Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

До суду звернулися [PERSON] та [PERSON] із вищевказаною заявою. Просять суд розірвати шлюб укладений між ними 05.11.2016 року. Заявники заяву підтримали з підстав, зазначених у заяві, просили задовольнити та слухати справу без їх участі. Представник Кременчуцького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання не прибув, про дату розгляду повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти заяви суду не направив. Суд, дослідивши надані матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 листопада 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1024. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з червня 2018 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідано до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Пунктом 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України та ст. 294 ЦПК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - «[PERSON]». Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved