Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить: позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] за місцем постійного проживання його рідного брата - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.08.2014 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , та від шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Її чоловік [PERSON] від першого шлюбу, який розірвано на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 18.06.2012, мав сина [PERSON] , [INFO] . В судовому порядку питання щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] між [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] не вирішувалось. Син [PERSON] з жовтня 2012 проживав з батьком, в період з 01.10.2012 по 01.06.2013 відвідував дошкільний заклад № 373 «Паросток» ХМР, з 2013 року за місцем проживання [PERSON] відвідує ХЗОШ № 56 за адресою: [ADDRESS] , де в нього багато друзів. Увесь час вихованням дитини [PERSON] займалися вона з чоловіком, водили його до школи, забезпечували навчання, [PERSON] з радістю сприйняв народження брата [PERSON] , з яким в нього дуже тісний взаємозв`язок, у них була дружня родина, більшу частину свого життя [PERSON] прожив разом з ними. [INFO] її чоловік [PERSON] . Дитина [PERSON] є членом їх родини та після смерті батька однозначно заявив, що буде жити тільки з нею та своїм братом. Мати [PERSON] [PERSON] з сином не проживає більше восьми років, не піклується про нього і не приймає участі у його вихованні. За час їх проживання з батьком [PERSON] відповідач жодного разу не приїздила до них, не спілкувалася з сином, не приносила йому подарунки на дні народження, її повністю влаштовувало, що дитини проживає у родині батька, мати дитини та жоден родич зі сторони матері дитини не цікавився [PERSON] , їй та [PERSON] взагалі нічого про них невідомо. Зареєструвати [PERSON] за місцем проживання батька вони не мали можливості, оскільки не могли отримати її згоду. До початку підготовчого засідання до суду надійшли висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та подання Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] його піклувальником. До початку підготовчого засідання відповідач відзив на позовну заяву не подала. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. У підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, провести розгляд справи без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечувала, просила провести розгляд справи без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Третя особа просила провести розгляд справи без участі її представника та прийняти рішення з урахуванням наданого висновку та подання Департаменту служб у справах дітей ХМР, про що зазначила у письмовому клопотанні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.08.2014 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18.06.2012 у справі № 2/2028/321/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Харкові (а.с.9). Як встановлено судом, та не заперечується учасниками справи, неповнолітній [PERSON] , [INFO] з часу розлучення його батьків проживав разом зі своїм батьком [PERSON] , його дружиною [PERSON] та братом [PERSON] , [INFO] однією сім`єю. За час відвідування дошкільного навчального закладу № 373 «Паросток» ХМР з 01.10.2012 по 01.06.2013 дитиною [PERSON] , [INFO] , приводив дитину та забирав його батько [PERSON] , який вносив сплату за харчування дитини, мати дитини до дитячого садка не з`явилася жодного разу (а.с.12). Як вбачається з листа ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 56 ХМР ХОР від 26.10.2018, [PERSON] навчається у ХЗОШ № 56 ХМР з 1-го класу, має багато друзів, позитивний комунікабельний, ходить до школи чисто й охайно вдягнений, відвідує футбольну секцію. Упродовж навчання у школі вихованням дитини займалися його батько [PERSON] та його дружина [PERSON] . На даний момент до школи [PERSON] збирає [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу тощо (а.с.13). Згідно повідомлення Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 18.12.2018, [PERSON] , [INFO] наказом Служби 18.12.2018 взятий на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах з підстав невиконання матір`ю батьківських обов`язків з виховання дитини, та тимчасово влаштований у сім`ю [PERSON] (а.с.14). [PERSON] включено до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачі, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, як потенційний опікун за № 2039-78 від 21.02.2020 (а.с.20). Згідно висновку органу опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей ХМР від 27.07.2020 № 378, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок наданий без врахування думки матері дитини [PERSON] . За письмовими поясненнями неповнолітнього [PERSON] , він не заперечує проти позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] , підтримує в цьому питанні [PERSON] та бажає, щоб вона була його піклувальником. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , проти чого не заперечує сама відповідач. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. У поданні органу опіки та піклування про встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначення [PERSON] його піклувальником зазначено, що [PERSON] піклується про дитину, займається його вихованням і матеріальним забезпеченням, створила необхідні умови для проживання та гармонійного розвитку. [PERSON] надала повний пакет документів, відповідно до якого вона може виконувати обов`язки піклувальника, з правовими аспектами щодо встановлення піклування ознайомлена. Крім того, дитина [PERSON] не заперечує проти призначення його піклувальником [PERSON] , в сім`ї якої він проживає дев`ять років, та яка турбується про нього і забезпечує матеріально (а.с.10). З огляду на вищевикладене суд встановлює піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначає піклувальником [PERSON] за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до положень ст. 167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Враховуючи той факт, що [PERSON] тривалий час проживає в сім`ї позивача [PERSON] разом зі своїм братом, виявив бажання і надалі проживати в цій сім`ї, суд вважає за доцільне визначити місцем проживання [PERSON] за містом проживання його рідного брата [PERSON] , [INFO] , яким на час розгляду справи є: [ADDRESS] , що відповідає інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За вказаних вище обставин, а також, що відповідач є працездатною, визнала позов, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних вище обставин, а також, що відповідач визнав позов, судом встановлена наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону України про судовий збір. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved