Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи: відділ Головного управління Держгеокадастру у Кобеляцькому районі Полтавської області, Кобеляцька державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину і державного акта на право приватної власності на землю недійсними та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. У позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . після смерті якої залишилася спадщина у виді сертифікату на земельну частку (пай) в розмірі 4,08га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Клименка. Після смерті матері вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в тому числі особистими побутовими речами, фотографіями, документами та не заявляла про відмову від спадщини. Однак відповідач, який є її рідним братом одноособо прийняв спадщину після смерті матері та на підставі цього сертифікату отримав Державний акт на право приватної власності на землю площею 3,74 га для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташованої на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Про наявність у матері сертифікату на земельну частку (пай) вона не знала, чим скористався відповідач і оформив спадщину на своє ім`я. Прохає визнати в розмірі 1/2 частки недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВР № 557202 від 6 березня 2001 року, виданого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області, виданого на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії П -ПЛ № 051220 на земельну ділянку площею 3,74 га для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташованої на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області виданого на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] право на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,74 га для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташованої на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.02.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що її мати [PERSON] проживала одна, жила у літній кухні, а будинок був зачинений. Вона здійснювала за нею догляд. Після смерті матері вона забрала її речі, документи, фотографії. Не знала, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини. Про цю заяву дізналася у 2001 році. Прохала позов задовольнити. Представник позивача, адвокат Бердніченко О.П. позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав відзив, в якому вказав, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував прийняття позивачем спадщини після смерті матері. Позивач не проживала разом з спадкодавицею на час її смерті, не забирала жодних її речей. На час смерті матері він проживав разом з нею. Крім того, їхня матір склала на його ім`я заповіт, згідно якого заповіла йому земельну частку (пай) в розмірі 4,08 га. У задоволенні позову прохав відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що з 1992 року проживав разом з матір`ю у с. Світлогірське. Після її смерті прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння майном. Позивачу було відомо, що він прийняв спадщину після смерті матері. Прохав відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, адвокат Монастиренко С.М. прохав відмовити у задоволенні позову. Третя особа - Кобеляцька державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи. Завідувач Кобеляцької державної нотаріальної контори надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа - відділ Головного управління Держгеокадастру у Кобеляцькому районі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник до суду не з`явився, причини неявки не повідомили. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи доходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с.5, 4, 134). Відповідно до довідки Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] до дня своєї смерті разом з [PERSON] та вели спільне господарство (а.с. 39). 6 березня 2001 року позивач [PERSON] , яка діяла по дорученню від імені [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом - на земельну частку (пай) розміром 4,08 га у землі, яка перебуває у ксп ім. Клименка на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. В цій заяві вказано, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає (а.с. 70 на звороті, 71). 06.03.201 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4, 08 га у землі, яка перебуває у ксп ім. Клименка на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0193413 (а.с.75). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №051220 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,74 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.68). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала медичною сестрою до 1990 року. За період роботи бачила, що [PERSON] доглядала матір, ходила до неї. Також до матері приїжджали і син [PERSON] і ще одна дочка. Хто проживав разом з спадкодавицею після 1990 року не знає. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживала одна. Позивач кожного дня приїжджала до неї. Свідок [PERSON] в судовому зсіданні пояснив, що був сусідом [PERSON] . Відповідач не менше п`яти років до смерті матері проживав разом з нею в її будинку, доглядава за нею. Свідок [PERSON] пояснив, що він був сусідом [PERSON] проживав разом з матір`ю близько 6-7 років до її смерті, допомагав по господарству, доглядав за нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] [PERSON] регулярно ходила до матері, допомагала їй. [PERSON] спочатку жив у місті, а як пішов на пенсію, то приїхав до матері і жив з нею. Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина, чоловік померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] разом з матір`ю не проживала. Крім того, суд зазначає, що позивач [PERSON] 06.03.2001 року від імені відповідача [PERSON] звернулася до нотаріуса із завою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом саме на спірну земельну ділянку, вказавши, що інших спадкоємців немає і цього ж дня було видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] на це спадкове майно. Позивач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів про те, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто спадщина нею фактично не прийнята. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідач на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 15.10.2019 року, доручення на надання правничої допомоги від 15.10.2019 року, розрахунок виконаних робіт від 25.05.2020, детальний розрахунок виконаних робіт від 25.05.2020, акт про приймання-передачу юридичних послуг від 25.05.2020, квитанція про сплату 5000 грн від 25.05.2020 (а.с. 127-131). Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). Оскільки судом у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, то з неї на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Outcome: approved