Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

До суду із позовом звернулося приватне підприємство «Агрофірма «Панчеве»» до [PERSON], Фермерського господарства «Аграрник-2007» про визнання договору недійсним вказавши, що 23.10.2003 року між позивачем та захаровою Л.А. був укладений договір оренди землі. Відповідно до Договору [PERSON] передала, а позивач прийняв в оренду земельну ділянку № 521 площею 5,01 га, розташовану на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, договір було укладено на 10 років. З часом позивачу стало відомо, що [PERSON] та ФГ «[PERSON]Б.» уклали договір оренди землі від 12.12.2014 року. У звязку з чим ПП «Агрофірма «Панчеве» звернулось до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] та ФГ „[PERSON]Б., про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у справі № 395/980/16-ц позов задоволено частково,визнано недійсним договір оренди землі, укладений між відповідачами та визнано поновленим договір оренди землі, укладений з ПП „Агрофірма Панчеве, а в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2017 року вищезгадане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у справі № 395/980/16-ц набрало законної сили. В той же час, не зважаючи на все вищезазначене, відповідачі здійснили державну реєстрацію речового права на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 3523885800:02:000:0521 за новим правонабувачем - ФГ „Аграрник - 2007, тим самим унеможлививши виконання судових рішень, що набрали законної сили у № 395/980/16-ц та, відповідно, унеможлививши реєстрацію права оренди ПП „Агрофірма Панчеве в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду. Посилаючись на норми чинного законодавства просили суд визнати недійсним договір оренди землі від 19.04.2017 р., укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Аграрник - 2007» та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] оповіщена в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Будь яких заяв та клопотань до суду не направила. Представники відповідача ФГ « Аграрник 2007» [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позову не визнали повністю за його безпідставністю. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача [PERSON], на що сторони в ході судового розгляду не заперечували. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задоволити позов в повному обсязі за такими обставинами. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 23.10.2003 р. між Приватним підприємством «Агрофірма «Панчеве» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори, Кіровоградської області, та зареєстрований в реєстрі за № 2024. У відповідності із п.п. 1, 2 Договору оренди [PERSON] передала, а ПП «Агрофірма «Панчеве»» прийняло в оренду земельну ділянку № 521, площею 5,01 га, розташовану на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523885800:02:000:0521. Відповідно до п. 5 Договору оренди договір було укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору оренди відповідачем не було вчинено жодних дій щодо укладення із позивачем [PERSON] угоди. З часом ПП «Агрофірма «Панчеве» стало відомо, що [PERSON] уклала договір оренди землі від 12.12.2014 р. з Фермерським господарством «[PERSON]Б.». У звязку з чим ПП «Агрофірма «Панчеве» звернулось до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] та ФГ „[PERSON]Б., про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у справі № 395/980/16-ц позов задоволено частково, визнано недійсним договір оренди землі, укладений між відповідачами та визнано поновленим договір оренди землі, укладений з ПП „Агрофірма Панчеве, а в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2017 року вищезгадане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у справі № 395/980/16-ц набрало законної сили. В той же час, не зважаючи на все вищезазначене, відповідачі достовірно знаючи про наявність вищевказаних рішень судів, оскільки їх представники безпосередньо приймали участь у судових засіданнях за вищезазначеною цивільною справою, здійснили державну реєстрацію речового права на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 3523885800:02:000:0521 за новим правонабувачем - ФГ „Аграрник - 2007, тим самим унеможлививши виконання судових рішень, що набрали законної сили та відповідно реєстрацію права оренди ПП „Агрофірма Панчеве в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду. 18.04.2017 року, між відповідачами [PERSON] та ФГ „[PERSON]Б. укладено угоду про розірвання, укладеного між ними договору оренди землі щодо спірної земельної ділянки, який на той час вже був визнаний судом недійсним, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. 19.04.2017 року, між ними було укладено новий договір оренди землі щодо тієї ж земельної ділянки і 20.04.2017 року, зареєстровано за ним право оренди ФГ „Аграрник - 2007 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією вказаного договору та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 86405742 від 04.05.2017 року. Вищевказане є порушенням права ПП „Агрофірма Панчевесамостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону України „Про оренду землі та ст. 410 Цивільного кодексу України. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам і правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, відповідачі уклавши оспорюваний договір, допустили порушення та невиконання вже існуючого Договору оренди з ПП „Агрофірма Панчеве, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 526 ЦК України у відповідності до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, враховуючи, що станом на дату укладення оспорюваного договору земельна ділянка вже перебувала в оренді ПП „Агрофірма Панчеве, відповідач не мав права повторно передавати її в оренду, тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки є укладеним з порушенням вимог ст.ст. 30, 319, 525, 526, 651 Цивільного кодексу України та ст. 15 Закону України „Про оренду землі. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, суд може визнати певний правочин недійсним на підставі заяви сторони або іншої заінтересованої особи. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Враховуючи зазначене, суд прийшов до беззаперечного висновку про необхідність задоволення позову. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved