Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що разом із [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , при цьому 2/3 будинку належить позивачу, а 1/3 - третій особі. Відповідачі по справі не є членами родини позивача та третьої особи і не вели спільного господарства з жодним із співвласників житлового будинку. При цьому у 2009 році позивач за погодженням із [PERSON] надала дозвіл матері відповідачів, [PERSON] , на проживання у будинку спільно з її дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на момент вселення до будинку не набули повноліття. В кінці жовтня 2020 року [PERSON] та відповідачі залишили місце свого проживання у будинку і виїхали у невідомому напрямку та з того часу відповідно більше не проживають за місцем реєстрації. При цьому, [PERSON] знялась із реєстрації у вказаному будинку, а відповідачі ні. Таким чином, відповідачі створють перешкоди для позивача у реалізації права користування та розпорядження будинком, зокрема в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. 27.07.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглядати без її особистої участі. Крім цього подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 27.09.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні правовідносини та норми матеріального права,які їх регулюють. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2008 року, виданого Шполянською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 20.03.2008 №92, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.11.2010 у справі № 2-1084/2010 є власником 2/3 частин будинку [ADDRESS] (а.с.14,15). Власником 1/3 частини вказаного будинку є [PERSON] .. Указані обставини підтверджуються також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 32930032 від 20.01.2012, виданого Шполянським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», відповідно якого [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна - 22418041 (а.с.16). Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації, Шполянський відділок, станом на 01.01.2013 року, житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано у Шполянському виробничому відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , частка (2/3), [PERSON] , частка (1/3) (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 25.09.2018 відділом ЗАГС адміністрації Красносулінського району Ростовської області, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). Відповідно до витягу №2221 від 01.07.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 08.07.2021 № 268, вбачається, що у вказаному будинку станом на 08.07.2021р. зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] 1998 р.н., [PERSON] , 2002 р.н. Малолітні та неповнолітні діти не проживають (а.с.20). Відповідно до підтвердження голови вуличного комітету вул. Берегова Вербівського Віталія Дмитровича, підпис якого стверджений головою вуличного комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 25.08.2021 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають в будинку [ADDRESS] з жовтня 2020 року по даний час (а.с.46). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №638/13030/13 від 25.07.2018 року, предметом розгляду якої було питання про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, виселення. У п.33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Верховний суд України у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, предметом розгляду якої було визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, дійшов висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Суд установив, що позивач є власником житлового будинку, а отже вона має право вимагати усунення перешкод у користуванні ним. Право власності передбачає, що саме власник майна визначає коло осіб, яким слід надати право користування ним у порядку визначеному чинним законодавством. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у будинку, який належить зокрема позивачу, але фактично не проживають за вказаною адресою з жовтня 2020 року, що підтверджується довідкою виданою головою вуличного комітету. Доказів щодо наявності у відповідачів домовленості з позивачем щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням суду не надано. Залишаючись зареєстрованими у будинку, власником якого є позивач, при цьому є сторонніми для неї особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися, володіти і розпоряджатися вказаним житловим приміщенням, відповідачі порушують права позивача, як власника. Враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідноз абз. 5 п.35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з Розгляду Цивільних і Кримінальних справ, №10 від 17.10.2014 року, «Про застосування судами законодавства пр осудові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved