Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.10.1992 року він був прийнятий в члени радгоспа ім. Ілліча в с. Біленькому Запорізького району Запорізької області та працював в ньому різноробочим. В 1995 році, у звязку зі зміною форми власності радгосп ім. Ілліча перейменовано на КСП ім. Ілліча. 24.06.1996 року за власним бажанням позивач вибув із членів КСП. В 1995 році, відповідно до положень Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» відбулося паювання земель КСП. При проведенні розпаювання земель позивача не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Позивач вказує, що коли виділяли земельні ділянки іншим членам СКП ім. Ілліча, ніхто не поставив його до відома, що він також має правові підстави для одержання земельного паю для сільськогосподарського виробництва на території Біленьківської сільської ради, оскільки КСП розташоване на її території. Позивач неодноразово звертався до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На звернення до сільради йому обіцяли розібратися в даному питанні та владнати його. Пізніше позивачу відповідали, що вільні земельні ділянки резервного фонду на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області відсутні (відповідь сільради №182 від 13.10.2005 року). Також йому повідомили, що час від часу звільняються вже зайняті земельні ділянки; обіцяли, що необхідно почекати, і, через деякий час, йому виділять земельну ділянку. До сьогоднішнього дня можливості виділити позивачу земельної ділянки (пай) у сільради не зявилося. Позивач звертався, також, до Запорізької районної державної адміністрації, де йому надали розярення (від 08.05.2015 року). Позивач вважає, що в добровільному порядку вказане питання вирішити неможливо. Куди б він не звертався, ніхто не погодився врегулювати дане питання, або надати чіткі одностайні пояснення щодо порядку набуття права на земельну частку (пай). У звязку з вищевикладеним позивач був вимушений відстоювати своє гарантоване державою право в суді. В судове засідання позивач не зявився від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги вони підтримують повністю, наполягали на їх задоволенні, просили розглянути справу без їх участі та без фіксації судового процесу. Представник відповідача Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не зявився, надали до суду заяву в якій зазначено, що позовні вимоги визнають повністю просять розглядати справу без їх участі. Представник відповідача Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, надали до суду заяву в якій зазначено, що позовні вимоги визнають повністю просять розглядати справу без їх участі. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву в якій зазначено, що просять розглядати справу без їх участі з урахуванням їх письмових пояснень. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, заслухавши в судових засіданнях сторони, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, в судовому засіданні були встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 29.10.1992 року позивач був прийнятий в члени радгоспа ім. Ілліча в с. Біленькому Запорізького району Запорізької області та працював в ньому різноробочим. В 1995 році, у звязку зі зміною форми власності радгосп ім. Ілліча перейменовано на КСП ім. Ілліча. 24.06.1996 року за власним бажанням позивач вибув із членів КСП. Всі наведені відомості підтверджуються даними в трудовій книжці серія УКР №0159009, яку видано 13.01.1993 року. В 1995 році, відповідно до положень Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» відбулося паювання земель КСП. Відповідно до положень Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Ці особи мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). При проведенні розпаювання земель позивача не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Коли виділяли земельні ділянки іншим членам СКП ім. Ілліча, ніхто не поставив [PERSON] до відома, що він також має правові підстави для одержання земельного паю для сільськогосподарського виробництва на території Біленьківської сільської ради, оскільки КСП розташоване на її території. [PERSON] неодноразово звертався до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На його звернення до сільради обіцяли розібратися в даному питанні та владнати його. Пізніше позивачу відповідали, що вільні земельні ділянки резервного фонду на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області відсутні (відповідь сільради №182 від 13.10.2005 року). Також [PERSON] повідомили, що час від часу звільняються вже зайняті земельні ділянки; обіцяли, що необхідно почекати, і, через деякий час, йому виділять земельну ділянку. До сьогоднішнього дня можливості виділити [PERSON] земельну ділянку (пай) у сільради не зявилося. [PERSON] звертався, також, до Запорізької районної державної адміністрації, де йому надали розяснення від 08.05.2015 року. Тобто, в добровільному порядку вказане питання вирішити неможливо. Куди б позивач не звертався, ніхто не погодився врегулювати його питання, або надати чіткі одностайні пояснення щодо порядку набуття права на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Частина 5 ст. 25 ЗК України визначає, що особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 7 ст. 25 ЗК України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Відповідно до положень Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну земельними ділянками. У ст.1 вказаного закону також визначається коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), та вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 2 ЗУ основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): Розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм внатурі (на місцевості) і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; Приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Уточняють списки осіб, що мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, що мають право на земельну частку (пай). Оскільки, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення внатурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Отже, оскільки земельні ділянки, які підлягають паюванню, розташовані на території Біленьківської сільської ради Запорізького району, за межами населених пунктів, розпорядження ними відноситься до компетенції Запорізької районної державної адміністрації. Постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», де зазначається, що у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень): або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору) або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) э сертифікат на право на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved