Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява про стягнення боргу за договором позики. На підтвердження позовних вимог позивачка пояснила, що в квітні 2014р. нею було надано позику [PERSON] в розмірі 1000 дол. США. Відповідачка зобов'язалася повернути отриману суму 11.05.2014р., проте впродовж 2 років нічого не повернула. 02.06.2016р. на адресу відповідача було направлено претензію про повернення боргу, але претензія залишилася без задоволення, грошові кошти не повернуто. Станом на 20.07.2016р. офіційний курс 100 доларів США становить 24 81,4308 грн. отже 1100 дол. США= 27295,74грн. Враховуючи відсотки та інфляцію, сума прострочення становить 20 875,95 грн. Загальна сума боргу - 49 968,72грн. Позивачка до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову повністю. Відповідачка до суду не з'явилася, про час, дату та місце розгляду повідомлялася вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (розписку про позику, витяг про офіційний курс валют, розрахунок індексу інфляції,претензію про повернення боргу від 02.06.2016р., рекомендоване повідомлення), суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 1100 доларів та зобов'язувалася повернути до 11.05.2014 року. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку. Ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, тому позов задовольняє повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп., за сплачений судовий збір. На основі ст. 526, 527, 530, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved