реєстрацію банку; - Копією свідоцтва про реєстрацію юридичної особи; Іншими матеріалами справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved