Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. На даний час спадкоємцями майна померлого є позивач та її сестра [PERSON], яка жодних дій для прийняття спадщини не вчинила та фактично відмовилася від прийняття спадщини. Оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння відсутні. Вказане позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні відносини спадкування виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті батька позивача відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, у зв'язку з чим слід керуватися відповідними нормами вказаних нормативних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин спадкування. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Судом було встановлено, що дійсно [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Прізвище позивача було змінено у наслідок укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Після смерті батька позивача залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], який складається: А1, а - житловий будинок; ПГ - погріб; Г - сарай; 3-5 - огорожа; 2 - водопровід. На даний час спадкоємцями майна померлого є позивач та її сестра [PERSON], яка жодних дій для прийняття спадщини не вчинила та фактично відмовилася від прийняття спадщини. Мати сторін по справі, [PERSON], померла [INFO] року. Їхній брат, [PERSON], помер [INFO] Оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння відсутні. Вказане позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Таким чином, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі на підставі наданих доказів є спадкоємицею майна померлого свого батька за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР у вигляді вищезазначеного нерухомого майна, так як відповідач фактично від прийняття спадщини відмовилася, з огляду на те, що померлий на підставі наданих доказів є власником спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на дане спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, суд, з метою захисту порушеного майнового права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 20, 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України,

Outcome: approved