Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач. Однак, за місцем реєстрації [PERSON] тривалий час не проживає без поважних на те причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере. Вважає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належному їй будинку, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на, те що відповідач є знайомим її покійної матері, однак мати померла, а співмешканця вона вже не бачила понад 1 рік. Просила, суд виписати Відповідача, оскільки вона має намір розпорядитися належним їй майном, а саме продати. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дачу, час та місце розгляду справи у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак надали суду заяву у якій просили розглядати справу без участі їхнього представника, заперечень не мають. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що він проживає по сусідству з позивачкою, та знає, що відповідач по справі за адресою реєстрації не проживає понад рік. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні також підтвердила той факт, що Відповідач по справі тривалий час не мешкає за адресою реєстрації. Вислухавши позивачку та свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно копії договору дарування від 05.03.2012 року, копії витягу про державну реєстрацію прав, від 27.03.2012 року, копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2017 року, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . (а.с.7-9). Відповідно копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , [PERSON] , значиться зареєстрованим за вказаною адресою. (а.с.10-11) Згідно копії довідки Міловської селищної ради від 23.05.2019 року № 1066, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] . (а.с. 12) Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання від 06.05.2019 року № 426, складеного за участі депутата Міловської селищної ради [PERSON], та сусідів [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , [PERSON] не проживає. (а.с. 13) Згідно листа Міловської селищної ради від 06.05.2019 року № 425, Міловська селищна рада повідомила позивачці, про неможливість за її зверненням зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] . (а.с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 УК України). Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Така позиція узгоджується з висновком Верховного суду викладеним у постанові від 03.04.2019 року, справа № 454/2025/15-ц. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач понад 1 рік не проживає за місцем реєстрації, будинком не користується, що свідчить про свідому втрату ним інтересу до житла належного позивачці, та про втрату права користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved