Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. ВИКЛАД ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. Стягнути з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП у розмірі 35429,61 грн. 2. Стягнути з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. 3. Стягнути з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 4. Стягнути з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 19608, 59. ВИКЛАД ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА Позивачі стверджують, що 22.04.2017р. на автодорозі сполученням Київ-Харків, на території Баришівського району Київської області, сталася дорожня-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Trafic», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] та автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Scania R420», д/н [NUMBER] із напівпричепом цистерною марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який на час ДТП працював на посаді водія у ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД». Сідловий тягач і напівпричіп на час ДТП належав відповідачу ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД». Вироком Баришівського районного суду Київської області від 19.02.2019 р. по справі № 355/38/18, який набрав законної сили 22.03.2019р., [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачі, водій [PERSON] та діти позивача - 2: [PERSON] , 04.05.2012р. та [PERSON] , [INFO] , які знаходились в автомобілі «Renault Trafic», д/н [NUMBER] отримали тілесні ушкодження: легкі садна і забиті місця. [PERSON] отримала наступні ушкодження: закрита травма грудної клітини (перелому 2-4 ребер зліва, емфіземи середостіння і перикардіальної порожнини, двосторонній гідротаракс), струс головного мозку, рана язика, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. [PERSON] (цивільна дружина [PERSON] ) отримала наступні ушкодження: струс головного мозку, перелом кісток носа, рана в ділянці голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Під час лікування позивачами було витрачено на лікування суму грошових коштів, а саме 12 039,16 грн. Окрім цього, за весь період, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивачі були змушені прибувати до Київської області, а саме до органу досудового розслідування, прокуратури і суду, у зв`язку з чим ними було витрачено грошові кошти на загальну суму 23390,45 грн. Згідно полісу № АК/2216141 та № АК/2216142 цивільно-правова відповідальність тягача і напівпричепа на момент ДТП була зареєстрована у ПрАТ «Київський страховий дім». Позивачі зазначають, що на теперішній час, на офіційному сайті ПрАТ «Київський страховий дім» висвітлена інформація про те, що загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10.08.2018 року прийнято рішення про припинення Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням органу Товариства, уповноваженого на це установчими документами (за рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім»). Протокол загальних зборів акціонерів № 37 від 10.08.2018р. Ліквідатором призначено [PERSON] (дана інформація міститься на веб-порталі http://ksd.net.ua). Позивачі посилаються на правову позицію, викладену в постанові Великої палати Верховного Суду від 19 червня 2019р. № 465/4621/16 -к, в якій суд посилався та підтримав думку, висвітлену у постанові суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17, де суд зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо поданням відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може симулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту». ВИКЛАД ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ ВІДПОВІДАЧА Відповідач не спростовує того факту, що 22.04.2017р. на автомобільній дорозі державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський сталася дорожня-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Trafic», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та сідлового тягача марки «Scania R420», д/н [NUMBER] із напівпричепом цистерною марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідачем, одразу з дня настання ДТП, письмово було надано страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. В свою чергу цивільно - правову відповідальність позивача зареєстровано ТДВ СК «Альфа-гарант» за № ЦВ/17/1593 від 26.04.2017 (страхова компанія, у якій [PERSON] має застраховану цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів). Відповідач визнає, що ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» має ліцензію на внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами, видану Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті 09.09.2013 (строк дії не обмежений) серії АЕ № 524266507. Основним видом діяльності підприємства є «Вантажний автомобільний транспорт» КВЕД 49.41. [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» з 02.02.2015 року. На підставі наказу № 40 від 02.02.2015 року водієві автомобіля [PERSON] було проведено вступний інструктаж. В зв`язку з наявним у [PERSON] стажем роботи працівника за відповідною професією понад 3 роки, наказом № 41 від 02.02.2015 року його було звільнено від проходження стажування. На підставі наказу №1509/1 від 15.09.2016 року за водієм [PERSON] закріплено транспортний засіб сідловий тягач «Scania R420», д/н [NUMBER] з напівпричепом-цистерною марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] . 02.01.2017 року між ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» та [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 134, ст. 135-1 КЗпПУ укладено договір про повну матеріальну відповідальність за ввірені йому матеріальні цінності, а саме спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки «Scania R420», д/н [NUMBER] з напівпричепом цистерною-Е марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] . Але відповідач зазначає, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД», як власника зазначених транспортних засобів застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» поліс ОСЦПВ АК/2216141 та ОСЦПВ АК/2216142 від 26.01.2017 року на страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн. Розмір франшизи - 500 грн. (за кожним полісом окремо). Однак доказів подання позивачами заяви про страхове відшкодування у строк встановлений ч. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не долучено до позовної заяви, як не долучено прийнятого рішення страховою компанією в порядку ч. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону. Відповідач звертає увагу на актуальність даних щодо діяльності ПрАТ «Київський страховий дім», а саме перебування страхової компанії на стадії припинення, починаючи з 10.08.2018 року з кінцевим строком заявлення кредиторами своїх вимог - 10.10.2018 р., відповідно до чого можливість звернення позивачами до страхової компанії не обмежувалась ще до початку її припинення, як юридичної особи, оскільки згідно листків непрацездатності позивач [PERSON] перебувала на лікарняному з 22.04.2017 року по 22.06.2017 року, позивач [PERSON] перебувала на лікарняному з 22.04.2017 по 16.05.2017 року. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 12 листопада 2019 року від представника відповідача ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» - Чупилки Ю.С., яка діє на підставі довіреності від 15 липня 2019 року, до суду надійшов відзив, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Заява, про витребування доказів, додана до відзиву, судовим збором не сплачена, тому судом не розглядалась. 18 листопада 2019 року в підготовчому провадженні ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 19.11.2019 року позивачами подано суду відповідь на відзив. 28.11.2019 року відповідачем подано суду заперечення на відповідь на відзив. 03 грудня 2019 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2020 року у задоволені заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна Компанія «Техно-Трейд» про залучення уповноваженої особи Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна Компанія «Техно-Трейд» - відмовлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність за участю їх представника. Представник позивачів [PERSON] , який діє на підставі ордеру, в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, надав пояснення посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 22.04.2017 р. на автодорозі сполученням Київ-Харків, на території Баришівського району Київської області, сталася дорожня-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Trafic», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] та автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Scania R420», д/н [NUMBER] із напівпричепом цистерною марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який на час ДТП працював на посаді водія у ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД». Внаслідок ДТП, через грубе порушення [PERSON] п. 1.5., 2.3. (б), 10.1., 12.2., 1.10 Правил дорожнього руху України, який керував сідловим тягачем «Scania R420», д/н [NUMBER] із напівпричепом цистерною «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. [PERSON] отримала наступні ушкодження: закрита травма грудної клітини (перелому 2-4 ребер зліва, емфіземи середостіння і перикардіальної порожнини, двосторонній гідротаракс), струс головного мозку, рана язика, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. [PERSON] (цивільна дружина [PERSON] ) отримала наступні ушкодження: струс головного мозку, перелом кісток носа, рана в ділянці голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені обставини підтверджені вироком Баришівського районного суду Київської області від 19.02.2019 р. по кримінальному провадженню № 355/38/18, який набрав законної сили 22.03.2019 р., та матеріалами кримінальної справи, наданими позивачами. Зазначеним вироком суду [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами. Наданими доказами підтверджені витрати на лікування позивача [PERSON] в сумі 12039,16 гривень. Позивачами надані документи, а саме касові чеки, на оплату палива за 2017 - 2019 роки на загальну суму 23390 гривень 45 коп. Суми витрат не оспорюються відповідачем. Характер і ступінь тілесних ушкоджень, отриманих позивачами внаслідок ДТП, підтверджена копіями судово-медичних експертиз, проведених при досудовому розслідуванні. Надані також листи непрацездатності. Зазначені докази суд може використати для вирішення питання про розмір моральної шкоди, завданої позивачам. Відповідачем доведено наданими копіями страхових полісів, і не оспорюється позивачами той факт, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Транспортна компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД», як власника транспортних засобів спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е марки «Scania R420», д/н [NUMBER] з напівпричепом цистерною-Е марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» поліс ОСЦПВ АК/2216141 та ОСЦПВ АК/2216142 від 26.01.2017 року на страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн. Розмір франшизи - 500 грн. (за кожним полісом окремо) відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV. За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань № 1005922102 від 04.11.2019 року ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває на стадії припинення, починаючи з 10.08.2018 року. В свою чергу цивільно - правову відповідальність власника автомобілю, в якому знаходились позивачі, зареєстровано ТДВ СК «Альфа-гарант» за № ЦВ/17/1593 від 26.04.2017 (страхова компанія, у якій [PERSON] має застраховану цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів). Вироком Баришівського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року встановлено факт взаємодії транспортних засобів, а саме автомобілю спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е марки «Scania R420», д/н [NUMBER] з напівпричепом цистерною-Е марки «Magyar SR34EBNA», д/н [NUMBER] , та автомобілю «Renault Trafic», д/н [NUMBER] , результатом чого стало заподіяння шкоди здоров?ю позивачів, які в даній дорожньо-транспортній пригоді законом визнаються як треті особи. В даному випадку під взаємодією слід розуміти будь-яке зіткнення транспортних засобів, навіть якщо один з них знаходився в нерухомому стані. На підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України сторони звільнені від обов?язку доказування цих обставин, а вирок є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крі того, судом встановлено, що особа, винна в заподіянні шкоди позивачам, а саме [PERSON] , перебував у трудових відносинах з відповідачем під час заподіяння шкоди, про що сторонами надані копії відповідних наказів. Ці обставини не оспорюються сторонами, та підтверджені копією вироку суду, що звільняє позивачів від обов?язку доказування зазначених обставин. Докази, надані сторонами судом не відхилені. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН ТА НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ Суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи та надані докази сторонами не оспорюються. Обґрунтовані сумніви достовірності цих обставин або добровільності їх визнання у суду відсутні. На підставі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заподіяної позивачам матеріальної та моральної шкоди, завданої з вини третьої особи, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем під час вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із наступного, застосовуючи такі норми закону. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1168 ч 1 ЦК України: моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частина 1 ст. 1172 ЦК України: юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Стаття 1177 ЦК України: шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Законами такі правовідносини не врегульовані і існує лише проект закону «Про відшкодування шкоди потерпілим від насильницьких кримінальних правопорушень». Отже, питання відшкодування шкоди, завданої позивачам, з яких потерпілою від злочину визнано лише позивача [PERSON] , оскільки завдання легких тілесних ушкоджені позивачу [PERSON] не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слід вирішувати на загальних підставах, з урахуванням спеціальних норм. Стаття 1187 ч. 2 ЦК України: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ч. 2 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Стаття 1194 ЦК України: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Стаття 990 ЦК України: страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: -шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; -шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; -шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; -моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; -шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Суд враховує висновки Великої Палати ВС, викладених у постанові по справі № 755/18006/15-ц (пункти 69, 72, 73). У випадках, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МТСБУ, перебуває у стадії припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльність слід керуватися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, статтею 20 вказаного Закону встановлено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Підпунктом а пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Статтею 52 Закону № 1961-IV врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Специфіка правового регулювання правових відносин у сфері страхування цивільної відповідальності передбачає виплату потерпілій особі страхового відшкодування й лише у випадку недостатності страхової виплати можуть застосовуватись положення ст. 1194 ЦК України. Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. При цьому, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Посилання позивачів у позові на правову позицію ВП ВС, викладену у справі № 465/4621/16-к є некоректним, оскільки у відповідній постанові ВС наголошує на праві вибору потерпілого між досудовою процедурою та зверненням до суду, коли адресатом вимог виступає СК (МТСБУ), а не винна особа. Щодо виплат, пов?язаних із прибуттям позивачів до суду та органів досудового розслідування застосуванню підлягають норми КПК України, а саме: Стаття 121 КПК України: витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв`язку із відривом від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 122 ч. 1 КПК України: витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, транспортні витрати позивачів є судовими витратами у кримінальному провадженні, стягнення яких відбувається на підставі вироку або ухвали суду, що розглянув справу по суті, що передбачено вимогами ст. ст. 125, 126 КПК України, які зазначають, що суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Стягнення зазначених сум в порядку відшкодування шкоди на підставі норм ЦК України законом не передбачено. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ВИСНОВКИ СУДУ Вимога позивачів про стягнення з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП у розмірі 35429,61 грн. не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стягнення судових витрат в сумі 23390,45 гривень потерпілої та свідка в кримінальному провадженні не підлягають стягненню в порядку відшкодування шкоди, що не позбавляє позивачів права звернутися до суду, що ухвалив вирок для стягнення таких сум в порядку КПК України, або в порядку цивільного судочинства із позовом до засудженого. Стягнення витрат на лікування в сумі 12039,16 гривень не підлягає стягненню з відповідача, оскільки зазначена сума заявлена в межах ліміту відповідальності старховика, а позов пред?явлений в даному випадку до неналежного відповідача, яким має бути відповідна страхова компанія, або МТСБУ. Вимога позивачів про стягнення з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., та стягнення з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми заявлені в межах ліміту відповідальності старховика, а позов пред?явлений в даному випадку до неналежного відповідача, яким має бути відповідна страхова компанія, або МТСБУ. Вимога про стягнення з ТОВ «Транспортна Компанія «ТЕХНО-ТРЕЙД» на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 19608, 59 не підлягає задоволенню в зв?язку із відмовою позивачам в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки справу розглянуто без притягнення до участі ПрАТ «Київський страховий дім», ТДВ СК «Альфа-гарант» та МТСБУ, це рішення не створює для зазначених юридичних осіб юридичних наслідків, оскільки на підставі ч. 2 ст. 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Outcome: dismissed