Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

З 21 червня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Позивач за первісним позовом звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що кожен з них має діаметрично протилежні погляди на шлюб та сім»ю, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого постійно виникають сварки та конфлікти, які негативно впливають на дитину та роблять неможливим їх співжиття. Шлюбні відносини між подружжям припинено з березня 2017 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому і просить суд розірвати даний шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Коновал», стягнути понесені судові витрати. Позивачка за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечувала та просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Крім того заявлені ним позовні вимоги в частині передачі йому у особисту приватну власність частину спільного сумісного майна набутого ними за час шлюбу, а саме собаки породи померанський шпріч по кличці Лакі, а двох її щенят передати у приватну власність [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сімї, а відповідач проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того беручи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] понесені витрати по справі, а саме судовий збір сплачений при подачі позовної заяви у розмірі 640 грн. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України), собака породи померанський шпіц по кличці Лакі та двоє її щенят належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Домовленості про добровільний поділ сабики та двох щенят, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Незважаючи на той факт, що собака породи померанський шпіц по кличці Лакі була зареєстрована лише на ім'я відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві на спільну собаку не визначені. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу, була придбана собака породи померанський шпіц по кличці Лакі, що підтверджується відповідним паспортом на собаку, яка відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На дане майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1 ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд виходить із того, що собака підлягає поділу між сторонами, шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/2 частину її ідеальної частки, із залишенням такої собаки у спільному користуванні сторін.

Outcome: partial