Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи заяву тим, що документом, що посвідчує його особу є паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий 10.02.1997 року Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області, де його прізвище зазначено - [PERSON]. В свідоцтві про народження [NUMBER] також його прізвище зазначено - [PERSON]. В 1978 році він закінчив Чернівецький індустріальний технікум за спеціальністю Експлуатація автоматичних прристроїв в промисловості будівельних матеріалів та отримав диплом серії [NUMBER], в якому його прізвище було помилково зазначено - [PERSON]. У зв'язку з розбіжностями в написанні його прізвища у правовстановлюючих документах він не може оформити пенсію, просив заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила через канцелярію суду заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, заявлені вимоги підтримав повністю та просив заяву задовольнити. Заінтересована особа: представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Сакалюк Т.В. в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила через канцелярію суду заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, просили вирішити справу на розсуд суду та згідно чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними і допустимими доказами, встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] прізвище заявника зазначено - [PERSON], його батьками зазначено: [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Документом, що посвідчує особу заявника є паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий 10.02.1997 року Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області, де його прізвище зазначено - [PERSON], його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Заявник [PERSON] у 1978 році закінчив Чернівецький індустріальний технікум із спеціальністю Експлуатація автоматичних пристроїв в промисловості будівельних матеріалів та отримав диплом серії [NUMBER], в якому його прізвище було помилково зазначено - [PERSON] (а.с.5). Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідне заявнику для виготовлення документації на отримання пенсії. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved