Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] та [PERSON] 03 серпня 2012 року зареєстрували шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Позивач вказує, що на даний час дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1559 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому вказує, що його донька зареєстрована разом з ним за місцем проживання, а тому позивачка не є тією з батьків, з якою проживає дитина, у зв`язку з чим не має права на стягнення аліментів. Вказує, що не має змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачем до стягнення розмірі, також вказує на те, що на його утриманні знаходиться бабуся. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, даний позов згідно реєстраційного штампу надійшов до Троїцького районного суду Луганської області 10 вересня 2018 року (а.с. 1). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 03 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 2) . Згідно довідки № 375 від 09 серпня 2018 року виконавчого комітету Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області [PERSON] фактично без реєстрації мешкає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї, зокрема дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідачем було надано акт від 14 лютого 2019 року, згідно якого [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично з червня 2018 року за місцем реєстрації не проживає. Позивачем зі свого боку було надано аналогічний акт від 18 квітня 2019 року, згідно якого вона зі своїми дітьми зареєстрована за вказаною адресою, але фактично там не проживають. Також відповідачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог було надано: довідку про доходи, згідно якого його заробітна плата з квітня 2018 року по вересень 2018 року складає 19843 грн. 42 коп., тобто у середньому 3307 грн. 24 коп.; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та домову книгу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вивчивши доводи відповідача, суд приходить до висновку, що обставини, на які він посилається, не підтверджені належними та допустимими на те доказами. Зокрема, факт реєстрації дитини за місцем проживання відповідача не може вказувати на те, що дитина дійсно проживає разом з відповідачем та останній надає на утримання дитини необхідну допомогу. Відповідач жодним належним та допустимим доказам не підтвердив утримання з його сторони своєї дитини у будь-якому вигляді (грошовому, забезпечення речами, харчами, тощо). Знаходження на утримання відповідача його бабусі також не підтверджено жодним належним доказом. Таким чином, враховуючі усе вищезазначене, судом не вбачається обґрунтованих підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою дитину та сплачувати аліменти. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги, враховує наявність у відповідача дитини, яку він повинен забезпечувати та надавати матеріальну допомогу матері дитини, на утриманні якої вона знаходиться. При цьому, зібрані по справі докази не доводять можливість відповідача сплачувати позивачу у повній мірі заявлений до стягнення розмір аліментів на утримання дитини. Суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, у частці від доходу, що буде відповідати інтересам обох сторін по справі та інтересам дитини та забезпечить у певній мірі її потреби. Таким чином, враховуючи, що дитина позивача знаходиться на її утриманні, чого відповідачем у судовому засіданні спростовано не було, оскільки відповідач по справі, батько дитини, належної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, враховуючи можливість відповідача сплачувати розмір аліментів відповідно до заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання його дитини на користь позивача у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання до суду даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору, який позивач повинен був сплатити при поданні позову даного характеру, тобто 768 грн 40 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: partial