Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], ВГІРФО Харківського РВ ГУМВС України у Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона, відповідно до договору дарування житлового будинку від 28 березня 2011 року є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав матері позивача [PERSON], яка його подарувала [PERSON] В зазначеному житловому будинку з 01.08.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2007 року по 2011 рік підтримував сімейні відносини з [PERSON] Проживання і реєстрація відповідача в будинку позивача створює останній перешкоди в володінні, користуванні та розпорядженні її власністю. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні її майном - житловим будинком за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] з зазначеного житлового будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він має право на користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS] Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник ВГІРФО Харківського РВ ГУМВС України у Харківської області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно договору дарування житлового будинку від 28.03.2011 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9,10). Зазначений житловий будинок належав матері позивача [PERSON], яка його подарувала [PERSON] В зазначеному житловому будинку з 01.08.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] що підтверджується домовою книгою на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з 2007 року по 2011 рік підтримував сімейні відносини з [PERSON], про що сторони не заперечували в судовому засіданні. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні /ст. 321 ЦК України/. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном /ч.1 ст.391 ЦК України, ч.1 ст.156 ЖК України/. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] не являється членом сім'ї [PERSON] та жодних договорів про користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] з власницею-позивачем по справі не укладав. Позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Право реєстрації, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є похідним від права користування будинком і тому, за відсутності додаткових перешкод окремого рішення суду в даному випадку не потребує. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст.ст.11,88 ЦПК України, в межах заявлених вимог.

Outcome: partial