Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

До суду із позовом в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся їх представник - адвокат Жук А.С., в якому просив визнати відповідача [PERSON] , громадянина Болгарії, таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому посилались на те, що 28.09.1999р. Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації ХМР на ім`я [PERSON] та членів її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло за р.№4-99-151459 на квартиру за адресою [ADDRESS] . Позивачі є доньками померлої, зареєстровані та разом проживали з нею з 1989 р. Також з ними проживав [PERSON] , який у 1993р. виїхав на постійне місце проживання до Болгарії до свого батька. У 2005р. [PERSON] знов приїхав до України і для отримання посвідки для постійного проживання був прописаний за зазначеною адресою. Після отримання такого посвідчення відповідач у 2007р. забравши свої особисті речі переїхав до іншого житла чи до Болгарії . [INFO] померла мати позивачів, яка хворіла. Відповідач не допомагав матері, не цікавився життям, ніколи не приїжджав і не виходив на зв`язок. Заочним рішенням суду від 11.12.2014р. [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням і встановлено факт, що він не проживав з 2007р. і відсутність у квартирі його речей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зазначила, що дівоче прізвище її матері [PERSON] . Її брат їм не допомагав, не приїздив, де знаходиться на даний час не знає. Позивач [PERSON] , позов підтримала, показала, що після смерті матері вони втрьох (три сестри) подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідач має право подавати заяви про прийняття спадщини, але де він проживає невідомо. Квартира де вони є співвласниками у занедбаному стані і її треба продати, оскільки всім необхідно проживати окремо. Позивач [PERSON] позов підтримала, показала, що мати за час свого життя зареєструвала їх брата у квартирі, де вона з двома сестрами є співвласниками. Брат проживав у квартирі приблизно рік у 2006-2007роках, а після того виїхав у невідомому напрямку. Шість років тому померла їх мати і вони втрьох подали заяви про прийняття спадщини. Із-за того, що місцезнаходження брата невідомо вони не можуть прийняти спадщину та розпорядитися квартирою, у якій відключений газ, опалення та є протікання з даху будинку. Вони не знають де знаходиться відповідач, до посольства Болгарії не зверталися. Відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину немає. Представник позивачів [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що відповідач з 2007р. не проживає на території України, а тому його треба визнати таким, що не прийняв спадщину після смерті матері. Позивачі зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і відкрита спадкова справа. Відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину немає. Є спір, оскільки є ще один спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем. Подача заяви про прийняття спадщини від відповідача є його правом. Представник позивачів [PERSON] Я. І. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, будь якого відзиву чи заперечень проти позову не надав. Таким чином суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник 3-ї особи 2-ї ХДНК в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 р. у приватного нотаріуса ХМНО Бєсєди Т.Д. витребувано відомості щодо кола спадкоємців після [PERSON] , яка померла [INFO] , а також завірену копію спадкової справи №50/2014 від 11.07.2019 р. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 р. з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витребувано відомості щодо перетинання державного кордону громадянином Болгарії [PERSON] , [INFO] за період з 01 травня 2005р. по 01 січня 2019р. Вислухавши думку позивачів, їх представника, перевіривши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.09.1999р. за р.№4-99-151459 [PERSON] та члени її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира зареєстрована за вказаними особами в реєстровій книзі ХМБТІ за №П-4-10484. (а.с.50) Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 17.12.1974р. на підставі акту про народження №4376 від 07.12.1974р. [PERSON] народився [INFO] у м.Софія та його батьками зазначені мати: [PERSON] та батько: [PERSON] . (а.с.35) За актом від 08.04.2019р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з травня 2008р. (а.с.23) Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.04.2019р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.56) Як вбачається з відповіді 2-ї ХДНК від 11.07.2019р. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заяв від спадкоємців про прийняття, видачу або відмову від прийняття спадщини не надходило. Спадкова справа не заводилася, свідоцтва на спадщину не видавалися, заповіт не посвідчувався. (а.с.79) Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) №56822696 від 11.07.2019 р. спадкова справа була заведена приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. від 22.09.2014р. №50/2014 і за більш детальною інформацією необхідно звернутися за адресою: 61003, м .Харків , проспект Московський, буд.27 .(а.с.80) Заочним рішенням від 11.12.2014р. позов [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа Ленінський районний відділ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Х/О про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено частково. Визнано [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В іншій частині позову, зокрема зобов`язання реєстраційного органу вчинити певні дії відмовлено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнено суму судового збору у розмірі 243 грн.60 коп. (а.с.88-91) За відповіддю приватного нотаріуса ХМНО Бєсєди Т.Д. від 12.08.2019 р. нею 22.09.2014р. була заведена спадкова справа №50/2014 після померлої [INFO] . [PERSON] , [INFO] , що постійно проживала за адресою [ADDRESS] . [INFO] . звернулися дочки спадкодавця: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, які були зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №145,146,147 відповідно. Інших заяв про прийняття або відмови від спадщини не надходило, свідоцтва на спадщину не видавалися.(а.с.94) Як вбачається з спадковї справи №50/2014 (а.с.95-123) До приватного нотаріуса ХМНО Бєсєдою Т.Д. з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] яка на момент смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] звернулися дочки спадкодавця: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заяви від 22 вересня 2014р. зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№145,146,147 відповідно. У [PERSON] та [PERSON] народилися: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.02.2011р., про що мається відповідний запис за №122. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.08.2002 р., про що мається відповідний запис за №254. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 58 років, про що здійснено відповідний запис за №10194. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від [INFO] . після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. 22.09.2014 р. заведено спадкову справу №50/2014. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.09.2014 р. після смерті [PERSON] , інформація про заповіти у спадковому реєстрі відсутня. За довідкою КП «ХМБТІ» від 27.10.2015р. власниками квартири [ADDRESS] (спільна сумісна) є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за р.№4-99-151459. Згідно свідоцтва про зміну імені від 07.11.2017р. [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на « [PERSON] », про що здійснено відповідний запис за №49. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] отримала паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, [NUMBER] , орган видачі - 6316, дата оформлення 22.12.2017р. (а.с.40-42) ПАТ «Приватбанк» звернувся з претензією кредитора від 02.06.2018р. щодо включення кредиторської вимоги в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про заборгованість перед банком у розмірі 9417,27 грн. За відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації від 11.10. 2019р. відомостей про перетинання державного кордону України у період з 22.10.2014р. по 01.01.2019р. громадянином Болгарії [PERSON] , [INFO] в базі даних не виявлено. (а.с.134) ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. Малолітня, неповнолітня особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ч.3,5 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачі з посиланням на ст. 1269 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу вільного пересування та вільний вибір місця проживання в України» просили визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину, оскільки [PERSON] з 2007р. не проживав разом зі спадкодавцем і не звернувся до нотаріуса у передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини. На момент смерті спадкодавці [PERSON] прийняття спадщини здійснювалось шляхом звернення в шести місячний строк, або проживанням зі спадкодавцем. Син [PERSON] - відповідач по справі, на момент смерті матері був повнолітнім та зареєстрованим за адресою спадкодавця, але не проживав. Реєстрація місця проживання не свідчить про проживання особи. Прийняття спадщини здійснюється шляхом звернення до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину і в разі відмови у цьому чи незгодою з часткою яка повинна належати спадкоємцю позивачі мають право звернутися до суду. Такої відмови матеріали справи не містять Визнання особи такою, що не прийняла спадщину не є належним та ефективним способом захисту, оскільки це стосується права іншої особи, а свої права позивачі можуть захистити шляхом звернення до нотаріуса і лише при наявності спору звернутися до суду про визнання за кожним з них частки, яку вважають належною. З врахуванням викладеного в задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено то у відповідності до ст.141 ЦПК України сплачені позивачами 768,40 грн. судового збору не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed