Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства відповідача стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] та про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 20000,00 грн. щомісячно та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку по 10000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 2011 року між нею та відповідачем склалися близькі інтимні стосунки, та за бажанням відповідача вона від нього народила доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження дитини на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері записаний відповідач. Відповідач заперечує факт походження дитини від нього, уникає спілкування, розірвав стосунки. На теперішній час вона самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, починаючи з 2017 року, участі у вихованні дитини не приймає. За клопотанням позивача ухвалою суду від 12.11.2018 по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с.32-33). Ухвалу суду про призначення судово-генетичної експертизи повернуто з експертної установи до суду без виконання в зв`язку з неявкою [PERSON] на експертизу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Визначення батьківства за рішенням суду проводиться за наявності спору щодо особи, яка є батьком дитини. Батьківство встановлюється в судовому порядку в ситуаціях, коли чоловік не визнає себе батьком дитини, і навпаки, коли чоловік вважає себе батьком дитини, а цей факт оспорюється. Встановлення батьківства є засобом захисту прав дитини, тобто заходом, спрямованим на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини, оскільки визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до положень ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що перебуває з позивачем у дружніх відносинах, знайома з відповідачем, сторони разом працювали, була очевидцем стосунків між позивачем та відповідачем, а саме, що відповідач приїжджав до позивача з квітами, залишався на ніч, на теперішній час відповідач до позивача та дитини не приїжджає, відносини між ними припинені з літа 2016 року, дитина схожа на відповідача. Зі слів позивача та знайомих їй відомо, що відповідач бажав дитину, обіцяв позивачу утримувати дитину та допомагати матеріально, відповідач казав знайомим, що в нього є дочка. Як вказала їй позивач, дитину вона народила від відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем наданий диск, який досліджений судом. На зазначеному диску містяться фото та відеозаписи, з яких вбачається, як відповідач контактує з малолітньою дитиною. Відомості, що містяться у зазначених доказах, самі по собі не можуть свідчити про те, що відповідач є батьком дитини. Звукозапис розмов на диску суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки із зазначеного запису неможливо встановити його походження. Будь-яких інших доказів позивачем не надано та матеріали справи їх не містять. Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює показання свідка, оскільки та обставина, що дитина народжена від відповідача, їй відома тільки зі слів позивача. Таким чином, у суду відсутні належні, достовірні та достатні докази на підтвердження позовних вимог, що є підставою для задоволення позову. При зверненні до суду позивач понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою від позову, суд покладає понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору, на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed