Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 09 вересня 1994 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалось. Шлюбно-сімені відносини сторони припинили з березня 2015 року. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з нею та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] я у сумі 1\~000,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров'я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 09 вересня 1994 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ № 251726, який зареєстровано Палацом шлюбів м. Кременчука. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні відносини сторони припинили з березня 2015 року по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя, проживають окремо. Відновити сімейні стосунки вони не бажають. Малолітня донька сторін проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківський обовязок по утриманню малолітньої дитини, суд на підставі встановлених фактів, вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. Приймаючи до уваги відсутність заперечень проти вказаних позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлення місця проживання дитини разом із позивачем та стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON]. У звязку із тим, що позивач є інвалідом війни ІІІ групи і таким чином звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок держави.

Outcome: approved