Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

До суду звернулося ПАТ «Державний експортно-імпорний банк України» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та ПП «Великбуд» 29 листопада 2013 року було укладена Генеральна угода № 10013N1/125, згідно якої ПП «Великбуд» отримав кредит у розмірі 1300000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,5% на рік. Ліміт Генеральної угоди поширюється на Кредитні договори, які будуть укладені в рамках цієї Генеральної угоди, а також Кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності цією Генеральною угодою. Генеральною угодою передбачено, що позичальник зобов'язується до надання кредиту забезпечити оформлення поруки з [PERSON]. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеного між позивачем та ПП «Великбуд», банк уклав 29 листопада 2013 року з відповідачем [PERSON] договір поруки № 10013Р3/125, згідно якого [PERSON] зобов'язувалася перед позивачем відповідати за виконання ПП «Великбуд» зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до кредитного договору, відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 1185454,15 грн., який виник станом на 12 грудня 2014 року та у повернення сплачені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Відмовився від збільшення позовних вимог станом на день розгляду справи, незважаючи на відповідне роз'яснення суду. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи ПП «Великбуд» у судове засідання не прибули повторно, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляли. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 29 листопада 2013 року позивач та третя особа ПП «Великбуд» уклали Генеральну угоду № 10013N1/125, згідно якої банк здійснює із позичальником ПП «Великбуд» кредитні операції в межах ліміту 1 млн. 300 тис. грн. (п.п. 2.1, 2.2.1 Угоди). Цього ж дня між вказаними особами було укладено кредитний договір № 10013К6/126, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 1 млн. грн. з кінцевим терміном погашення кредиту - 28 листопада 2014 року з визначенням розміру процентної ставки - 19,5% річних. Відповідно до умов Генеральної угоди та кредитного договору третя особа ПП «Великбуд» взяло на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного цими договорами. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору, укладеного між позивачем та третьою особою ПП «Великбуд», банк уклав 29 листопада 2013 року з відповідачем [PERSON] договір поруки № 10013Р3/125, згідно якого відповідач [PERSON], як фінансовий поручитель, зобов'язувалася перед позивачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ПП «Великбуд» основного зобов'язання. Сторонами договорів були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Фактично після укладення договорів банк надав третій особі ПП «Великбуд» кредитні кошти періодично частковими платежами на загальну суму 999 тис. 412 грн. 80 коп. Взяті на себе зобов'язання третя особа ПП «Великбуд» не виконує належним чином, перестало сплачувати кошти у повернення кредиту, сплати відсотків у терміни визначені графіком погашення, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12 грудня 2014 року на суму 1185454,15 грн., з них: - заборгованість за кредитом - 999412,80 грн.; - пеня на суму основної заборгованості - 32591,41 грн.; сума прострочених несплачених відсотків - 99066,81 грн.; - пеня на суму несплачених відсотків - 5731,30 грн.; - сума простроченої комісії за управління - 6000 грн.; - пеня на суму комісії за управління - 346,76 грн.; - сума простроченої комісії за зобов'язання - 4,69 грн.; - пеня на суму простроченої комісії за зобов'язання - 0,38 гр.; штрафи за невиконання умов договору - 42300 грн., що підтверджується відповідним розрахунком позивача. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи третьою особою та відповідачем банку не сплачена. Банк подав позов до третьої особи про стягнення заборгованості за кредитним договором у порядку господарського судочинства, справа по суті - не розглянута. Позивач звертався з відповідними претензіями (вимогами) до позичальника та поручителя щодо сплати заборгованості за кредитним договором, які залишилися без реагування цих осіб. У судовому засіданні позивач в особі його представника відмовився від уточнення позову щодо вимог про стягнення боргу в розмірах, визначених станом на день розгляду справи. Спір між сторонами по справі з приводу розрахунків заборгованості - відсутній. Відповідач та третя особа не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved