Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

до суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вказано, що з 02.06.1999 року по 05.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 02.11.1999 року народилась дочка [PERSON]. 30.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано рішенням суду, а також залишено дочку проживати з позивачкою. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає в добровільному порядку. Відповідач неофіційно працює, має стабільний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в твердій грошовій сумі. Просила стягувати на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивачка просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду від 30.05.2014 року, яке набрало законної сили 20.06.2014 року, шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено на проживання з позивачкою. Відповідно до копії свідоцтва про народження №017614 від 24.11.1999 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Згідно копії довідки від 06.10.1998 року ідентифікаційний номер відповідача [NUMBER]. Згідно копії довідки за період з 01.11.2014 року по 30.04.2015 року доходи позивачки становили 8723,32 грн. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства та стягнення аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач є батьком дитини, а тому має встановлений законом обов`язок щодо її матеріального забезпечення. Відповідно до п.1 ст.3 в Конвенції ООН ,,Про права дитини від 20.11.1989 року усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Усі інші докази сторін та їх арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного та

Outcome: approved