Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2012 року позовну заяву ПАТ КБ «Надра» було задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість по кредитному договору в розмірі 335 785 (триста тридцять пять тисяч сімсот вісімдесят пять) гривень 07 копійок, а також судові витрати Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2018 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2012 року було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 20.04.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 118/04-2007, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16,99% відсотків річних, строком до 22.04.2009 року та здійснювати повернення кредиту шляхом внесення суми мінімально необхідного платежу в розмірі 255 доларів США, до 10 числа поточного місяця. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки від 23.04.2007 року, за яким [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 118/04-2007 від 20.04.2007 року. Зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по Кредитному договору не виконує, внаслідок чого станом на 06.04.2012 р. у неї перед позивачем виникла заборгованість в сумі 42 038,82 дол. США, що еквівалентно 335 785,07 грн., в тому числі по: кредиту 5 000 дол. США 39 937,50 грн., відсотках 4 130,15 дол. США 32 989,57 грн., пені за порушення строку сплати платежу 32 408,67 дол. США 258 864,25 грн., штрафу 500 дол. США 3993,75 грн. На підставі вищенаведеного просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 335 785,07 грн. та сплачену суму судових витрат. Представник позивача не скористався правом на участь у судовому засіданні, натомість відповідно до наданої суду заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] також не скористалася правом на участь у судовому засіданні, однак її представник адвокат [PERSON] подав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи у їх відсутність та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Одночасно подав відзив, відповідно до якого вказав, що поручитель [PERSON] вимог про погашення заборгованості не отримувала та такі банком їй не надсилались, а у звязку з тим, що кінцевий термін повернення кредиту був 22.04.2009 року, то саме ця дата є кінцевою датою виникнення вимог до поручителя, проте в межах шестимісячного строку вимоги про погашення заборгованості до поручителя не ставилися. У звязку з тим, що позивач пропустив строк, визначений ст. 559 ЦК України, то наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову у цій частині. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 118/04-2007, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16,99% відсотків річних, строком до 22.04.2009 року та здійснювати повернення кредиту шляхом внесення суми мінімально необхідного платежу в розмірі 255 доларів США, до 10 числа поточного місяця. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки від 23.04.2007 року, за яким [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 118/04-2007 від 20.04.2007 року. Позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, та станом на\~06.04.2012\~р.\~у неї\~перед позивачем\~виникла заборгованість\~в сумі\~ 42\~038,82\~дол.\~США,\~що еквівалентно\~335\~785,07\~грн.,\~в тому\~числі по:\~кредиту 5\~000\~дол.\~США \~39\~937,50\~грн.,\~відсотках 4\~130,15\~дол.\~США \~32\~989,57\~грн.,\~пені за\~порушення строку\~сплати платежу\~32\~408,67\~дол.\~США \~258\~864,25\~грн.,\~штрафу 500\~дол.\~США \~3993,75\~грн. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, заявлений позов про стягнення з неї заборгованості підлягає задоволенню. Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог до поручителя [PERSON] Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно пункту 4.2 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань і необхідність їх виконання поручителем, та за приписами пункту 5.3 цього Договору, його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань. Отже, у договорі поруки не зазначено конкретний строк, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки згідно п. 1 (Предмет договору) Кредитного договору №118/04-2007 кінцевий термін повернення кредиту є 22.04.2009 року, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя повинні бути заявлені в межах шести місяців від дня настання цього строку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 вересня 2014 р. у справі № 6-32цс14). Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, на момент звернення банком з позовом до суду, порука припинилася, а тому позовні вимоги в частині до поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають. Також суд зважає, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки (преклюзивний строк). А тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. Відповідно й жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вказане відповідає висновкам, зробленим у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 2-1283/11 від 21.03.2018 р. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати у сумі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) гривень судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial