Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

До суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним комерційним банком «Форум», який 19 квітня 2010 року перейменовано на ПАТ «Банк Форум», та відповідачем [PERSON] 03 грудня 2007 року було укладено кредитний договір №120/07/26 CL, на виконання умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000 доларів США на споживчі потреби, з кінцевим терміном повернення 01 грудня 2017 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних. 25 січня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 265735,09 гривень строком по 01 грудня 2032 року з відсотковою ставкою 14 процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договорі 25 січня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №3-0011/12/35-Р, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №120/07/26 CL, враховуючи всі діючі додаткові договори, а також ті, що будуть укладені в майбутньому. Оскільки відповідачем [PERSON] було порушено строки повернення кредиту, то позивачем на її адресу було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, чого нею не було зроблено, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 440299,88 грн.. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання поруки припиненою, мотивуючи свої вимоги тим, що він є поручителем перед ПАТ «Банк Форум» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №120/07/26 CL. 01 квітня 2013 року банк скористався наданим йому правом на дострокове стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором, про що повідомив позичальнику та поручителю у своїй письмові вимозі, а саме вимагав у 30-денний строк виконати свої зобов'язання, тобто до 01 травня 2013 року. Враховуючи те, що банк звернувся до нього, як поручителя, з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором в лютому 2015 року, тобто по спливу однорічного терміну, тому він просить суд визнати договір поруки №3-0011/12/35-Р від 25 січня 2012 року припиненим. В судовому засіданні представник позивача Дубовий А. М. первісний позов підтримав і просив суд його задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Зустрічного позову представник позивача не визнав і просив суд в його задоволенні відмовити, пояснивши при цьому, що ними не пропущено строк звернення до суду про стягнення заборгованості з поручителя. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав і просив суд в його задоволенні відмовити, пояснивши при цьому, що банком повідомленням від 01 квітня 2013 року змінено строк виконання зобов'язань, а отже змінено строк закінчення дії кредитного договору і тому будь-які вимоги після даного числа задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності до штрафних санкцій. Зустрічний позов представник відповідачів в судовому засіданні підтримав і просив суд його задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини. 03 грудня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Форум», який в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», було укладено кредитний договір №120/07/26 CL, на виконання умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 20000 доларів США на споживчі потреби, з кінцевим терміном повернення 01 грудня 2017 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних (т.1, а.с. 4-5). 14 лютого 2008 року між сторонами було укладено Договір №1 про внесення змін до кредитного договору №120/07/26 CL від 03 грудня 2007 року, згідно якого п.1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: Банк відкриває позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 40 000 доларів США (т.1, а.с.10). 28 квітня 2009 року між сторонами було укладено Договір №1 про внесення змін до кредитного договору №120/07/26 CL від 03 грудня 2007 року, згідно якого п.2.3 розділу 2 кредитного договору викладено в наступній редакції: Ліміт-Кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком (Додаток №2 до Договору), який є невід'ємною частиною цього договору (т.1, а.с.12). Крім того, 25 січня 2012 року між сторонами укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору №120/07/26 CL від 03 грудня 2007 року, згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 265735,09 грн. строком по 01 грудня 2032 року з відсотковою ставкою 14 процентів річних (т.1, а.с.9). В забезпечення зобов'язань за кредитним договором №120/07/26 CL від 03 грудня 2007 року було укладено Договір поруки від 25 січня 2012 року №3-0011/12/35-Р із [PERSON], згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №120/07/26 CL, враховуючи всі діючі додаткові договори, а також ті, що будуть укладені в майбутньому. Крім того, поручитель зобов'язується у разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по Кредитному договорі, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені Кредитним договором (т.1, а.с.15). 01 квітня 2013 року ПАТ «Банк Форум» на адресу відповідачів було направлено вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, згідно якої позивач вимагав від відповідачів в 30-ти денний строк виконати свої зобов'язання щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, а саме повернути 280251,04 гривень, з яких: 262558,09 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; 17692,95 гривень - заборгованість по нарахованих процентах за користування кредитними коштами (т.1, а.с.16). Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] вищевказаний кредит, що підтверджено матеріалами справи. Відповідач [PERSON] порушувала виконання умов кредитного договору та додаткових угод до нього, внаслідок чого її заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» по кредитному договору №120/07/26 CL від 03 грудня 2007 року становила 280251,04 гривень, з яких: 262558,09 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; 17692,95 гривень - заборгованість по нарахованих процентах за користування кредитними коштами. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). ПАТ «Банк Форум» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом надіслання відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що наявність вимоги кредитора про дострокове повернення усієї суми кредиту, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується.Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання. В даному випадку позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення пені з відповідачів і про застосування вказаного строку в судовому засіданні заявляв представник відповідачів. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення позивача до відповідачів з вимогою про дострокове погашення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою вимогою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В даному випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання договору поруки припиненим суд виходив з наступного. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК Українисловосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Outcome: partial