Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

До суду із позовом звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] Л, «про стягнення матеріальної та моральної шкоди». Із матеріалів основного позову вбачається, що 11.05.2015 року о 9:00 годині на 20 км. автошляху Харків-Щербаківка + 400 м., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не виконав вимоги державного знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], 2012 року випуску, чорного кольору, з обємом двигуна 1798 смЗ під управлінням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого з вини [PERSON] здійснено зіткнення транспортних засобів, чим відповідач грубо порушив вимоги п.п. 16.11, 33.2.1 названих Правил. Внаслідок ДТП автомобіль позивача [PERSON] отримав значні механічні ушкодження. Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області Остропільцем Є.Р. від 13 серпня 2015 року, за наслідками розгляду судом матеріалів, які надійшли до суду від органів ДАІ стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, вказану особу визнано винним у здійсненні названого адміністративного правопорушення. Але, у звязку з тим, що з дня здійснення правопорушення на день розгляду судом справи сплинув 3-х місячний термін, на підставі ст. 38 та п.7 ст. 247 КУпАП, адміністративне провадження було закрито. Зазначена постанова суду набрала чинності . Згідно висновків експертного товарознавчого дослідження № 5110 від 25.05.2015 року, яке проведено експертами Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора [PERSON], в наслідок ДТП з вини [PERSON], автомобілю [PERSON] спричинені значні технічні ушкодження, у звязку з чим транспортний засіб фактично виведено з ладу, та автомобіль став не придатний для його використання. Так за висновками вказаної експертизи у автомобіля [PERSON] марки Skoda Octavia державний № [NUMBER] повністю деформовані задні праві дверцята, виведена з ладу накладка правої задньої двері, накладка передньої панелі правої боковини, передні праві дверцята, повністю розбито скло передньої правої двері, деформовані переднє право крило та диск переднього правого колеса, виведена з ладу панель боковини правої верхньої частини, деформоване праве заднє крило, виведено з ладу передній бампер,пошкоджено кузов та ін.. Згідно висновків вказаної експертизи величина матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], заподіяної внаслідок ДТП 11.05.2015 року становить 166613,64 грн. Так як транспортний засіб [PERSON] згідно страхового полісу № А1/ 0636024 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахований 17.11.2014 р. до 16.11.2015 р., страховою компанією Альфа-Гарант, згідно з виписки з особового рахунку від 11.01.2016 р. [PERSON] в рахунок спричинених збитків отримані кошти в розмірі 49 784 грн. 85 коп. Тобто з урахуванням зазначеної суми, на теперішній час [PERSON] нанесені матеріальні збитки, які не відшкодовані і повинні бути відшкодовані відповідачем [PERSON] - складають 116248, 79 грн. Крім матеріальної шкоди, в наслідок ДТП [PERSON] також спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000 тисяч гривень, так як під час ДТП отримав значний страх та суттєвий душевний стрес, з вини відповідача зіткнення транспортних засобів було таким значним. Душевні страждання, як фізична особа, [PERSON] зазнав і у звязку із знищенням в наслідок ДТП свого транспортного засобу. На тривалий час він позбавлений можливості користуватись своїм майном, так як автомобіль використовувався ним як основний засіб пересування, у тому числі повязаного з трудовою діяльністю. Тому позивач за основним позовом прохав стягнути на його користь з відповідача [PERSON] спричинену матеріальну шкоду в розмірі 116 248 грн. 79 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати адвокату на правову допомогу в розмірі 5000 грн., понесені витрати на оплату за проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1107 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1220 грн. 36 коп. У судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги, у задоволенні зустрічного позову прохали відмовити, погодилися з матеріалами комплексної судової авто технічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 6549\\6798 від 31.10.2016 року, проведеної Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON]. До суду також із зустрічним позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] «про стягнення матеріальної та моральної шкоди». Із матеріалів зустрічного позову вбачається, що матеріальний збиток, спричинений майну (транспортному засобу) [PERSON]Л у ДТП від 11.05.2015 року, підтверджений Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу № 131/06/15 Протиправність дій [PERSON] та причинний звязок між такими його діями і шкодою підтверджений Висновком авто-технічної експертизи. Окрім цього, діями [PERSON], [PERSON] було спричинено моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. яку необхідно стягнути з [PERSON] на підставі ст. 22,23 ЦК України. У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] прохали зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні основного позову відмовити з таких підстав. Резолютивна частина Постанови від 13 серпня 2015 року по справі № 619/3001/15-п сформульована наступним чином: «справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП - закрити в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови». Отже, враховуючи п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», прошу суд при розгляді даної справи, врахувати те, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП не встановлена жодним судовим рішенням, і також не встановлений причинний зв'язок між діями [PERSON] та шкодою, спричиненою позивачу. Посилання позивача на протокол про адміністративне правопорушення, як на підставу своїх вимог, є необґрунтованим, оскільки, протокол не є належним та допустимим доказом у даній справі, з огляду на вищезазначене. Це означає, що факти того, що дії [PERSON] були неправомірними, і саме вони стали причиною шкоди, завданої майну [PERSON], не встановлені. Тому [PERSON] вважає, що вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, непідтвердженими належними та допустимими доказами, і задоволенню не підлягають. Позивач [PERSON] висуває вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Закон вимагає позивача довести «в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить», що позивачем у позовній заяві не зроблено. Але згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається, належними та допустимими доказами. До позовної заяви не додано жодного письмового документу, який би свідчив про факт заподіяння [PERSON] душевних страждань [PERSON] У звязку з викладеним, вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилаються позивачі, оцінивши докази в сукупності, вислухавши доводи сторін, суд приходить до висновку, що основний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що «майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що «обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини». Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обовязок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв'язок. З метою виконання обовязку, передбаченого ч.1 ст. 60 ЦПК України, якою визначено, що «кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень», позивачі у поданих позовних заявах зобовязані довести названі вище обставини. П. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що «відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне рушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода , та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК». З матеріалів справи вбачається, що Згідно протоколу зі схемою про адміністративне правопорушення від 11.05.2015 року, складеного 11.05.2015 року ст. інспектором ДПС з ОСП № 1 РДПС [PERSON] України у Харківській області [PERSON] (а.с.1-2,23 . справи № 3\\619\\924\\15) - 11.05.2015 року о 9:00 годині на 20 км. автошляху Харків - Щербаківка + 400 м., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не виконав вимоги державного знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], 2012 року випуску, чорного кольору, з обємом двигуна 1798 смЗ під управлінням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого з вини [PERSON] здійснено зіткнення транспортних засобів, чим відповідач грубо порушив вимоги п.п. 16.11, 33.2.1 названих Правил. Внаслідок ДТП автомобіль позивача [PERSON] отримав значні механічні ушкодження. Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області Остропільцем Є.Р. від 13 серпня 2015 р., за наслідками розгляду судом матеріалів, які надійшли до суду від органів ДАІ стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, вказану особу визнано винним у здійсненні названого адміністративного правопорушення.(а.с. 28 . справи № 3\\619\\924\\15) Але, у звязку з тим, що з дня здійснення правопорушення на день розгляду судом справи сплинув 3-х місячний термін, на підставі ст. 38 та п.7 ст. 247 КУпАП, адміністративне провадження було закрито. Зазначена постанова суду набрала чинності . .(а.с. 28 ,39-40 справи № 3\\619\\924\\15 ) Транспортний засіб Skoda Octavia державний № [NUMBER], 2012 року випуску, чорного кольору, з обємом двигуна 1798 смЗ належить [PERSON] на підставі технічного паспорту № САО 410123 Транспортний засіб [PERSON] згідно страхового полісу № А1/ 0636024 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахований 17.11.2014 р. до 16.11.2015 р., страховою компанією Альфа-Гарант, згідно з виписки з особового рахунку від 11.01.2016 р. [PERSON] в рахунок спричинених збитків отримані кошти в розмірі 49 784 грн. 85 коп. (а.с.27 справи № 2\\619\\509\\16\\). З висновків комплексної судової авто технічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 6549\\6798 від 31.10.2016 року, проведеної Харківським НДІ ім. Засл.проф. [PERSON] ( а.с. 109 справи № 2\\619\\509\\16\\) вбачається, що : Згідно наданого на дослідження відеозапису час, який минув з моменту початку руху (виїзду на перехрестя) автомобіля Тоуоtа Согоllа до моменту зіткнення, складає 4,75 с . Виходячи із загальної довжини слідів гальмування автомобіля Skoda Octavia, швидкість його руху перед гальмуванням складала не менше 44,2 км\\год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Skoda Octavia [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.3, 12 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Skoda Octavia [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Тоуоtа Согоllа шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожньої руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному звязку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] також не відповідали вимогам п.п. 12.6 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Але, з технічної точки зору, невідповідності дій водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] вимогам п.п. 12.6 (ґ), 12.9 : Правил дорожнього руху України не знаходились в причинному звязку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Тоуоtа Согоllа [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 16.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Skoda Octavia для водія автомобіля Тоуоtа Согоllа [PERSON] визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 16.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Тоуоtа Согоllа [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього рух України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Аналізуючи зібрані докази і їх сукупності суд приходить до висновку про наявність вини обох водіїв транспортних засобів у скоєнні ДТП. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про розподіл вини учасників ДТП в такому відношенні: вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] становить 30 %, вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] 70 %. Таким чином задоволення заявлених позовів здійснюється судом частково, відповідно до розміру частки вини в скоєній ДТП: Сума матеріальної шкоди [PERSON] згідно висновків експертного товарознавчого дослідження № 5110 від 25.05.2015 року, яке проведено експертами Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора [PERSON] складає за відрахуванням виплаченої страхової суми - 166632,64 грн. 49784,85 гр. = 116248,79 грн., суд присуджує йому до стягнення суму відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням вини [PERSON], що складає 116248 ,79 :100 х 70 = 81374,15 грн. Сума матеріальної шкоди [PERSON] згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненому ТЗ № 131\\06\\15 від 11.05.2015 року, виконаного СПД [PERSON], складає 34569,15 грн., суд присуджує йому до стягнення суму відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням вини [PERSON]., що складає 34569,15 :100 х 30 = 10370,75 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди: Згідно зі статтею 23 ЦК України, «особа мас право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 статті 23 ЦК України визначено, що «розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування». Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що «відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого позивачі були вимушені звернутися до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивачів, суд прийшов до висновку, що [PERSON] завдана моральна шкода у розмірі 10000 грн., [PERSON] завдана моральна шкода у розмірі 5000грн. Тому сума моральної шкоди [PERSON], що присуджується до стягнення з урахуванням частки вини [PERSON] складає 10000:100 х 70 =7000грн. Тому сума моральної шкоди [PERSON]., що присуджується до стягнення з урахуванням частки вини [PERSON] складає 5000:100 х 30 =1500грн. Судові витрати [PERSON] складаються судового збору у розмірі 1220,36 грн., товарознавчого дослідження вартістю 1107 грн., розходів на правову допомогу у сумі 5000 грн., вартості комплексної авто технічної експертизи у розмірі 3633,30 грн. Оскільки основний позов задоволений частково з урахуванням вини відповідача [PERSON] у розмірі 70% - суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] вартість проведеної комплексної авто технічної експертизи у розмірі 2543,31 грн., судовий збір 814,00 грн., витрат понесених на оплату адвоката 3500 грн., с задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Судові витрати [PERSON] складаються судового збору у розмірі 551,20 грн., товарознавчого дослідження вартістю 600 грн., оскільки зустрічний позов задоволений частково з урахуванням вини відповідача [PERSON] у розмірі 30% - суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір 551,20 грн. в задоволенні іншої частини позову відмовити. На підставі і

Outcome: partial