Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матірю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON]. З відповідачем у справі вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте як батько дитини останній зобовязаний утримувати сина. Син проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, усіляко ухиляється від сплати аліментів на дитину. За таких обставин, з урахуванням поданих уточнень та збільшення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 1500 гривень; присудити стягнення аліментів за минулий період з 2013 по 2016 рік. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що з 2002 року [PERSON] та [PERSON] стали підтримувати близькі стосунки, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків 14.08.2008 року в них народилася спільна дитина син [PERSON]. Батьком дитини є відповідач у справі. Коли дитині ще не було одного року [PERSON] покинув [PERSON] з дитиною, матеріальної допомоги на утримання сина не надав, фактично не приймав участі в його вихованні (лише декілька разів на рік приходив до сина). Він є батьком [PERSON] та відповідно дідусем неповнолітнього [PERSON] Він допомагав доньці утримувати сина, надавав відповідну матеріальну допомогу. З часу коли відповідач покинув [PERSON], остання не бажала предявляти позов до останнього про стягнення аліментів, заходів щодо утримання аліментів з відповідача не вживала. Представник відповідача позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі, який буде відповідати 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначила, що дійсно протягом 2007-2009 року [PERSON] підтримував близькі стосунки з [PERSON], та від цих стосунків в них народилася спільна дитина [PERSON] [PERSON] та позивачка не перебували у зареєстрованому шлюбі та у свідоцтві про народження дитини останній був записаний як батько [PERSON] за спільною заявою сторін. На даний час [PERSON] одружений, має іншу сімю, не працює; перебуває на обліку в лікарні з приводу кардіологічного захворювання. Також зазначила, що за своїм матеріальним станом він може та згоден надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 750 гривень, що відповідатиме 50% від встановленого у державі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначила, що з урахуванням того, що обовязок утримувати дитини лежить на обох батьках; позивач є працездатною, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача (який одружений, не працює) його стан здоровя вважала що саме такий розмір аліментів є справедливим. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, зазначила, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] періодично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання сина та жодних претензій з цього приводу (стосовно стягнення аліментів) позивач не нього не висувала. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Факт батьківства сторін стосовно неповнолітнього [PERSON], 14.08.2008 року, підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія І-БВ № 085400, яке видане відділом РАЦС по місту Хмельницькому ХМРУЮ 20.08.2008 року, в якому батьками [PERSON] записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №158 від 07.04.2016 року, за наслідками молекулярно-генетичного дослідження встановлена вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] не менше 99,99 % та біологічне батьківство останнього щодо цієї дитини практично доведено. Дитина проживає разом матірю [PERSON], що підтверджено довідкою№711, яка видана ЖЕК №2 від 17.02.2016 року. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] офіційно не працює. Згідно представленої в судовому засіданні трудової книжки [PERSON], останній запис в ній зроблений 20.05.1999 року про звільнення його з ТОВ «Деонис-А» на підставі ст..38 КЗпП України. Згідно представленої довідки ДПІ у м. Хмельницькому про розмір отриманих доходів [PERSON] вбачається що за період 2014-2015 роки відомості про доходи відсутня. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що [PERSON] офіційно не працює, стабільного доходу не має суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які слід стягнути з нього на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні конкретного розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини (відомостей щодо перебування під наглядом у лікарів відсутні); стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, з 2014 року перебуває під наглядом у кардіолога, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних осіб, яких за законом останній зобовязаний утримувати, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 770 гривень щомісячно. Саме така сума з урахуванням встановлених обставин у справі на переконання суду відповідач може сплачувати на користь позивачки. При цьому суд зазначає, що відповідач є працездатним, належних доказів про обмеження у працевлаштуванні відповідачем суду не представлено, заходів з працевлаштування через органи соціального захисту населення не приймав і не приймає, що на переконання суду свідчить про наявність достатнього рівня його доходу. Натомість позивачем не представлено жодних доказів, які б доводили їх позицію про наявність у відповідача доходу, з якого останній міг сплачувати аліменти у сумі 1500 гривень щомісячно. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме за період з 2013 по 2016 рік суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст..191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до приписів ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні, та позивачем в судовому засіданні не представлено жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували факт того, що позивачем вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, проте неможливість їх одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Натомість представником відповідача представлені квитанції, про перерахування на імя [PERSON] певних сум грошових коштів з призначенням платежу аліменти. За таких обставин суд вважає в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial