Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 жовтня 2000 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі РАГС Вінницької міської ради Вінницької області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Між сторонами постійно виникають суперечки. Відповідач не проводить свій вільний час в колі родини, не займається вихованням дітей. На даний час вони спільно не проживають. Не ведуть спільного господарства. Між сторонами досягнуто згоду про утримання дітей. На утримання дітей відповідач сплачує добровільно кошти. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач до судового засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить всі витрати по справі залишити за нею. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Останній також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом встановлено, що 10.10.2000 року [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] одружилсь, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1893, дружина змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] у сторін народився син [PERSON] [INFO] З свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року видно, що у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.5). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved