Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Держави в особі Волинської обласної ради з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову вказує, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2018 року у справі №161/19459/17 заяву потерпілого [PERSON] про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою від обвинувачення задоволено; кримінальне провадження відносно обвинуваченої [PERSON] за ст.128 КК України закрито. Згідно письмової інформації Волинської обласної клінічної лікарні від 10.08.2018 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні з 15.10.2017 р. по 26.10.2017р., тобто 11 ліжко-днів. На його лікування витрачено 5 924,27 грн. Ухвалою суду від 09.10.2018р. відкрито провадження у справі (головуючий суддя Ковтуненко В.В.). 07.05.2019р. ухвалою суду заяву судді Ковтуненка В.В. про самовідвід задоволено повністю; відведено суддю Ковтуненка В.В. від розгляду цивільної справи № 161/14870/18 за позовною заявою заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування. 07.05.2019р. зазначена цивільна справа в порядку автоматизованого розподілу справ була передана на розгляд судді Присяжнюк Л.М. Ухвалою суду від 10.05.2019 р. вказану справу прийнято до провадження, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 4.06.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор у судове засідання не з`явився, водночас у заяві від 28.08.2019р. просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Волинська обласна рада у судове засіданні представника не направила, просила розглядати справу без участі останнього. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив таке. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, крім іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Волинською обласною радою на сьогоднішній день не вжито жодних заходів, спрямованих на відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину - [PERSON] , наслідком чого, є ненадходження до обласного бюджету коштів, витрачених на лікування потерпілого у Волинській обласній клінічній лікарні, тобто порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Луцька місцева прокуратура Волинської області повідомила позивача про намір звернутися до Луцького міськрайонного суду Волинської області в його інтересах із зазначеним позовом (а.с.11). Зважаючи на викладене, прокурор правомірно звернувся до суду із вказаним позовом. Судом встановлено, що обвинувачена [PERSON] 15.10.2017 р. близько 10:00 год., знаходячись в приміщенні будинку по [ADDRESS] , при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів особистих неприязних стосунків, що раптово виникли під час конфлікту, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, тримаючи в правій руці кухонний ніж, та усвідомлюючи, що потерпілий [PERSON] стоїть безпосередньо поруч з нею, а саме близько 2-3 м. навпроти обличчя до неї, та може отримати тілесне ушкодження, перебуваючи до останнього передньою частиною тіла, кинула в [PERSON] зазначеним ножем, в результаті чого ніж потрапив у ділянку лівого ока останнього. Таким чином, вищевказаними протиправними діями, обвинувачена [PERSON] спричинила потерпілому [PERSON] тілесне ушкодження у виді: проникаючого ножового поранення в ліву очницю по внутрішньо-нижньому краю, із ножовим кінцем в основній лівій пазусі з деструкцією кісток основної пазухи по ходу раневого каналу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1048 від 26.10.2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дії обвинуваченої [PERSON] кваліфіковані за ст.128 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження. В судовому засіданні обвинувачена [PERSON] свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2018 р. у справі №161/19459/17 заяву потерпілого [PERSON] про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою від обвинувачення задоволено; кримінальне провадження відносно обвинуваченої [PERSON] за ст.128 КК України закрито (а.с.18). Згідно з письмовою інформацією Волинської обласної клінічної лікарні від 10.08.2018 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні з 15.10.2017 р. по 26.10.2017р., тобто 11 ліжко-днів. На його лікування витрачено 5 924,27 грн. (а.с.5). Даючи оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами законодавства. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Волинська обласна клінічна лікарня є комунальним підприємством, засновником якої є Волинська обласна рада. При цьому, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Доказів звернення з даним цивільним позовом та його вирішення у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за ст. 128 КК України суду не надано. Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених медичним закладом на стаціонарне лікування в період з 15.10.2017р. по 26.10.2017р. потерпілого [PERSON] від злочину, передбаченого ст.128 КК України, вчиненого [PERSON] , відтак є причинний зв`язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілого підлягають стягненню із відповідача. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави і судовий збор у сумі 1921,00 грн. На підставі наведеного, ст.131 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 1166, 1206 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved