Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

До суду із позовною заявою 22.05.2018 року звернувся [PERSON] до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про поновлення на роботі, мотивуючи тим, що 23.04.2018 року згідно наказу № 222-к від 20.04.2018 року по КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було звільнено [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] працює інженером з охорони праці з 10.06.2002 року по 23.04.2018 року (по день звільнення). Загальний стаж роботи інженером з охорони праці 15 років 9 місяців. Відповідно до наказу № 333-к від 15.08.2016 року [PERSON] переведено на посаду провідний інженер з охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки, на якій останні працював по день звільнення. Так, позивача було звільнено у звязку з скороченням штатів відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до літ. е п.п. 1.1. п. 1 наказу № 76 від 14.02.2018 року, внесено зміни до штатного розпису відповідача: виведено зі штатного розпису підприємства посаду провідний інженер з охорони праці (2 шт. од.) структурного підрозділу: служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки. Відповідно до літ. е п.п. 1.2 п. 1 наказу № 76 від 14.02.2018 року введено до штатного розпису підприємства посаду: провідний інженер з охорони праці структурного підрозділу: служби охорони праці та цивільного захисту. Таким чином, при зміні структурного підрозділу, було скорочено [PERSON] Позивач вважає, що відповідачем було порушено трудове право щодо переважного права на залишення на роботі. Також останні зазначає, що його переважне право на залишення на роботі є трудова книжка, яка підтверджує стаж роботи 15 років 9 місяців, також в трудовій книжці є запис про присвоєння позивачу звання ветерана підприємства та нагороджено його почесною грамотою за сумлінну працю. Крім того, [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей інвалідів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які потребують постійного догляду та й значних фінансових затрат. У звязку з вищенаведеним [PERSON] звернувся до суду та просить визнати незаконним та скасувати наказ директора КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 20.04.2018 року № 222-к про звільнення [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді провідного інженера з охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з 20.04.2018 року; стягнути з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на користь [PERSON] заробітну плату за весь час вимушеного прогулу; звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді провідного інженера з охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та стягнення заробітної плати в межах одного місяця; стягнути всі судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо поновлення позивача на посаді та стягнення судових витрат, надав письмові заперечення щодо розрахунку заробітку за час вимушеного прогулу. Свідок [PERSON] підтвердила суду обставини звільнення [PERSON] з посади. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами\~КЗпП України\~стосовно припинення трудових відносин. [PERSON] працює інженером з охорони праці з 10.06.2002 року по 23.04.2018 року (по день звільнення). Загальний стаж роботи інженером з охорони праці 15 років 9 місяців. 10.06.2002 [PERSON] прийняли на роботу до ДП «Вінницькі теплові мережі» (згодом, на підставі рішення Вінницької міської ради № 1818 від 12.08.2006 року, перейменована на КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») на посаду інженера з охорони праці ІІ категорії згідно наказу № 17-к від 14.06.2002 року. 31.10.2009 року [PERSON] був звільнений у звязку з переводом в КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», п. 5 ст. 36 КЗпП України, згідно Наказу № 32-к від 30.10.2009 року 01.11.2009 року згідно Наказу № 196-к від 02.11.2009 року [PERSON] прийнятий по переведенню з ДП «Вінницькі теплові мережі» інженером з охорони праці ІІ категорії у відділ охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». 23.02.2012 року [PERSON] переведено провідним інженером з охорони праці служби охорони праці згідно наказу № 52-к від 02.02.2012 року. Відповідно до наказу № 333-к від 15.08.2016 року [PERSON] переведено на посаду провідний інженер з охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки, на якій останній працював по день звільнення. \~ \~ \~ \~23.04.2018 року згідно наказу № 222-к від 20.04.2018 року по КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було звільнено [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно із ч. 1\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти особі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до ч. 6\~ст. 43 Конституції України\~громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається,\~якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Позивача було звільнено у звязку з скороченням штатів відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до літ. е п.п. 1.1. п. 1 наказу № 76 від 14.02.2018 року, внесено зміни до штатного розпису відповідача: виведено зі штатного розпису підприємства посаду провідний інженер з охорони праці (2 шт. од.) структурного підрозділу: служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки. Відповідно до літ. е п.п. 1.2 п. 1 наказу № 76 від 14.02.2018 року введено до штатного розпису підприємства посаду: провідний інженер з охорони праці структурного підрозділу: служби охорони праці та цивільного захисту. Таким чином, при зміні структурного підрозділу, було скорочено [PERSON] Статтею 42 КЗпП України, визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. З пункту 3 ч. 2 ст. 42 КЗпП України, вбачається, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що відповідно до наказу № 69 від 14.03.2016 року йому було присвоєно звання ветерана підприємства та нагороджено почесною грамотою за сумлінну працю та з нагодою дня працівників житлово комунального підприємства, що надає перевагу на залишення на роботі. З довідки Управління соціального захисту населення від 08.05.2018 року № 495, вбачається, що дружина [PERSON] [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Ліаобережне) департаменту соціальної політики та отримує допомогу на дітей з інвалідністю: [PERSON], [INFO] з 30.12.2014 року по теперішній час та [PERSON], [INFO] з 04.11.2015 року по теперішній час з надбавкою на догляд, відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». Враховуючи норми ст. 9, 43 Конституції України, норми Конвенції Міжнародної Організації Праці № 153 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] України від 04.02.1994 № 3993-XII, слід мати на увазі визначальне право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприйняття у збереженні роботи. Таким чином відповідачем було порушено трудове право позивача щодо переважного залишення на роботі. З огляду на викладене, враховуючи неправомірність дій відповідача в частині звільнення позивача із займаної посади, у звязку із скороченням штату, та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частинні визнання незаконним та скасування наказу директора КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 20.04.2018 року № 222-к про звільнення [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці служби охорони праці, цивільного захисту та техногенної безпеки у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Статтею 235 КЗпП України\~встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Тому суд вважає за необхідне поновити [PERSON] на посаді провідного інженера з охорони праці КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Крім того, згідно з ч. 2\~ст.\~235\~КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.\~27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядкомобчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є\~середньоденна\~(середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення\~середньоденної\~заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню\~(зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16\~грудня 2015 року № 6-648цс15. Оскільки [PERSON] був звільнений з роботи 20.04.2018 року, суд вбачає, що період вимушеного прогулу останнього за період з 23.04.2018 року по 09.08.2018 року становить 75 робочих днів. Згідно розрахункового листка, середньоденний заробіток [PERSON] складає 396,82 грн. Дана обставина та відповідно порядок обрахунку і розмір сторонами не оспорювався, а тому суд взяв за основу дану суму при вирішенні питання щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.04.2018 року по 09.08.2018 року в розмірі 29761,98 грн. (396,82 грн. (середньоденний заробіток) х 75 (кількість робочих днів за час вимушеного прогулу). Даний розрахунок в ході судового розгляду сторонами не оспорювався. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі [PERSON] та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 7142,76 грн. Згідно\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1408 гривні 00 копійок на користь держави. Також на користь [PERSON] слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. з урахуванням вимог розумності та справедливості і ступеня участі адвоката в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved