overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Житловий будинок з господарчими будівлями №31 розташований по вул. Херсонська м. Алчевськ Луганської області належить на праві власності відповідачу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 05 жовтня 2015 року він купив за 35000грн. у відповідачки вище зазначений будинок, але у звязку із передуванням сторін в зоні АТО між сторонами був укладений побутовий договір купівлі-продажу не засвідчений нотаріально у встановленому законом порядку, тому що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. № 953/5 доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів було припинено За таких підстав позивач звернуся до суду із дійсною заявою, в якій просить визнати правочин, щодо купівлі-продажу будинку, дійсним та визнати за ним право власності на вказану будинок, так як це необхідно для належного оформлення зазначеного нерухомого майна. Позивач справу просив розглянути без його участі. Відповідач надав суду нотаріально посвідчену заяву, у якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з вимогами ст..220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З копії розписки та нотаріально посвідченої заяви /а.с.11,16/ вбачається, що відповідач дійсно продав позивачу будинок №31 по вул..Херсонська м. Алчевськ, Луганської області та гроші за нього отримала повністю. Відповідно до свідоцтва про спадщину та технічного паспорту ( л.с.7-10), будинок №31, який розташований по вул.. Херсонська м. Алчевськ Луганської області дійсно належить відповідачці. З листа приватного нотаріуса вбачається про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу квартири (л.с.13). Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між сторонами був укладений договір про купівлю-продаж нерухомого майна - будинку №31 який розташований по вул.. Херсонська м. Алчевськ Луганської області, який не був посвідчений нотаріально, але за відповідних умов на підставі ст..220 ЦК України може бути визнаний судом дійсним і подальше його нотаріальне посвідчення не є обовязковим. На підставі викладеного, ст..220, 328, 655 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Житловий будинок з господарчими будівлями № 5 по вул. Рєпіна в м. Алчевськ, Луганської області належить на праві власності відповідачу. 20 жовтня 2015 року позивач купив за 100000 грн. у відповідача вище зазначений будинок, гроші за який сплатив повністю, а відповідач передав позивачу ключі від проданого будинку. У звязку із перебуванням сторін в зоні АТО між сторонами був укладений побутовий договір купівлі-продажу не засвідчений нотаріально у встановленому законом порядку, тому що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. № 953/5 доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів було припинено. За таких підстав позивач звернувся до суду із дійсною заявою, в якій просить визнати правочин, щодо купівлі-продажу у відповідача будинку № 5 по вул. Рєпіна м. Алчевськ Луганської області дійсним та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок, так як це необхідно для належного оформлення зазначеного нерухомого майна. Позивач справу просив розглянути без його участі. Відповідач надіслав до суду посвідчену телеграму, у якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З копії розписки та посвідченої телеграми /а.с.15,20/ вбачається, що відповідач дійсно продав позивачу житловий будинок № 5, який розташований по вул. Рєпіна м. Алчевськ Луганської області та гроші за нього отримав повністю. Відповідно до свідоцтва про спадщину, витягу з єдиного реєстру та технічного паспорту ( л.с.11-14), вище зазначений будинок дійсно належить відповідачу. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між сторонами був укладений договір про купівлю-продаж нерухомого майна будинку № 5 по вул. Рєпіна м.Алчевськ Луганської області, який не був посвідчений нотаріально, але за відповідних умов на підставі ст. 220 ЦК України може бути визнаний судом дійсним і подальше його нотаріальне посвідчення не є обовязковим. На підставі викладеного, ст. 220, 328, 655 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] був збудований [PERSON] у 1989 році, що підтверджується Будівельним паспортом на зазначений будинок (замовлення № 13 від 28.11.1985) та технічним паспортом на цей будинок, виготовлений 28.04.2014. Довідкою Новомиколаївського районного бюро технічної інвентаризації від 01.07.2014 вих. № 35 підтверджується те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не був зареєстрований. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 листопада 2012 року серії [NUMBER]. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 473318 [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначена земельна ділянка була успадкована позивачем [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2014 № 16853804. Матеріалами спадкової справи № 28/2013 до майна померлого [PERSON] підтверджується те, що позивачі є його єдиними спадкоємцями, які у встановлений законом строк прийняли спадщину, подавши відповідні заяви. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2014 № 63/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] Постанова мотивована тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючий документ на житловий будинок. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Оскільки право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], померлим [PERSON] зареєстровано не було, хоча земельна ділянка для цієї мети відведена в законному порядку, до його спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Житлові будинки з господарчими будівлями №19 ( колишній №21) та житловий будинок з господарчими будівлями № 21 ( колишній № 21а) які розташовані по вул. Совєтська смт. Городище, Перевальського району Луганської області належить на праві власності відповідачу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 12 жовтня 2015 року він купив за 25000грн. у відповідача вище зазначені будинки, але у звязку із перебуванням сторін в зоні АТО між сторонами був укладений побутовий договір купівлі-продажу не засвідчений нотаріально у встановленому законом порядку, тому що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. № 953/5 доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів було припинено За таких підстав позивач звернуся до суду із дійсною заявою, в якій просить визнати правочин, щодо купівлі-продажу будинків, дійсним та визнати за ним право власності на вказані будинки з господарчими будівлями, так як це необхідно для належного оформлення зазначеного нерухомого майна. Позивач справу просив розглянути без його участі. Відповідач надав суду нотаріально посвідчену заяву, у якій позов визнав, гроші від позивача за продані будинки отримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з вимогами ст..220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З копії розписки та нотаріально посвідченої заяви /а.с.14,21/ вбачається, що відповідач дійсно продав позивачу будинки №19 (колишній №21) та № 21 ( колишній № 21а) по вул. Совєтська смт. Городище, Перевальського району Луганської області та гроші за нього отримав повністю. Відповідно до рішення суду будинки №19 (колишній №21) та № 21 ( колишній № 21а) по вул. Совєтська смт. Городище, Перевальського району Луганської області дійсно належать відповідачу (л.с.8). З листа приватного нотаріуса вбачається про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу квартири (л.с.17). Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між сторонами був укладений договір про купівлю-продаж нерухомого майна будинків, з господарськими будівлями, №19 (колишній №21) та № 21 ( колишній № 21а) по вул. Совєтська смт. Городище, Перевальського району Луганської області який не був посвідчений нотаріально, але за відповідних умов на підставі ст..220 ЦК України може бути визнаний судом дійсним і подальше його нотаріальне посвідчення не є обовязковим. На підставі викладеного, ст..220, 328, 655 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Житлово-експлуатаційна контора №1 м. Самбора звернулася до суду із позовом про стягнення боргу за утримання будинків та прибудинкової території із [PERSON] жительки [ADDRESS] В підтвердження позовних вимог посилається на те, що відповідачка будучи зареєстрованою та проживаючи в [ADDRESS], не оплачувала квартплату з вересня 2008 року по лютий 2014 року, чим заборгувала житлово - експлуатаційній конторі № 1 м. Самбора, 3880 грн. 45 коп. Добровільно сплатити вказану суму відповідачка відмовилася. Просить стягнути з відповідача у користь ЖЕК №1 м. Самбора, 3880 гривень 45 коп. боргу по оплаті за житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги, та просить стягнути в користь ЖЕК №1 м. Самбора 1041 грн. 30 коп. Відповідачка [PERSON] позов визнала, згідна сплатити дану суму боргу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в цілому, що стверджується наявною в матеріалах справи довідкою виданою 09.04.2013 року №296 Самбірським МБТІ. Відповідно до п.2 ст..10 Закону України «Про приватизацію державного житлового ФОНДУ» та п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10 1992 року №572 (із наступними змінами та доповненнями) власники приватизованого житла в багатоквартирних житлових будинках є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальні витрати на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради від 10.06.2008 року № 292 затверджено перелік складових тарифу на послуги по утриманню та експлуатації житлового будинку і прибудинкової території та диференційовані тарифи по кожному будинку. Із розрахунку заборгованості по квартплаті за квартиру [ADDRESS] відомо, що заборгованість [PERSON] за послуги ЖЕК №1 становить 1041 гривень 30 коп. Згідно ст.69 ЖК України квартиронаймач зобов'язаний регулярно вносити плату за житлово - комунальні послуги. У відповідності до ст. 179 Житлового Кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.35 вищезгаданих Правил власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. У відповідності до ст. 203 ЦК України за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків боржником, він повинен відшкодувати кредитору всі завдані ним збитки. За таких обставин позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача 1041 гривню 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Житлово-комунальне господарство при Батьовській селищній раді звернулося з позовом в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Зазначивши, що 16 січня 2007 року між Житлово-комунальним господарством при Батьовській селищній раді та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків та при будинкових територій, відповідно до якого споживач зобов'язувався не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату за надані йому житлово-комунальні послуги. Проте, в порушення вимог ст. 68 ЖК України, ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, умов укладення договору, відповідач користуючись послугами систематично оплату не проводив, в зв'язку з чим, станом на 01.10.2013 року виникла заборгованість перед Житлово-комунальним господарством при Батьовській селищній раді в сумі 2053 грн. 13 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] В до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно договору про надання послуг з утримання будинків та при будинкових територій від 16.01.2007 року укладеного між Житлово-комунальним господарством при Батьовській селищній раді та [PERSON], споживач зобов'язувався не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату за наданні послуги. Згідно довідки - розрахунку, боржник [PERSON] станом на 01.10.2013 року має заборгованість перед Житлово-комунальним господарством при Батьовській селищній раді в сумі 2053 грн. 13 коп.. Згідно ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ці вимоги закону та договору відповідачем [PERSON] не дотримані і при викладених обставинах позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Житлово-комунальне підприємство №3 звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі проживають за адресою: [INFO] та є споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, яка надає позивач. Проте, відповідачі свої зобов'язання по оплаті послуг за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій належним чином не виконують, у звязку з чим виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 4642,49 грн. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь заборгованість за надані послуги в розмірі - 4642,49 грн. та понесені судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявилась, проте подала письмову заяву про розгляд справи у її відутності. Просила суд, позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст.\~526,\~527 ЦК України. Відповідно до\~ст. 68 ЖК України\~жильці зобовязані своєчасно проводити оплату експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [INFO] та є споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надає Житлово-комунальне підприємство № 3 (а.с. 6). В порушення вимог ст. ст.\~64,\~68 ЖК України, ст. ст.\~526,\~527 ЦК України\~відповідачі не проводять своєчасну оплату за надані послуги. Заборгованість відповідачів за надані послуги становить - 4642,49 грн., що підтверджується письмовим розрахунком (а. с. 5). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість в розмірі\~4642,49 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі\~1378,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Житлово-комунальне підприємство по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що гуртожиток [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя. 07.07.2012 року відповідачем був отриманий ордер №396, на підставі якого він повинен був вселитися в кімнату [ADDRESS] та постійно проживати в ній. В листопаді 2013 року в ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя поступила заява від [PERSON], який проживає в кімнаті [ADDRESS], відповідно до якої останній просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, оскільки відповідач з січня 2013 року не проживає в кімнаті [ADDRESS]. Відсутність відповідача у вказаній кімнаті з січня 2013 року підтверджується актом від 27.12.2013 року, складеного комісією у складі техніка та майстрів служби УБТ. На підставі цього позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в порядку ст..224 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя. 07.07.2012 року відповідачем [PERSON] був отриманий ордер №396, на підставі якого він повинен був вселитися в кімнату [ADDRESS] та постійно проживати в ній. Згідно акту від 27 грудня 2013 року, складеного ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя у складі техніка та майстрів служби УБТ в присутності жильця кімнати [ADDRESS] [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS], однак останній більше року в даній кімнаті не проживає, особистих речей відповідача в кімнаті немає. Згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS].

Outcome: approved