Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До суду з позовом звернулись позивачі із вищезазначеними позовними вимогами. В обґрунтування своїх вимог позивачі пояснили, що 27.09.1985 року між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) було укладено шлюб. 30.12.1988 року [PERSON], дружина позивача [PERSON] та мати позивачів [PERSON] і [PERSON], стала членом житлово - будівельного кооперативу № 339 «Комунаровець - 23». Відповідно до ордеру № 188 виданого Запорізьким міськвиконкомом 15.04.1991 року, позивачі разом із [PERSON] вселились у трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка була надана ним у користування житлово - будівельним кооперативом № 339 «Комунаровець - 23». До 22.06.1992 року [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти в повному обсязі були сплачені до кооперативу пайові внески за вищезазначену квартиру в розмірі 13686,00 карбованців. Після сплати внесків, право власності на квартиру не було зареєстроване. [INFO] року [PERSON] померла. За життя заповіту не складала. Після смерті [PERSON], [PERSON] у встановлений законодавством строк, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, натомість одразу в інтересах себе та в інтересах малолітніх на той час осіб - [PERSON] та [PERSON] вступив в управління спадковим майном - квартирою [ADDRESS] де позивачі проживають і на даний час. Позивачі просять визнати за ними право власності на відповідні частки квартири [ADDRESS] Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ЖБК № 339 «Комунаровець-23» в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала відносно задоволення даного позову. Представник Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, 27.09.1985 року між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) було укладено шлюб. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. [INFO] року в них народилась донька - [PERSON]. 30.12.1988 року [PERSON] стала членом житлово - будівельного кооперативу № 339 «Комунаровець - 23». Відповідно до ордеру № 188 виданого Запорізьким міськвиконкомом 15.04.1991 року, позивачі разом із [PERSON] вселились у трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка була надана нам у користування житлово - будівельним кооперативом № 339 «Комунаровець - 23». Станом на 22.06.1992 року [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти подружжя в повному обсязі були сплачені до кооперативу пайові внески за вищезазначену квартиру в розмірі 13686 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) карбованців 00 копійок, що підтверджується довідкою житлово - будівельного кооперативу № 339 «Комунаровець - 23» від 20.11.2015 № 200. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За життя заповіту не складала. Після смерті дружини, [PERSON], у встановлений законодавством строк, а ні в інтересах себе а ні в інтересах на той час своїх двох малолітніх дітей заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, натомість одразу вступив в управління спадковим майном - квартирою [ADDRESS] де проживає з ними і на даний час. Відповідно до довідки житлово - будівельного кооперативу № 339 «Комунаровець - 23» № 199 від 20.11.2015 до складу сім'ї [PERSON] входять також його син - [PERSON] та його донька - [PERSON]. Згідно відповіді на запит суду, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора повідомила про відсутність заповітів складених [PERSON]. Спадкова справа після її смерті не заводилась. Відповідно до п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.» Положеннями ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення правовідносин) було встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, спільною сумісною власністю було: - майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 ЗУ «Про власність», ст. 22 КпШС України); - майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст. 17, ст. 18, п.2 ст. 17 Закону України «Про власність»); - квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, зокрема у випадку, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Виходячи зі змісту положень ст. 22 КпШС УРСР (в редакції 1969 р.) майно, набуте подружжям за час шлюбу на спільні кошти є їх спільною сумісною власністю і доля кожного з них становить 1/2 частку в цьому майні. Тобто, саме з 23.06.1992 року, дати наступної за днем внесення в повному обсязі пайового внеску, членам подружжя - [PERSON] та [PERSON] належали по ? частки квартири [ADDRESS] Положеннями ст. 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є зокрема, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На час відкриття спадщини, диспозиція ст. 549 ЦК УРСР визначала дві окремі та незалежні дії, що свідчили про прийняття спадщини, а саме: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном чи/або подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], діючи в інтересах себе та своїх малолітній дітей - [PERSON] та [PERSON], після смерті дружини - [PERSON] вступив у володіння спадковим майном - ? часткою квартирою [ADDRESS] При прийнятті рішення суд також враховує ту обставину, що на час сплати в повному обсязі пайових внесків за квартиру [ADDRESS], відповідно до положень ЗУ «Про власність», право власності на неї виникло саме з моменту їх сплати та не потребувало державної реєстрації. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved