Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Зазначена позовна заява надійшла до суду 19.04.2021 з таким обґрунтуванням вимог. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Рішенням ІІІ серії VІ скликання Синевирсько-Полянської сільської ради від 27 жовтня 2002 року № 16 «Про передачу власність земельної ділянки» позивачу було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарської будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,07 га. 29.10.2019 між позивачем та ТОВ «Землемір» було укладено договір про виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після проведення топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки площа її становить 0,0633 га. Під час виготовлення Технічної документації, в зв`язку з безпідставною відмовою суміжного землекористувача [PERSON] , погодити межі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, такий звернувся до Синевирсько-Полянської сільської ради із заявою про затвердження меж земельної ділянки. Однак рішенням 26 сесії 7-го скликання Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району від 30.06.2020 року № 522 «Про відмову у погодженні меж земельної ділянки» позивачу було відмовлено у погодженні меж «у зв`язку з тим, що навпроти житлового будинку гр.. [PERSON] знаходиться під`їзна дорога (погоджена ним) до дворогосподарства громадян [PERSON] , мешк. [ADDRESS] , [PERSON] , мешк. [ADDRESS] , та землевласника [PERSON] , мешк. [ADDRESS] ». Позивач вважає відмову безпідставною, мотивуючи тим, що згідно генерального плану с. Синевирська Поляна в с. Син.Поляна є дорога загального користування, про те ця дорога не є під`їзною через його двогорогосподарство, про це свідчить порівняння з витягу з генерального плану с. Синевирська Поляна та викопіювання з кадастрового плану с. Син. Поляна в ур. «В.Кінець». Згідно листа Синевирсько-Полянської сільської ради від 05.08.2020 року № 02-05/55 дорога загального користування окремо не затверджується. Помилковим є посилання Син.Полянської с/ради на те, що Технічна документація [PERSON] мешканці [ADDRESS] , погоджувалася на земельну ділянку, яка перебуває на даний час у її власності, а не на так звану дорогу загального користування як стверджує Син-Полянська сільська рада, кадастровий номер даної земельної ділянки 2122487200:01:004:0014. Накладення цієї земельної ділянки на його земельну ділянку не має. Відповідно, жодного порушення прав інших громадян немає, у його користуванні було 0,0700 га для обслуговування житлового будинку, а тепер 0,0633 га. Винесені в справі процесуальні рішення : - згідно з ухвалою суду від 20.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; - згідно з ухвалою від 26.05.2021 залучено в справу третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] ; - згідно з ухвалою суду від 29.09.2021 закрито підготовче провадження і призначено справу для розгляду по суті. Позиції відповідача і третіх осіб за процесуальними заявами по суті. Відповідач Синевирська сільська рада позов заперечила і позицію обґрунтувала таким. До дворогосподарств третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кілька десятиліть існує під`їзна дорога, що знаходиться навпроти житлового будинку позивача. Оскаржуваним рішенням відмовлено позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою в зв`язку з тим, що за цією документацією під`їзна дорога до третіх осіб включається до площі земельної ділянки позивача. Натомість під`їзна дорога ніколи не входила до загальної площі земельної ділянки позивача. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача підтримали позицію відповідача і додатково пояснили таке. Під`їзною дорогою, яку має намір позивач одержати у власність з включенням до площі земельної ділянки і яка обслуговуватиме його житловий будинок і господарські будівлі, вони постійно користується для під`їзду до власних житлових будинків і земельних ділянок, що їх обслуговують для потреб завозу дров, габаритних будівельних матеріалів, сіна, прогону худоби тощо. Окрім цього, третя особа [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] і земельних ділянок, які вона отримала за договорами дарування від [PERSON] (матері), які укладені 29.01.2019 і посвідчені приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. номери 162, 163, 166, 167, а саме площею 0,1265 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Біля хати» кадастровий номер 2122487200:01:004:0011; площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Верхній кінець» кадастровий номер 2122487200:01:004:0014; площею 0,0793 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в урочищі «Біля хати» кадастровий номер 2122487200:01:004:0015. Доступ до земельної ділянки, що обслуговує житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] здійснюється з центральної дороги через дорогу загального користування, яка нанесена на Генеральний план забудови села Синевирська Поляна і проходить вздовж межі земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок [ADDRESS] (позивача). Треті особи зауважили, що позивач не має дозвільних документів на житловий будинок, не оформив право власності на земельну ділянку до його спорудження, і намагається під час оформлення таких, по суті, включити до земельної ділянки під`їзну дорогу загального користування, надавши землевпорядній установі неправильну інформацію щодо фактичного користування ним земельної ділянки (змінив конфігурацію у порівнянні з фактичним землекористуванням). Позивач і представники ТОВ «Землемір» не пропонували належному суміжному землевласнику [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] погодити межі земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність. Позивач не зазначив землевпорядній організації земельну ділянку якою він користується фактично і помилково чи навмисно зазначив у площу, яку має намір приватизувати, під`їзну дорогу до земельних ділянок третіх осіб. Судом установлено такі обставини. [PERSON] є власником земельних ділянок у селі Синевирська Поляна, яке є складовою територіальної громади Синевирської сільської ради: кадастровий номер 2122487200:01:004:0011 площею 0,1265 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Біля хати»; кадастровий номер 2122487200:01:004:0014 площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Верхній кінець»; кадастровий номер 2122487200:01:004:0015 площею 0,0793 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS]. Ці земельні ділянки [PERSON] набула у власність за договором дарування, укладеним з [PERSON] (мамою), які посвідчені 29.01.2019 за номерами 162, 163, 166, 167 приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. Зазначені земельні ділянки свого часу [PERSON] набула у власність за рішенням Син. Полянської сільської ради від 29.06.1995 № 18 згідно державного акту від 27.09.1995 серія ІІ-ЗК № 036112. Земельні ділянка кадастрові номери 2122487200:01:004:0011 і 2122487200:01:004:0015 межують із земельною ділянкою, яку використовує [PERSON] (позивач), що прилягає до будинку [ADDRESS] і господарських будівель. Позивач під час складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] підписав акт прийому-передачі межових знаків як суміжний землекористувач. Цей же акт підписали й інші суміжні землекористувачі, а саме [PERSON] , [PERSON] і власник цих ділянок [PERSON] . Згідно з кадастровим планом зазначених земельних ділянок вздовж межі земельної ділянки, якою користується [PERSON] (на плані від Б до В, - див а.с. 83. 87,88) наявна дорога загального користування до земельних ділянок і житлових будинків [PERSON] (попередній власник [PERSON] ), [PERSON] .. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] і який обліковується за ним в погосподарській книзі як збудований в 1990 році, не оформлено (свідоцтво про право власності сільською радою не видавалось). Згідно з рішенням Син.-Полянської сільської ради від 27.10.2002 № 16 [PERSON] передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] площею 0,07 га. 28.10.2019 позивач [PERSON] уклав договір з ТОВ «Землемір» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж зазначеної в цьому рішенні земельної ділянки в натурі (на місцевості). Це підприємство із земле устрою виготовило замовнику документацію з кадастровим планом земельної ділянки площею 0,0633 га (а.с. 27), який є відмінним від кадастрового плану в затвердженій технічній документації земельної ділянки [PERSON] (на даний час власник - [PERSON] ), а саме в частині під`їзної дороги з автодороги до земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] (див. а.с. 14, 87,88). Згідно з рішенням Син. Полянської сільської ради № 522 від 30.06.2020 [PERSON] відмовлено у погодженні меж земельної ділянки площею 0,0633 га за кадастровим планом, виготовленим ТОВ «Землемір» у зв`язку з тим, що навпроти житлового будинку гр.. [PERSON] знаходиться під`їзна дорога (погоджена ним) до дворогосподарств громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується технічною документацією землевласника [PERSON] . Ці обставини підтверджені змістом відповідних рішень сільської ради, державним актом на право приватної власності на землю, довідками сільської ради, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Державного земельного кадастру, технічною документацією, яка затверджена у встановленому порядку і проектом технічної документації, виготовленої на замовлення позивача. Оцінивши встановлені обставини, зміст позовних вимог, процесуальні заяви і позиції відповідача і третіх осіб, подані ними в справ у докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке обґрунтування . Відповідач правомірно відмовив позивачу у винесенні рішення про затвердження поданої ним технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку і господарських споруд з мотивів виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, що не враховує наявність на місцевості під`їзної дороги до інших землекористувачів і суміжного землевласника [PERSON] . З обставин справи видно, що позивач повідомив землевпорядній організації неправдиві відомості щодо фактичного землекористування. Зокрема, про те, що він погодив межі земельної ділянки [PERSON] з наявною під`їзною дорогою на кадастровому плані. Позивач також надав недостовірну інформацію про конфігурацію використовуваної ним фактично земельної ділянки, тобто без урахування всієї площі, яку він використовує для потреб обслуговування житлового будинку. Позивач не пропонував суміжному землевласнику [PERSON] погодити межі його земельної ділянки, а також інших землекористувачів, які тривалий час використовують усталену під`їзну дорогу для потреб під`їзду до житлових будинків і земельних ділянок. Отже, задоволення вимоги позивача за розробленим на його замовлення кадастровим планом призведе до порушення прав та інтересів інших землевласників та землекористувачів. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено: держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Цією ж нормою закону передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, і зокрема, запобігання вчиненню дій , що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Суд вважає, що в розглядуваному спорі слід застосувати положення статті 152 ч.3 п.б ЗК України саме для захисту прав третіх осіб, на стороні яких діє відповідач як орган місцевого самоврядування, що уповноважений цим же законом розпоряджатись земельними ділянками комунальної форми власності (територіальної громади), у тому числі ви рішення питання щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, які були надані в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, та встановлення під`їзних доріг до цих ділянок. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 02.02.2021 (справа № 925/642/19) - п. 52, від 06.04.2021 (справа № 910/10011/19) - п.99 обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Суд також бере до уваги, що позивач не набув право власності на житловий будинок. У постанові КЦС Верховного Суду від 22.09.2021 № 173/1744/19 зроблено правовий висновок про те, що сам факт набуття права власності на будинок не може слугувати достатньою підставою для висновку про набуття у власність ділянки. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному відхиленню. Судових витрат до стягнення чи повернення не має і не заявлено.

Outcome: dismissed