Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Заявник [PERSON] заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до суду з заявою, заінтересована особа: [PERSON], про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим що, [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР у м. Кривому Розі. Туберкульоз було виявлено 30.12.2015 року. З 30.12.2015 року по 11.03.2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ «КПТД №2» ДОР. Багаторазово порушувала лікарняний режим. 11.03.2016 року [PERSON], було виписано з легеневого хірургічного відділення КЗ «КПТД№2»ДОР» через самовільне припинення лікування. Вона неодноразово викликалася дільничною службою комунального закладу «Криворізького протитуберкульозного диспансеру №2»ДОР», відправлялися листи до Саксаганського ВП КВП ГУ НПП з метою залучення до лікування, проте [PERSON] на виклики не реагує, до лікарні не зявляється, та від лікування ухиляється. На даний час згідно висновку лікарняної комісії ВКК №260 від 27.08.2016 року хвора, [PERSON] епідеміологічно-небезпечною для оточуючих. І по стану свого здоровя повинна пройти курс стаціонарного лікування на строк 8 місяців до стійкого абацилювання. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до [PERSON] закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради» на строк вісім місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Представник заявника у судовому засіданні заяву головного лікаря КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав зазначених в заяві. Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликалася, адже за даними протитуберкульозного закладу, вона становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, визначено, що туберкульоз це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч. 1 ст.1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та перебуває на обліку в [PERSON] закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 4). Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз на хворих на туберкульоз та інфікованих мікробактеріями туберкульозу покладено обовязки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоровя; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч.1 ст.11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком [PERSON] закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради за № 260 від 27.08.2016 року [PERSON] , підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк вісім місяців (а.с.4). Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву [PERSON] закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради», примусово госпіталізувати [PERSON] до [PERSON] закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради» на строк вісім місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.367, ч.2 ст.286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст.ст.1, 11, 20, 25 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз,

Outcome: approved