Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON]Ю з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини інваліда та матері дитини-інваліда до відповідача [PERSON], згідно якого просить змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання доньки з 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача на тверду грошову суму 5000 грн., починаючи стягнення з 05.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття та визначити розмір аліментів на її утримання, як матері дитини-інваліда. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.09.2007 року. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 року з відповідача [PERSON], на її користь стягнені аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON], [INFO] в 1/3 частки всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Їх з відповідачем донька є дитиною-інвалідом з діагнозом: ДЦП, спастична диплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями. В зв'язку з необхідністю догляду за дитиною - інвалідом вона змушена була звільнитись з роботи. На сьогоднішній день їхня донька потребує постійного догляду, тому вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та свою дитину належним чином. Єдиним її доходом є пенсія на дитину та 900 грн., аліментів, чого недостатньо для забезпечення потреб дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, давши пояснення фактично викладенів позовній заяві. Також пояснила, що на утримання доньки та на своє утримання вона просить стягнути з відповідача аліменти в загальній сумі 5000 грн., на місяць. Вимоги свої обґрунтовує тим, що вона змушена постійно перебувати біля дитини в зв'язку з її хворобою. На даний час дитина відвідує школу і вона постійно перебуває біля дитини. Так як дитина із-за хвороби сама не може вільно рухатись та потребує її постійної допомоги в цьому. Тому вона не може працювати. А тих аліментів, які сплачує відповідач недостатньо як для задоволення потреб дитини так і для її лікування, якого вона постійно потребує. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував надавши письмові заперечення проти позову. Пояснивши, що на даний час він не працює, оскільки дуже важко влаштуватись на роботу. Він має спеціальність водія, а за даною спеціальністю оплата праці не є високою. Він виконує свої батьківські обов'язки та регулярно сплачує аліменти на утримання доньки, приймає участь в її вихованні купує речі, іграшки. Крім того його батьки надають допомогу їх доньці продуктами.Крім тих аліментів, які з нього стягувались він ще перераховував грошові суми на утримання доньки. Сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн., для нього є непосильним, так як його періодичні доходи складають не більше 3500 грн., на місяць. Тому він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 грн., та обіцяє, що буде регулярно без затримки їх сплачувати. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 року з відповідача [PERSON], на користь позивачки стягнені аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON], [INFO] в 1/3 частки всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення суду. Донька сторін є дитиною-інвалідом з діагнозом: ДЦП, спастична диплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та медичною довідкою. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів з частки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача на тверду грошову суму 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв'язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Виходячи з того, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку (прибутку) та враховуючи той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, що підтверджується даними його трудової книжки, суд вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів з частки від прибутку на тверду грошову суму. При вирішенні питання про визначення суми стягуваних аліментів, суд враховує, те, що відповідач та його батьки в добровільному порядку надають матеріальне утримання дитині: купують одяг, продукти харчування, іграшки, відповідач перераховує грошові суми, що підтверджується квитанціями банку. Відсутність у відповідача офіційної роботи, та наявність мінливих прибутків. Також суд враховує той факт, що дитині-інваліду призначена пенсія, за даних обставин суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки з 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутку) на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2500 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, як матері дитини-інваліда, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України - Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Як встановлено в судовому засіданні позивачка проживає разом з дитиною - інвалідом. Наявність у дитини інвалідності підтверджується копією пенсійного посвідчення, з якого вбачається, що позивачці призначена допомога на утримання дитини інваліда З наданої позивачкою довідки ЛКК встановлено, що дитина перебуває на «Д» обліку у лікаря невролога. Проте в даній довідці не вказано, що дитина потребує постійного стороннього догляду Згідно запису в трудовій книжці вбачається, що відповідачка звільнена з роботи за власним бажанням в зв'язку з необхідністю догляду за дитиною у віці до 14 років. Ст. 38 КЗпП України. Таким чином в трудовій книжці також не вказано, що позивач звільнена в зв'язку з необхідністю здійснення саме постійного догляду за дитиною - інвалідом. Крім того на підставі яких документів зроблений такий запис в трудовій книжці не зазначено. Тому позивачко не доведено факту того, що згідно медичного висновку дитина сторін потребує постійного стороннього догляду за неї іншої особи. За даних обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині потрібно відмовити. Приймаючи таке рішення суд виходить ще й з того, що відповідач офіційно не працює, доказів про отримуваний прибуток відповідачем суду не надано, з чого суд не може зробити висновок про те, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, враховуючи той факт, що відповідача на утримання дитини стягнені аліменти в сумі 2500 грн., яка є значно більшою по зрівнянню з тією сумою, яка стягувалась з відповідача при встановлення розміру аліментів у частці від його прибутку. Тобто прибуток відповідача не є значним. Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640.00 грн.,так як судом задоволена лише одна позовна вимога, а позивачка відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На основі ст. 180, 182, 192, СК України,

Outcome: partial