Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, перебуваючи в шлюбі з [PERSON], останній уклав з ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» (далі - Відповідач) договір про пайову участь (інвестування) у будівництво житла № б/н від 30.03.2005 р., за яким ними сплачено на рахунок відповідача 173 000 грн. У подальшому квартира не була профінансована на 100%, що призвело до розірвання договору та чоловік без погодження із позивачем та без нотаріального посвідчення уклав новий договір про новацію № 30/12/08 від 30 грудня 2008 року на фінансування іншої квартири. Вказаний договір визнано недійсним у судовому порядку та застосовано реституцію. Позивач із чоловіком розлучилась, тому судом постановлено стягнути по 86500 грн. на їхню користь. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28.01.2015 р. у справі № 361/6732/2013ц визнано порушення відповідачем прав позивача та порушення вимог закону. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано значні збитки, оскільки на проінвестовані кошти в розмірі 173000 грн. (в доларах більше 30000). Можна було б придбати житло чи інше майно. Вважає, що розмір збитків у вигляді упущеної вигоди за період з жовтня 2012 p. по жовтень 2015 р. становить 62972 грн. При розрахунку позивач бере до уваги те, що процентна ставка за довгостроковими депозитами у гривнях у Приватбанку, становить 20 % річних, відповідно розмір відсотків за вказаний період становить 62\~972 грн., що і є збитками у вигляді втраченої вигоди. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача, що тривали понад 7 років, позивач зазнала значних душевних страждань та переживань, зявились проблеми із здоровям внаслідок стресу через неповернення коштів відповідачем. Неправомірними діями відповідач завдав моральної шкоди позивачу, яку вона оцінює у розмірі 25\~000 грн. У позовній заяві просить стягнути із відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 62 972 грн. та моральну шкоду у розмірі 25\~000 грн. У судовому засіданні позивач доводи позову підтримала з підстав, викладених у позові, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2014 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року, визнано недійсним договір новації № 30/12/2008 від 30.12.2008 року, укладений між ТОВ «Броварський ЗБК» та [PERSON], зобовязано ТОВ «Броварський ЗБК» перерахувати на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 86500 грн та судовий збір у сумі 865 грн. Зустрічний позов задоволено частково - зобовязано ТОВ «Броварський ЗБК» перерахувати на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 86 500 грн та судовий збір в сумі 865 грн, в інший частині позову [PERSON] відмовлено. На обґрунтування доводів позовних вимог позивачем до матеріалів справи додано судові рішення: рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2012 року у справі про поділ майна подружжя [PERSON], рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2012 року у справі №1007/8022/2012, рішення Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2013 року у справі №1007/8022/2012, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року у справі №361/6732/13-ц, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року у справі №361/6732/13-ц, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2014 року, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2014 року у справі №361/6732/13-ц, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року у справі №361/6732/13-ц та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року. Матеріалами справи встановлено, що повернення [PERSON] вищезазначених грошових коштів здійснювалося відповідачем протягом травня-липня 2015 року в рамках виконавчого провадження № 46851447 з примусового виконання ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції виконавчого листа № 2/361/1677/14, виданого 04.03.2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області, що підтверджується платіжними дорученнями №834 від 20 травня 2015 року, №1018 від 24 червня 2015 року, 31 липня 2015 року. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 22, 623 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. З огляду на викладені обставини, вбачається, що обовязок щодо повернення позивачці грошових коштів у розмірі 86 500 грн. виник у відповідача на підставі судового рішення, згідно якого була застосована реституція недійсності договору (повернення грошових коштів), і яке вступило в законну силу 28.01.2015 року. До вказаного часу між сторонами існували договірні відносини згідно вищезазначених правочинів і будь-яких зобов'язань щодо сплати (повернення) грошових коштів позивачці у відповідача не існувало. При цьому, позивачем не доведено у судовому засідання порушення відповідачем будь-яких її прав, як і не надано доказів порушення ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» зобовязань, оскільки вищезазначений правочин визнано судом недійсним із зовсім інших підстав. Крім того, за змістом вищенаведених положень вбачається, що збитки у вигляді упущеної вигоди мають бути прямими та має існувати причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) боржника та заподіяними збитками. Однак, позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, що вона могла і повинна була отримати доходи у розмірі 62\~972 грн., і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток. Документи, що подані позивачкою на обґрунтування відшкодування збитків, а саме: довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.11.2016 року № 0000000718692539, виписка ТВБВ № 10026/0741 АТ «Ощадбанк» від 21.10.2016 року ніяким чином не підтверджують обставини щодо неотримання позивачкою доходів у вигляді відсотків за депозитом у звязку з невчасним поверненням відповідачем коштів позивачці. Суду не надано доказів на підтвердження реальної можливості позивача отримати доходи від розміщення неповернутих коштів в іншій фінансовій установі. Розрахунки упущеної вигоди позивача є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про конкретний розмір прибутку, який міг і повинен був отримати позивач, якби відповідач не порушив зобовязання. Крім того, за правилами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проте, посилання позивача про завдання моральної шкоди не знайшли свого підтвердження, а в судовому засіданні не встановлено протиправності дій відповідача, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно із ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed