Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], кв. [NUMBER]. 15 травня 2014 між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленості про купівлю продаж вищезазначеного нерухомого майна, в результаті чого відповідачка отримала від позивача домовлену суму за продаж вказаного житлового будинку, про що було складено відповідну розписку. Таким чином, зазначену домовленість було виконано сторонами у повному обсязі, відповідачка від позивача отримала домовлену суму за продаж домоволодіння та віддала позивачу усі правовстановлюючі документи на будинок. Однак, на даний час відсутній оригінал відповідного правовстановлюючого документу на будинок, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], кв. [NUMBER], а також на земельну ділянку площею 0,1102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS]/[NUMBER], право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 634032. Позивач та його представник до суду не з'явилися, останні надали аналогічні заяви, згідно яких на позовних вимогах наполягають у повному обсязі, просять позов задовольнити, справу просять розглянути без їх участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Троїцька державна нотаріальна контора Луганської області свого представника у судове засідання не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03 травня 1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 1999 року відповідачка є власницею квартири [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS]. Згідно рішення Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області №? 22 від 18 вересня 2001 року було затверджено нумерацію вищевказаного домоволодіння, а саме квартира [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS]. 15 травня 2014 між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленості про купівлю продаж вищезазначеного нерухомого майна, в результаті чого відповідачка отримала від позивача домовлену суму за продаж вказаного житлового будинку, про що було складено відповідну розписку. На вказане нерухоме майно було виготовлено технічну документацію, квартира [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS] складається: А1 - житловий будинок площею 52,6 м.кв.; В, в, ж - літня кухня; Г, Д, Е - сараї; Б, З - гараж, 1-2 - огорожа, воно розташоване на відповідній земельній ділянці площею 0,1102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 4425485000:05:001:0119, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 634032. Однак, на даний час відсутній оригінал відповідного правовстановлюючого документу на будинок. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З огляду на вищезазначене, позивач з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, і фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як він набув у власність зазначене домоволодіння, однак у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Крім цього, набуваючи право власності на квартиру у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, позивач також набуває право власності на відповідну частину земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655, ЦК України, 120 ЗК України,

Outcome: approved