Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що 22.01.2009 померла баба позивача - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,81 га, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Позивач у встановлений законом строк не прийняла спадщину після смерті [PERSON], вважає, що строк пропустила з поважних причин, оскільки перебувала у скрутному матеріальному становищі у звязку з навчанням, відсутністю роботи, хворобою та смертю батька, витратами на поховання і виготовлення памятника. Крім того, [PERSON] тривалий час не могла знайти правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку і на момент відкриття спадщини проживала у [INFO] або м. Києві, територіальна віддаленість зазначених населених пунктів, на її думку, також є перешкодою для своєчасного прийняття спадщини. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 22.01.2009. Позивача у судове засідання не зявилася і відомостей про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на скрутне матеріальне становище і те, що позивач на момент відкриття спадщини навчалась, крім того, їм не було відомо про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надійшло письмове повідомлення до Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області у якому вказано, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив: згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 128049 від 24.01.2009, [PERSON], померла 22.01.2009 (а.с. 5). Згідно копії заповіту від 09.08.2000, [PERSON] заповіла [PERSON] 1/2 частину всього належного їй на день смерті майна (а.с. 6). У відповідності до державного акту на право власності на землю серії IV-НВ № 028806, виданого Тульчинською РДА, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,81 га, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 8), зазначені обставини також підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ -0506507502017 від 01.06.2017 (а.с. 9). Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач надала суду договір № 242 від 26.08.2010, згідно якого вона з 01.09.2010 01.07.2014 перебувала на навчанні, виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на імя [PERSON] та свідоцтво про смерть останнього 11.11.2013, серії І-АМ № 269386 від 13.11.2013 (а.с. 10, 11, 12). На думку суду, позивач пропустила передбачений законом строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки підставою пропуску строку вона вказує незнання про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк, перебування на навчанні, хворобу та смерть батька, скрутне матеріальне становище, проживання у територіально віддалених населених пунктах, тимчасову відсутність правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку, однак незнання норм законодавства не може вважатися поважною причиною для пропуску строку визначеного для прийняття спадщини. Крім того, суд критично ставиться до посилання позивача на перебування на навчанні, хворобу та смерть батька, оскільки спадкодавець померла 22.01.2009, строк для прийняття спадщини закінчився 22.07.2009, а зазначені обставини виникли після закінчення строку для прийняття спадщини. Також поважними причинами пропуску строку не можна вважати, скрутне матеріальне становище, проживання у територіально віддалених населених пунктах, тимчасову відсутність правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку, оскільки за подачу заяви про прийняття спадщини плата згідно ст. 2, 3 декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито», не стягується, позивач могла подати вказану заяву за допомогою засобів поштового звязку, наявність або відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є умовою для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. На підставі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що підтверджують поважність причин через, які пропущено строк для прийняття спадщини, у звязку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed