Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. У позовній заяві позивач вказує, що 20 березня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати своїх дітей, а саме відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина та дочки. З 22 березня 2018 року він проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Угоди про добровільу сплату аліментів між ними не досягнуто. З цих підстав позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/6 частині всіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] надала суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/6 частини всіх видів його заробітку на кожну дитину. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 20 березня 2007 року було зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про шлюб серії І-КЕ № 026998, виданому відділом РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 36. Згідно свідоцтв про народження, батьками неповнолітніх дітей[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 385 від 30.03.2018, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON] та дочкою [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 05.04.2018 № 10-16/78, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина та дочки, хоча є працездатним та має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави, які б унеможливлювали надання [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, відсутні, тому суд, враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дітей, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають до задоволення. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved