Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

З 19.11.2014 року в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно, витребування майна. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Cherry Tiggo (номер кузову [NUMBER], сірого кольору, 2007 року випуску), укладений 23 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль Cherry Tiggo, номер кузову [NUMBER], сірого кольору, 2007 року випуску. Стягнено з [PERSON] та на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1307 грн. 27 коп. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1307 грн. 27 коп. В задоволенні решти позовних вимог- відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.08.2015 року вищезазначене рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18.08.2015 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, а справу - у цій частині передано на новий розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області, в решті рішення залишено без змін. До судового засідання позивач [PERSON] нез*явилася по невідомим причинам, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялася належними чином. Представник позивача [PERSON] до судового засідання з'явився надав через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності та у відсутності позивача [PERSON] Відповідачі - [PERSON], [PERSON] двічі до судового засіданні нез'явилися по невідомим для суду причинам, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялася належними чином. Суд, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін та постановити заочне рішення у справі на підставі наявних письмових доказів у підтвердження сплачених судових витрат по даній справі. Судом встановлено, що по цивільній справі №128/5717/14-ц понесено позивачем [PERSON] наступні судові витрати: 800 грн. судового збору за позовні вимоги ( а.с.1); 121 грн. 80 коп. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову ( а.с.20); 4 000 грн. витрат на правову допомогу ( а.с.109,110). Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції Закону від 23.10.2013 р. на час звернення позивача до суду - 19.11.2014 року), вбачається , що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позову майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. З положень ч.ч.2,3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції Закону від 23.10.2013 р. на час звернення позивача до суду - 19.11.2014 року), вбачається, що розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про вжиття запобіжних заходів чи заяви про забезпечення доказів або позову. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Так, згідно до ст. Закону України « Про державних бюджет на 2014 рік» , вбачається, що установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень. Станом на звернення позивача до суду із дійним позовом - 19.11.2014 року, за одну вимогу майнового характеру виходячи з ціни позову у 80000 грн., їй слід було сплатити судовій збір у розмірі 1% ціни позову , тобто 800 грн., дану суму вона сплатила.( а.с.1) За заявлені дві позовні вимоги немайнового характеру позивачу слід було сплатити по 243 грн.60 коп., з якої слід відрахувати судові збір в розмірі 121,80 грн. сплачений позивачем ( а.с.2) за подачу заяви про забезпечення позову ( ухвала суду про забезпечення позову винесена суддею 24.11.2014 року ( а.с.18), тому позивачем за подачу даного позову було не досплачений судовій збір на суму -365 грн.40 коп. Так, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2015 року позов було задоволено частково, а саме, задоволені у повному обсязі позовні вимоги ( одна немайнового характеру, одна майнового характеру ) позивача до відповідача [PERSON],та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Cherry Tiggo (номер кузову [NUMBER], сірого кольору, 2007 року випуску), укладений 23 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] і визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль Cherry Tiggo, номер кузову [NUMBER], сірого кольору, 2007 року випуску. Цім же рішенням суду відмовлено у задоволені позовної вимоги немайнового характеру про витребування спірного автомобілю у відповідача [PERSON] Тому, у порядку положень ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позову ( 2/3 частина вимог позову ) у рахунок повернення сплаченого нею судового збору суму з кожного по 460 грн.90 коп. Також, оскільки, позивачу [PERSON] судом було відмовлено у задоволені позовної вимоги немайнового характеру до відповідача [PERSON] про витребування у нього спірного автомобілю , і за цю вимогу позивач не сплатила судовій збір на суму 243 грн. 60 коп., то ця сума підлягає стягненню з позивача на користь держави. Згідно до ч.1, п.п. 2,4 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу . Відповідно до положень , викладених в ч.ч.1,2, ст.84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно до п. 48 роз*яснень, викладених у Постанові № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму ВССУ від 25 вересня 2015 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 23.09.2014 р., вбачається, що він укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 427 (а.с.112), який надає правову допомогу по даній справі у суді (а.с.111). З розрахунку витрат на правову допомогу, яка надана позивачу [PERSON] адвокатом [PERSON] згідно вищезазначеного договору про надання правової допомоги, вартість послуг становить 4000 гривень, що включає: вивчення наявних матеріалів та надання правової консультації щодо способу захисту; збирання доказів, підготовка та написання позовної заяви, заяви про забезпечення позову; участь в судовому засіданні. ( а.с. 110). З квитанції від 13.05.2016 року, вбачається, що адвокат [PERSON] отримав гонорар від позивача в сумі 4 000 гривень. (а.с.109). Тому суд вважає, що позивачем документально підтверджено та доведено понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень. Оскільки позов задоволено частково ( 2\\3 частини заявлених позовних вимог ), тому , слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позову ( 2/3 частина вимог позову ) у рахунок понесених нею витрат на правову допомогу з кожного по 1333 грн.35 коп.

Outcome: approved