overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14 жовтня 2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] по розписці позику у виді грошових коштів на суму 1150 грн. Згідно умов вказаних у розписці [PERSON] зобов'язалась повернути гроші в повному обсязі до 30 березня 2013 року. У вищезазначений строк відповідач не повернула кошти позивачу. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь 1150 грн. - борг за договором позики та сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 14 жовтня 2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] по розписці позику у виді грошових коштів на суму 1150 грн. (а.с.6). Згідно умов вказаних у розписці [PERSON] зобов'язалась повернути гроші в повному обсязі до 30 березня 2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина перша статті 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до п.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання вищезазначеного договору позики, між сторонами був укладений договір позики грошей, який посвідчує передання відповідачу відповідних грошових сум. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У вищезазначений строк [PERSON] не повернула кошти [PERSON], про що не заперечували сторони в судовому засіданні. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з вищенаведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати між сторонами, на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] та просить встановити факт проживання однією сім'єю з 1976 року [PERSON] з [PERSON]; визнати право власності як на частку в спільній сумісній власності на 7/25 частин домоволодіння по [ADDRESS] та на 1/2 частину грошової суми, яку начислено як пенсію [PERSON] на картку ПАТ «Імексбанк» [NUMBER], рахунок залічення [NUMBER], поточний рахунок [NUMBER], МФО 388584, ОКПО 33658252 у розмірі 520 грн.;виключити зі складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] наступне майно: 7/25 частин домоволодіння по [ADDRESS] та 1/2 частину грошової суми, яку начислено як пенсію [PERSON] на картку ПАТ «Імексбанк» [NUMBER], рахунок залічення [NUMBER], поточний рахунок [NUMBER], МФО 388584, ОКПО 33658252 у розмірі 520 грн. При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з 1976 року проживала однією сім'єю без укладення шлюбу з померлим [INFO] [PERSON] В [INFO] у них народився син - [PERSON]. За час сумісного проживання померлим та позивачем було нажите певне майно, яке є предметом спору та яке, на підставі ст. 61 СК України [PERSON] вважає спільною сумісною власністю та на половину якого вона має законні права. В попереднє судове засідання сторони надали заяви, якими [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити, а [PERSON] визнав повністю позовні вимоги [PERSON] і не заперечив проти їх задоволення. Обидві сторони просили закінчити розгляд справи за їх відсутності у попередньому судовому засіданні. Враховуючи, що суперечка у відношенні предмету позову відсутня, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у попередньому засіданні, задовольнивши вимоги позивача у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що відповідач вчинила злочин проти неї та позивачу як потерпілій завдано матеріальну шкоду всього на суму 30\~000 грн., яки позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь. Позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність та про підтримку заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідач також звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність та про визнання позову. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 22.10.2015р. [PERSON], яка звинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнано винною, призначено покарання у вигляді громадських робіт (а.с. 4). Вказаним вироком встановлено, що відповідач таємно викрала з тумби належні позивачу золотий ланцюжок, вагою 10 гр., вартістю 10\~000 грн., золотий хрестик, вагою 5 гр., вартістю 5\~000 грн., чоловічу обручку, вартістю 3\~000 грн., золоту каблучку з діамантом, вагою 5 гр., вартістю 5\~000 грн., жіночу золоту каблучку, вагою 2 гр., вартістю 2\~000 грн., жіночий золотий браслет, вагою 5 гр., вартістю 5\~000 грн., а всього майно, загальною вартістю 30\~000 грн., яким розпорядилася на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та необхідність задоволення позову в повному обсязі. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що є власником квартири 12 в будинку 204 по Миколаївській дорозі в м.Одесі, в якому зареєстрований але не проживає відповідач - її колишній чоловік. Так як відповідач не мешкає в квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, оскільки реєстрація останнього призводить до порушень прав позивача. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про те, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, вважається повідомленим про час та місце розгляду справи в силу положень абз.5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином та своєчасно про час та місце розгляду справи. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріли справи, суд встановив наступне. Згідно наданих позивачем розпорядження, свідоцтва про право власності, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником [ADDRESS] (а.с. 6-8). В цій квартирі також зареєстрований відповідач про справі (а.с. 5). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду від 21.09.2012р. (а.с. 11). Відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з серпня 2012р., що вбачається з актів від 11.12.2014р., 06.03.2015р. (а.с. 18, 19). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік - ч.2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, який не проживає в спірній квартирі понад один рік, втратив право користування ним, а тому позов підлягає задоволенню. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що є власником квартири [ADDRESS], в якому зареєстрований але не проживає відповідач - її колишній чоловік. Так як відповідач не мешкає в квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, оскільки реєстрація останнього призводить до порушень прав позивача. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про те, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином та своєчасно про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріли справи, суд встановив наступне. Позивачем надано копії розпорядження, свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6, 9, 10). В цій квартирі зареєстрований відповідач про справі (а.с. 7, 20). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду від 21.11.2014р. (а.с. 5). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік - ч.2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим позивачем не зазначено жодного доказу не проживання відповідача в цій квартирі понад один рік. Навпаки, як вбачається з повідомлення про вручення судової повістки, відповідач [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи саме за адресою - кв. [ADDRESS] (а.с. 18). Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що після смерті її колишнього чоловіка (право користування майном у вигляді житлового будинку між колишнім подружжям було поділено судовим рішенням) та сина залишилось самочинно збудоване майно, у зв'язку з чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що проживає у кімнатах [ADDRESS]. Так як відповідач не проживає в цих кімнатах з кінця 2012р., позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловими приміщеннями у кімнатах [ADDRESS]. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про те, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, вважається повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином та своєчасно. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Вивчивши матеріли справи, суд встановив наступне. Як убачається з копії рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.08.2012р. за № 2/1527/4209/12 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], комунальне підприємство «Житлово- комунальний сервіс «Пересипський», про встановлення порядку користування житловими, кімнатами в гуртожитку, та за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON] та [PERSON], про встановлення порядку користування житловими кімнатами в гуртожитку, за [PERSON], складом сім'ї на дві особи, в тому числі її син [PERSON], визнано право користування жилою площею 26,9 кв.м. в кімнатах [ADDRESS] (а.с. 18-21). У вказаних кімнатах відповідач [PERSON] згідно акту про не проживання від 01.12.2012р. не мешкає більше шести місяців (а.с. 3). Факт не проживання відповідача у кімнатах [ADDRESS] підтверджується, крім іншого, не врученням повісток за адресою реєстрації через не проживання (а.с. 15-17). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач понад шість місяців відсутній в спірному житлі без поважних причин, внаслідок чого він втратив право користування жилим приміщенням у кімнатах [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що рішенням суду не її користь з [PERSON] стягнуто кошти за договором позики в сумі 63 760 грн., понесені судові витрати. Рішення суду набрало законної сили, але досі не виконане, у зв'язку з чим позивач просила стягнути солідарно з відповідачів грошову суму у розмірі 6 707,90 грн., що складає 3 % річних від суми заборгованості, та 4 722,13 грн. що складає інфляційне збільшення боргу, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що в розписці про отримання грошей [PERSON] зазначила, що поручителем по цих відносинах виступає її чоловік [PERSON] Відповідачі до суду не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON], [PERSON], представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.09.2011р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти за договором позики в сумі 63 760 грн. (а.с. 5-6). Боржник відповідно до положень ч.1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 цієї статті. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з [PERSON] 3 відсотка річних в сумі 6 707,90 грн. (розрахунок 3% річних відбувається за формулою - сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де, С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки), 4 177,82 грн. інфляційних втрат (сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де ІІ-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, ... ІІ-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення) за період з 29.09.2010р. по 31.03.2014р. Не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення цієї суми в солідарному порядку з [PERSON], так як позивачем не доведено наявності його обов'язку як поручителя за договором позики відповідно до положень ст.ст. 553, 639 ЦК України. В силу положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 121,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та позивач, посилаючись на припинення відносин з відповідачем та наявність спору з приводу місця проживання дітей просить визначити місце проживання дитини з нею, [PERSON] за адресою - [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не з'явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача та її адвоката, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР у висновку від 26.05.2014р. за № 01-05-1/1260вх, виходячи з того, що батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 02.12.2013 року. Малолітні діти залишилися проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS], де, згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Одеської міської ради, для дітей створені належні житлово-побутові умови, батько не проти визначення проживання дітей з матір'ю, враховуючи висновок служби у справах дітей, рекомендації ради опіки та піклування від 22.05.2014 року, протокол №9,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка в просила визнати дійсним договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS], свої вимоги обґрунтувала тим, що 24.10.1998 р. згідно договору купівлі-продажу № 98.10-352, посвідченого Третьою регіональною філією Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі нерухомості відповідачі продали, а позивач придбала вказану квартиру, право власності на яку було зареєстровано на підставі цього договору в КП ОМБТІ та РОН. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі уникають нотаріального посвідчення договору. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив, що 24.10.1998 року згідно договору купівлі-продажу № 98.10-352, посвідченого Третьою регіональною філією Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі нерухомості [PERSON] та [PERSON], яка діяла в своїх інтересах й в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], що діяла за згодою матері [PERSON], продали, а [PERSON] придбала кв. [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН (а.с. 4-5). Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Стаття 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу кв. [ADDRESS], покупець сплатила продавцям обумовлену суму - тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляюся від нотаріального посвідчення угоди. З урахування встановлених фактів суд вважає, що позивачі довели ті обставини, на які вони посилались в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 224 ЦК України, статей 17, 48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка просив визнати дійсним посвідчений 15.05.1997р. за № 97/0221 Одеською Універсальною біржею GIP договір купівлі-продажу [ADDRESS], яку вона придбала у відповідачів, так як відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення вище зазначеної угоди, а також просила визнати за нею право власності на цю квартиру. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності. Відповідачі до суду не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановлений законом порядок через оголошення у пресі, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив, що 15.05.1997 року згідно договору купівлі-продажу № 97/0221, посвідченого Одеською Універсальною біржею GIP [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] продала, а [PERSON] придбала [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН ще 17.05.1997р. (а.с. 8-9). Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Стаття 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу [ADDRESS], покупець сплатив продавцеві обумовлену суму - тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. З урахування встановлених фактів суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилалась в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню шляхом визнання угоди дійсною. Необхідності в визнанні права власності за позивачем не має, так як воно зареєстроване в комунальному підприємстві реєстрації об'єктів нерухомості за позивачем. На підставі статей 47, 224 ЦК України, статей 17, 48 Закону України «Про власність»,

Outcome: partial