Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 03.08.2009 помер його батько [PERSON]. За життя [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) площею 13,75 в умовний кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Малоолександрівське» Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039899. З вказаних земель, [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку площею 8,0170 га, угіддя рілля, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, цільове призначення\~ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державні акти на земельні ділянки: сіножаті площею 0,38 в умовних кадастрових га та пасовища площею 2,57 в умовних кадастрових га [PERSON] отримати не встиг. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 8,0170 га, угіддя рілля, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Леніна, б. № 12, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛГ № 0039899, площею 13,75 умовний кадастровий га у землях КСП «Малоолександрівське» Троїцького району Луганської області. Спадкоємців майна померлого четверо він, та відповідачі: дружина померлого та сини померлого. Позивач зазначає, що він проживав зі спадкодавцем однією сімєю, доглядав за [PERSON], а після його смерті здійснив поховання, тому є таким, що прийняв спадщину. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 06.11.2011 за позивачем визнано право власності на земельну ділянку площею 8,0170 га, яка належала [PERSON] та на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Леніна, б. № 12, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, а право на земельну частку (пай) площею 13,75 в умовних кадастрових га, в тому числі пасовища площею 2,57 в умовних кадастрових га та сіножаті площею 0,38 в умовних кадастрових га залишилося не переоформленим. Позивач звертався до Троїцької державної нотаріальної контори з заявою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що ним не було надано оригінал документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). На підставі викладеного, просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове\~засідання позивач та представник позивача не з'явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачі\~в судове засідання не зявились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Треті особи - \~Тимонівська сільська\~рада Троїцького\~району Луганської\~області та Троїцька державна нотаріальна контора Луганської області в судове засідання своїх представників не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3\~ст.211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть\~серії 1-ЕД №211037, актовий запис №11 від 05.08.2009 року (а.с. 26). Факт родинних відносин між позивачем та його померлим батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД № 482560 від 11.09.1975 (а.с. 25). За життя [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) площею 13,75 в умовний кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Малоолександрівське» Троїцького району Луганської області, право власності на який посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039899 (а.с. 27). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.2-7282/2-18 від 18.09.2018, [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 099069 площею 8,0170 га, угіддя рілля, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, цільове призначення\~ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державні акти на земельні ділянки: сіножаті площею 0,38 в умовних кадастрових га та пасовища площею 2,57 в умовних кадастрових га [PERSON] не оформлено (а.с. 29). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 06.01.2011 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 8,0170 га в межах згідно з планом відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 099069, яка належала [PERSON] та на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Леніна, б. № 12, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області (а.с. 32). Згідно довідки № 616 від 21.08.2018, виданої виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON] померлий 03.08.2009, був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: вул. Мічуріна, б. 36, с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області (а.с. 30). Згідно довідки № 592 від 14.08.2018, виданої виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, [PERSON], що зареєстрований за адресою: вул. Польова, б. 18, с. Красногригорівка Троїцького району Луганської області, здійснив поховання [PERSON], яка померла 20.09.2004 (а.с. 19). Спадкоємців майна померлого [PERSON] четверо позивач та відповідачі, які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №653/02-31 від 02.10.2018, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), належної [PERSON] згідно сертифікату серії ЛГ № 0039899, який помер 03.08.2009, в звязку з тим, що спадкоємцем для оформлення спадкових прав на вищевказане спадкове майно не було надано оригінал документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). Відповідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня\~2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~«Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Згідно ч. 1\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту\~спадкоємці за законом. Згідно ч. 1\~ст. 78 Земельного Кодексу України\~право власності на землю\~це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г»\~ст. 81 Земельного Кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно\~ст. 131 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16\~ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судовим розглядом доведено відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України, якою також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно не порушує інтереси інших осіб. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач, наданими суду доказами довів, що він має право на спадщину за законом після померлого [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1223ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved