Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради, звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень внаслідок кримінального правопорушення. Позовна заява мотивована тим, що потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у комунальному закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «8-а МКЛ м. Львова», у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, спричиненими [PERSON] . Фінансування стаціонарного лікування потерпілої проводилось за рахунок коштів міського бюджетів. Загальний розмір затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 16 415 гривень 15 копійок, які прокурор просить стягнути з [PERSON] . Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав та просив задовольнити. Представник Львівської міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями, в порядку\~ст.128 ЦПК України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Судом з`ясовано, що 03.04.2019\~року близько 20 години [PERSON] , перебуваючи у приміщенні квартири [ADDRESS] , під час побутового конфлікту, що виник між ним та його сином - [PERSON] , в ході раптово виниклого умислу з особистих, неприязних мотивів, з метою спричинення тілесного ушкодження, тримаючи в правій руці ніж, умисно наніс один удар [PERSON] в ділянку живота, спричинивши останньому проникаючу колото-різану рану живота зліва з пошкодженням нисхідного відділу товстого кишківника, десеризацією товстого кишківника, ампутацією хрящової частини 12-го ребра зліва, що в свою чергу є небезпечним для життя в момент заподіяння та відповідно до висновку експерта №92/19 від 16.04.2019 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2019 року у справі №464/2036/19, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 16.04.2019 року між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 та [PERSON] у кримінальному провадженні про обвинувачення відповідача за ч. 1 ст. 121 КК України. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з призначенням іспитового строку 3 (три) роки. Вирок набрав законної сили. Відповідач наведених обставин в ході розгляду справи не спростував, оскільки в судове засідання не з`явився. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «8-а міська клінічна лікарня м. Львова» №1426 від 16.09.2019 року, потерпілий [PERSON] з 03.04.2019 року по 04.04.2019 року перебував на лікуванні у реанімаційному відділенні, а з 05.04.2019 року по 17.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні лікарні. Загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого становить 16 415,15 гривень. Станом на день звернення до суду з позовом та розгляду справи, відповідачем кошти на лікування потерпілого не відшкодовано. Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого (частина перша\~статті 1206 ЦК України). Частиною 3 статті 1206\~ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що [PERSON] вчинив злочин, внаслідок якого\~ [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «8-а МКЛ м. Львова», на яке\~закладом охорони здоров`я було витрачено кошти в сумі 16 415,15 гривень,\~що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи. За таких обставин, зважаючи на вищенаведені положення, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого. Враховуючи те, що відповідача Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2019 року визнано винним у вчиненні злочину, останній зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету м. Львова витрати Комунального комерційного підприємства «8-а міська клінічна лікарня м. Львова», понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved