Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Заступник прокурора м. Рівне, в інтересах відділу охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області - Центральної міської лікарні (далі ЦМЛ м. Рівне), в порядку ст. 45 ЦПК України звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] 3 421, 32 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні представник прокуратури м. Рівне та представник ЦМЛ м. Рівне Гурська Н.О. позов підтримали з викладених у ньому підстав, просили його задоволити. У зв'язку з неявкою відповідача проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких обставин, суд, з урахуванням думки представників прокуратури м. Рівне та ЦМЛ м. Рівне вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року, близько 23 год., [PERSON], перебуваючи у м. Рівне, на вул. П. Могли, неподалік приміщення «Кав'ярні», наніс [PERSON] тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров'я. Вироком Рівненського міського суду від 01 лютого 2013 року [PERSON] засудженого за ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч.3 цієї статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Внаслідок вчинення [PERSON] злочину, потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ м. Рівне. Зазначеним закладом понесено витрати на лікування особи за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки ЦМЛ м. Рівне від 05 березня 2014 року № 1-9/626, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 20 грудня 2011 року по 11 січня 2012 року, вартість його лікування становить 3 421,32 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], у Центральній міській лікарні м. Рівне. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 243, 60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved