Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно із договором від 01.09.2002 року, укладеного ПП агрофірма «Горинь», що знаходиться в с.Борсуки Лановецького району Тернопільської області, в особі [PERSON] позивачу передано у володіння і користування належний ПСП «Горинь» житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . В подальшому передбачалось передати даний будинок у власність [PERSON] та [PERSON] , але договір купівлі- продажу спірного будинку сторонами вищевказаного договору не укладався. З 2002 року і по даний час позивач постійно проживає у будинку [ADDRESS] , добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується ним, веде домашнє господарство, а тому вважає, що має право звернутися до суду та визнати право власності на зазначений будинок. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Чаус С.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій Борсуківська сільська рада просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, не заперечує щодо задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Згідно копії договору від 01 вересня 2002 року, ПСП агрофірма «Горинь» передає [PERSON] у володіння і користування належний ПСП агрофірмі «Горинь» житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] строком на 5 років. По закінченню 5-ти річного строку ПСП агрофірма «Горинь» зобов`язується передати у власність /продати/ [PERSON] і [PERSON] вказаний будинок, а останні зобов`язуються на протязі 5-ти річного строку оплатити гроші в сумі 10300 грн. за придбаний житловий будинок. Сторони зобов`язуються укласти договір купівлі- продажу в нотаріальному порядку до закінчення 5-ти річного строку, але після поступлення грошей в сумі 10300 грн. по курсу долара в національній валюті, який буде встановлений Національним банком на той час сплати заборгованості. [PERSON] , [PERSON] зобов`язуються кожного місяця на протязі 5-ти років сплачувати 171 грн. 62 коп. по курсу долара в національній валюті. У випадку несвоєчасної сплати за житловий будинок, ПСП агрофірма «Горинь» має право виселити [PERSON] та [PERSON] із житлового будинку (а.с.7). Згідно копії рішення шостої сесії сьомого скликання Борсуківської сільської ради № 66 від 24 березня 2016 року, [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с.8). Згідно акту опитування свідків № 10 від 02.06. 2020 року та довідки № 234 від 02.06.2020 року, виданої Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] дійсно проживає без реєстрації понад 15 років в [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно довідки № 435, виданої 30.10.2018 року комунальним підприємством «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , інвентарна справа не виготовлялась (а.с.11). Згідно довідки № 202, виданої 11.06.2020 року комунальним підприємством «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», інвентарна вартість житлового будинку [ADDRESS] станом на 2020 рік становить 29987 грн. 00 коп. (а.с.12). Згідно копії технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого за станом на 31 жовтня 2018 року КП «Лановецьке районне БТІ», замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , загальна площа приміщень 47,60 м2 (а.с.13-15). Згідно повідомлення ПСП агрофірма «Горинь» № 377 від 20.08.2020 року, будинок за [ADDRESS] з 2002 року не перебуває на балансі ПСП агрофірма «Горинь» (а.с.16). Нормами ст. 328 ЦК України, закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Отже, викладене свідчить про те, що позивач з 2003 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком, тому у відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України набула право власності на нього. Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Оскільки позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком більше десяти років, а відповідач, не вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження зазначеним майном, то позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved