Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. В заяві вказала, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання з відповідачем в них народилася донька [PERSON] - [INFO]. Відповідач ніде не працює, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачці тяжко утримувати дитину власними силами. Тому просить стягнути з відповідача на утримання дитини на її користь аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надіслала суду заяву в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просила розгляд справи проводити в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що з 25.07.2008 року, позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 25.07.2008 року. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є батьком доньки [PERSON] - [INFO]. Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження. Відповідно до статі 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Також оглянуті в судовому засіданні матеріали справи не містять інформації про те, що дитина дійсно перебуває на утриманні матері [PERSON], а також того, що позивачка та відповідач проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Суд при вирішенні даного позову керується також тим, що за законом обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Заявлений позивачкою розмір аліментів - по 20 грн. щомісячно на дитину, суд визнає надто мізерним, таким, що не відповідає суті утримання дітей батьками. Відповідач, будучи працездатною особою, має докладати необхідних зусиль для відшуковування джерел надання утримання дитини, мінімальна межа якого не суперечитиме засадам розумності, добросовісності та моральним засадам суспільства (ст.7 ч.9 СК). Очевидно, що невиконання батьком обов'язку по утриманню дитини (при тому, що особа за станом здоров'я та віком є працездатною) викликає осуд і з позицій суспільної моралі. Практично, внаслідок задоволення такого позову, [PERSON] необґрунтовано отримав би підставу для уникнення обов'язку по утриманню дитини. Як видно, подання даного позову [PERSON] мотивується не тим, що батько неспроможний належно утримувати дитину, а спрямоване на штучне створення можливості отримувати державну допомогу згідно із п.8 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. За таких обставин у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed