Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 30 грудня 2012 року помер батько позивача [PERSON]. За життя він отримав право на земельну частку (пай) площею 11,39 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тимонівське» Троїцького району Луганської області, право на яку посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ №0144146 виданого 25 березня 1997 року, який було втрачено. З вказаних вище земель на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №081173, зареєстрованого 05 травня 2004 року спадкодавець отримав право власності на земельну ділянку площею 7,9871 га, угіддя рілля, у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №081173, зареєстрований 05 травня 2004 року, площею 7,9871 га, угіддя рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛГ №0144146 виданого 25 березня 1997 року, зареєстрованого за №274 площею 11,39 умовних кадастрових га у землях КСП «Тимонівське» Троїцького району Луганської області. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є донька [PERSON] - [PERSON], та дружина померлого [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась. Не зважаючи на те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: вул. Лугова, б. 42, с.Тимонове Троїцького району Луганської області, вона фактично проживала однією сімєю зі своєю матірю, та батьком, була пов'язана спільним побутом, мала взаємні права та обовязки, вони вели спільне господарство. Позивач доглядала, надавала допомогу батьку, а після смерті здійснила разом з матірю його поховання. 31.10.2013 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку №192 площею 7,9871 га ріллі, в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, що належала померлому [PERSON]. А право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛГ 0144146, площею 11,39 умовних кадастрових га залишилось не переоформленим. У звязку із втратою оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0144146 на імя [PERSON], позивачу було відмовлено [PERSON] державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи той факт, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, вона позбавлена можливості нотаріального посвідчення та можливості звернутися у встановленому законом порядку із заявою про виділення їй земельних ділянок в натурі (на місцевості), оскільки вона не є власником зазначеного вище сертифікату, а також здійснення державної реєстрації права власності на відповідне майно. У звязку з цим позивач змушена звернутись до суду. Позивач у підготовче засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Тимонівська сільська рада Троїцького району Луганської області також просила справу розглядати без участі її представника. Причини неявки представника [PERSON] державної нотаріальної контори суду невідомі. Про дату, місце та час підготовчого засідання третя особа повідомлялась завчасно, належним чином. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії V-УР №0615412, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СТ №481233 від 28.02.1987 року, [PERSON] після укладення шлюбу набула прізвище «Козловська» (а.с.15). Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0144146, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тимонівське», розміром 11,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.17). Як вбачається з інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 11.10.2018 року, [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Тимонівське» на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, серії ЛГ №0144146, на підставі якого одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №081173, площею 7,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0144146 невиділеними в натурі (на місцевості) залишились сільськогосподарські угіддя: сіножаті 0,05 умовних кадастрових га та пасовища 2,91 умовних кадастрових га (а.с.19-20). [PERSON] помер 30 грудня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №345095, виданого виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.16). Відповідно до довідки №564 від 02.08.2018 року, виданої Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області, [PERSON], [INFO], померлий 30 грудня 2012 року, був зареєстрований та проживав за адресою: вул.Лугова, б. 29, с.Тимонове Троїцького району Луганської області. Разом з ним на день його смерті проживала та була зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.21). Згідно довідки №957 від 07.11.2018 року, виданої Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: вул.Лугова, б. 42, с.Тимонове Троїцького району Луганської області, та має склад сімї: співмешканець [PERSON] (а.с.22). Відповідно до Інформаційної довідки №54351068 від 05.12.2018 року, після смерті [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа та видане свідоцтво про право на спадщину (а.с.38). Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, про що вчинила відповідну заяву (а.с.39,40). 31.10.2013 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON], до складу якої увійшла земельна ділянка №192 площею 7,9871 га, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №081173, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 05 травня 2004 року (а.с.23). Позивачем було розміщене оголошення в газеті, згідно якого сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0144146, виданий згідно розпорядження [PERSON] РДА від 18.03.1997 року №104 на імя [PERSON] вважається втраченим (а.с.24). Як вбачається з пояснень [PERSON] та [PERSON], вони підтверджують викладені в позовній заяві обставини з приводу того, що позивач [PERSON] на час смерті батька проживала разом з ним (а.с.48,50). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 вересня 2018 року, виданої державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної частки (паю), належної її батьку [PERSON], [INFO] згідно сертифікату серії ЛГ №0144146 у зв'язку із відсутністю у неї оригіналу документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с.18). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає\~ встановленій законодавством сукупності функцій\~ притаманній\~ юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного\~ Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~ свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться єдиною спадкоємицею майна померлого, оскільки на момент смерті батька проживала разом з ним, а відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на її користь, про що вчинила відповідну заяву, так як позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved