Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було розірвано у 2018 році. Від шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.02.2013 року з відповідача стягувались аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року до повноліття доньок. Після досягнення донькою [PERSON] повноліття, з вересня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 16 %. У зв`язку з тим, що за чинним законодавством розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 частину від доходу платника аліментів, розмір аліментів у 16 % суперечить нормам СК України. На підставі викладеного, позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. 01.07.2021 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області сторони направила заяви, в яких просили суд винести рішення без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. У судове засідання 02.072021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявні заяви, згідно якої сторони просили справу розглядати за їх відсутності. У відповідності до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, із урахуванням належного сповіщення сторін, ухвалив розглядати справу за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Із матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7) Згідно матеріалів справи, неповнолітня донька проживає разом із матір`ю . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.02.2013 року у справі № 486/169/13-ц з відповідача стягувались аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року до повноліття доньок. Після досягнення донькою [PERSON] повноліття, з вересня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання однієї доньки [PERSON] у розмірі 16 %. Також, згідно матеріалів позову, вбачається що відповідач є працездатною людиною. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів». Щодо періоду, з якого відбувається зміна розміру аліментів, слід зазначити, що ч. 1 ст. 191 СК України передбачений час з якого присуджуються аліменти, однак при зміні розміру аліментів дана норма не може бути застосовано, а тому суд присуджує зміну розміру аліментів з моменту постановлення рішення суду у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved