Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі: Держана установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» до [PERSON] про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням та просить стягнути з відповідача на користь ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 38 880 грн. 19 коп. Позов мотивовано тим, що вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.11.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Вирок набрав законної сили. Потерпіла [PERSON] від кримінального правопорушення, скоєного [PERSON] , перебувала на стаціонарному лікуванні у ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» в періоди з 09.06.2018 по 02.07.2018 та з 05.11.2018 по 19.11.2018. Вартість витрат на лікування [PERSON] становить 38 880 грн. 19 коп. Відповідачем до суду 08.04.2019 подано відзив на позовну заяву разом з доказами направлення його позивачу, відповідно до якого зазначає, зокрема, про неналежність доказів висновку та копії епікризу, не обґрунтованість та недоведеність розміру збитків, наведених в листі ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області». Вказав, що зазначені наслідки у виписці від 19.11.2018 не можуть бути пов`язані з подіями, за якими його було притягнуто до кримінальної відповідальності ( а.с. 30-31). Прокурором було подано відповідь на відзив ( а.с. 35-37). Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Чернігівської міської лікарні №2 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.11.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України Шишигу СВ [PERSON] звільнено від відбуття покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки ( а.с. 6-11). Вирок суду набрав законної сили 12.12.2018. Вказаним вироком встановлено, що 09.06.2018 року, близько 05 год. 45 хв., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля буд. [ADDRESS] , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, безпосередньо пов`язаних з виконанням потерпілою своїх службових обов`язків по припиненню вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення та складання щодо останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-2 КУпАП, достовірно знаючи, що інспектор взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Білошицька Ануш Павлівна знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, перебуває у форменому одязі та є працівником правоохоронного органу, підійшов до потерпілої та наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, травматичного артриту лівого скроменево-нижньощелепного суглобу, гематоми, набряку та забою м`яких тканин зліва, які відповідно до висновку судової медичної експертизи №377 від 16.07.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до виписки-епікризу № 45 із медичної карти ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області», [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в зазначеній установі з 09.06.2018 по 02.07.2018- з ЗЧМТ( а.с. 17). Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Тобто, законодавство покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Пунктом 4 Порядку також передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету ( місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Аналогічні роз`яснення також містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року за № 11 (і змінами і доповненнями) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», в пункті 6 якої роз`яснено, що звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Згідно листа - розрахунку витрат на лікування\~ ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» від 22.11.2018 № 33/45-1476, вартість лікування [PERSON] з 09.06.2018 по 02.07.2018 (23 ліжко-дня) становить 20 366 грн. 47 коп., що складається з: заробітної плати 14104 грн. 93 коп., нарахування на оплату праці 3069 грн. 12 коп., предмети, матеріали, обладнання та інвентар 465 грн. 35 коп., медикаменти та перев`язувальні матеріали - 633 грн. 13 коп., продукти харчування - 509 грн. 22 коп., оплата послуг 969 грн. 80 коп. оплата комунальних послуг та енергоносіїв 594 грн. 29 коп., витрати на відрядження 3 грн. 09 коп., окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм не віднесених до заходів розвитку 17 грн. 55 коп.\~ (а.с. 13-14). Враховуючи вище наведене, та з урахуванням того, що стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, [PERSON] , в період з 09.06.2018 по 02.07.2018 було безпосередньо спричинено незаконними діями відповідача, розрахунок даних витрат за даний період в сумі 20 366 грн. 47 коп. обрахований закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому позовні вимоги в указаній частині підлягають стягненю з відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на лікування [PERSON] в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» за період з 05.11.2018 по 19.11.2018, суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позову в цій чстині виходячи з наступного. Відповідно до виписки № 1839 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , остання проходила стаціонарне лікування з 05.11.2018 по 19.11.2018 та вказано супутні діагнози ( а.с. 17-18). Суду не надано доказів, що вказані супутні діагнози є наслідком кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] Таким чином, оскільки до суду не було подано належних і беззаперечних доказів того, що лікування потерпілої від кримінального правопорушення, [PERSON] , в період з 05.11.2018 по 19.11.2018 було повністю пов`язане та знаходилось в причинному зв`язку з захворюванням, що настало внаслідок злочинних дій відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову частині стягнення з відповідача на користь ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] за вказаний період в сумі 18 513 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає\~ стягненню судовий збір.

Outcome: partial