Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації, звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом, який згодом уточнив, до Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Юлена», про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним в частині\~ та витребування земельних ділянок. В обґрунтування уточненого позову зазначено, що на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області у 3,64 км на північний схід від північно-східної околиці смт. Михайлівка розташований об`єкт культурної спадщини, пам`ятки археології - курганна група «Могили Оріхівські», охоронний № 3620. Розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 549 від 15.12.2004 «Про виділення земельних часток (паїв) ділянок в натурі (на місцевості)» у порушення вимог ст. ст. 53, 54, 84 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 6,3979 га, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0002, в межах якої розташована частина кургану № [NUMBER] курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ). Зазначеним розпорядженням, також, передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 6,3979 га, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0003, в межах якої розташована частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ) та кургани №№ 1, 2, 4, 5 зазначеного курганного могильника. Так, в подальшому на підставі вказаного вище розпорядження 22.12.2005 [PERSON] видано державний акт серії ЗП № 143830 на право власності на земельну ділянку, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01052730202044. У свою чергу, [PERSON] видано державний акт серії ЗП № 099307 на право власності на земельну ділянку, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею,договорів оренди землі за № 010527300704. Як вбачається, цільове призначення земельних ділянок відповідно до державних актів серії ЗП № 143830 та серії ЗП № 099307 на право власності на землю, виданих [PERSON] та [PERSON] - для сільськогосподарського використання (для ведення особистого селянського господарства), що у свою чергу свідчить про факт приналежності земельних ділянок площами 6,3979 га, зазначених у цих державних актах, до земель сільськогосподарського призначення. Водночас, встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] знаходиться частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), а на земельній ділянці [PERSON] - частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ) та кургани №№ 1, 2, 4, 5 зазначеного курганного могильника, які є об`єктами культурної спадщини, археологічними пам`ятками місцевого значення. Проте, у плані меж земельних ділянок державних актів на право власності на землю серії ЗП № 143830 та серії ЗП № 099307, виданих [PERSON] та [PERSON] відповідно, відомості про кургани № 3 та № 1 відсутні. Вказане свідчить, що кургани № 3 та № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ) фактично передано у приватну власність [PERSON] ы [PERSON] для потреб сільського господарства, що є порушенням с.т ст. 53, 54, 84 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини». На підставі технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку громадянам земельній ділянці [PERSON] присвоєно кадастровий номер: 2323355100:18:001:0002, а земельній ділянці [PERSON] 2323355100:18:001:0003. Відповідно до кадастрових планів земельних ділянок, відомості про наявність в межах цих земельних ділянок курганів № 3 та № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), відсутні. Так, сертифікованим інженером-геодезистом проведено геодезичну зйомку, за результатами якої складено схему розташування земельних ділянок. Як наслідок, встановлено, що частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № 3620) площею 0,0611 га знаходиться в межах земельної ділянки, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0002, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 143830 належить [PERSON] . Крім того, встановлено, що частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № 3620) площею 0,0406 га та курган № 1 зазначеного органного могильника площею 0,0706 га знаходяться в межах земельної ділянки, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0003, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 099307 належить [PERSON] . Також, за результатами обстеження курганів курганного могильника коронний № 3620) проведеного науковим співробітником КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради [PERSON] та методистом районного організаційно-методичного центру відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації . ушко [PERSON] 19.10.2017 складено акт технічного стану пам`ятки культурної спадщини. Відповідно до вказаного акту насипи курганів № 3 та № 1 піддаються сільськогосподарському обробітку. Крім того, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України зо охорону земель у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Хрущ А.О. за результатами проведених перевірок встановлені порушення ч. 3 ст. 20 Закону Української PCP «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», ст. ст. 4, 75 Земельного кодексу України при передачі у власність [PERSON] та [PERSON] курганів № 1 та № 3, про що складено акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 27.08.2018 № 43 5/0/92-18-ДК/63 8/АП/09/01 /-18 та № 435/0/92-18- ДК/63 9/АП/09/01 /-18. Окрім вказаного, спірне розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 15.12.2004 № 549 «Про виділення часток (паїв) в натурі (на місцевості)» прийнято із перевищенням наданих органу виконавчої влади повноважень. Чинним законодавством не передбачено право районних державних адміністрацій розпоряджатися землями історико-культурного призначення. За вказаних обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 549 від 15.12.2004 «Про виділення земельних часток (паїв) ділянок в натурі (на місцевості)» в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0611 га, на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), що знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0002, а також в частині надання [PERSON] земельних ділянок площами 0,0406 га та 0,0706 га, на яких розміщена частина кургану № 3 та курган № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ) відповідно, що знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0003. Визнати недійсним державний акт серії ЗП № 143830, виданий 22.12.2005 [PERSON] на право власності на землю відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0002 площею 6,3979 га в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0611 га, на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ). Визнати недійсним державний акт серії ЗП № 099307, виданий 30.03.2005 [PERSON] на право власності на землю відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0003 площею 6,3979 га в частині права власності на земельні ділянки площами 0,0406 га та 0,0706 га, на яких розміщена частина кургану № 3 та курган № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), відповідно. Зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 11.03.1999 Михайлівським РВ ГУ МВС України в Запорізькій області, місце проживання: [ADDRESS] ) повернути земельну ділянку площею 0,0611 га, відповідно до координат (WGS-84: 47°18.826 С, 35°18.260 В, Pulkovo1942(1): 47°18.839 С, 35°18.357 В), на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в межах земельної ділянки з кадастровим номером: 2323355100:18:001:0002, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 143830, виданого 22.12.2005 [PERSON] , на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022504, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя). \~ \~ \~ \~Зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , ІПН -3240, паспорт серії [NUMBER] , виданий 13.08.1997 Михайлівським РВ МВС України в Запорізькій області, місце проживання: [ADDRESS] , повернути земельну ділянку площею 0,0406 га, відповідно до координат (WGS-84: 47°18.826 С, 35°18.260 В, Pulkovo1942(1): 47°18.839 С, 35°18.357 В), на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), а також земельну ділянку площею 0,0706 га, відповідно до координат (WGS-84: 47°18.787 С, 35°18.152 В, Pulkovo1942(1): 47°18.800 С, 35°18.249 В), на якій розміщений курган № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), що розташовані на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0003, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП № 099307, виданого 30.03.2005 [PERSON] , на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022504, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя). Крім того, просив стягнути з відповідачів кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді по 2936,67 грн. з кожного. В судовому засіданні прокурор Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Коваленко Я.І. на задоволенні позову наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Новікова М.В. в судове засідання не з`явилась, надавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує. Згідно відзиву на позовну заяву, передача земельних часток (паїв) здійснювалась відповідно до Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної ділянки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, після складання Схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) землевпорядними та іншими організаціями, що мали на це дозвіл (ліцензію). Вважає, що відповідно до ст. 28 ЗУ «Про землеустрій» відповідальність за неправильну технічну документацію несе розробник. Про кургани в технічному звіті не йдеться, тому відсутнє перевищення наданих органу виконавчої влади повноважень та порушення ним вимог статей 4 та 75 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ та Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури». Також представником відповідача зазначено, що позивачем не прийнято жодних спроб врегулювати дане питання в досудовому порядку, що позбавило можливості вирішити питання без звернення до суду та сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної радив судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав письмі пояснення, в яких підтримав позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Агрофірма Юлена» Бондарєв О.Г. в судовому засідання заперечував проти задоволення позову. Відповідно до письмових пояснень третьої особи, ТОВ «Агрофірма Юлена» заперечує проти задоволення позову з таких підстав: 1) позовна заява не міститься обґрунтування порушення прав позивача Запорізької обласної державної адміністрації; 2) прокурором не надано доказів, що земельні ділянки на яких розташовані об`єкти культурної спадщини дійсно були передані відповідачам; 3) надані прокурором акти перевірки є сумнівними доказами; 4) спірні земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти культурної спадщини, на теперішній час не зареєстровані, тому вони не можуть бути об`єктами цивільних правовідносин. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. В ході судового розгляду було встановлено, що розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 549 від 15.12.2004 «Про виділення земельних часток (паїв) ділянок в натурі (на місцевості)» було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 6,3979 га, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0002, а також було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 6,3979 га, кадастровий номер: 2323355100:18:001:0003 (а.с. 31-34). Згідно державного акту серії ЗП 143830 на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації від 15 грудня 2004 року № 549 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,3979 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 35-36). Згідно державного акту серії ЗП 099307 на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації від 15 грудня 2004 року № 549 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,3979 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 35-36). За результатами обстеження курганів курганного могильника коронний № 3620) проведеного науковим співробітником КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради [PERSON] та методистом районного організаційно-методичного центру відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації . ушко [PERSON] 19.10.2017 складено акт технічного стану пам`ятки культурної спадщини. Відповідно до вказаного акту насипи курганів № 3 та № 1 піддаються сільськогосподарському обробітку. Крім того, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України зо охорону земель у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та чороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Хрущ А.О. за результатами проведених перевірок встановлені порушення ч. 3 ст. 20 Закону Української PCP «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», ст. ст. 4, 75 Земельного кодексу України при передачі у власність [PERSON] та [PERSON] курганів № 1 та № 3, про що складено акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 27.08.2018 № 43 5/0/92-18-ДК/63 8/АП/09/01 /-18 та № 435/0/92-18- ДК/63 9/АП/09/01 /-18. За результатами обстеження курганів курганного могильника (охоронний № 3611) проведеного науковим співробітником КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради [PERSON] та методистом районного організаційно-методичного центру відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації Сушко І.В. 16.11.2017 складено акт технічного стану пам`ятки культурної спадщини. Відповідно до вказаного акту курганний могильник (охоронний № 3611) розташований на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області у 0,4 км на північний схід від східної околиці с. Володимирівка. Насипи курганів № 3 та № 4 задернований, що свідчить про його сільськогосподарську обробку (а.с.39-40). 12.04.2018\~року державним\~інспектором \~головним спеціалістом\~відділу здійснення\~державного контролю\~за додержанням\~земельного законодавства\~та оперативного\~реагування Управління\~з контролю\~за використанням\~та охороною\~земель Головного\~управління Держгеокадастру\~у Запорізькій\~області Хрущ\~А.О.\~складено акт\~перевірки дотримання\~вимог земельного\~законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 131/0/92-18ДК/466/АП/09/01/-18 та № 131/0/92-18ДК/467/АП/09/01/-18, згідно якого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області порушено вимоги діючого на той час законодавства при наданні у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, а саме ст.ст. 4, 75 Земельного кодексу України та ст. 20 Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (а.с. 44-48). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він має сертифікат та працює інженером-землевпорядником, має сертифіковане обладнання і виконав роботи зі складання схеми розташування курганної групи на замовлення прокуратури. Вихідні дані для складання схеми розташування курганів були взяті з паспортів з метою встановлення центрів місця розташування 5 курганів курганної групи 3620. Координати розташування в схемі були приведені до державної системи координат, тому в іншому вимірі зазначені. Державною є система координат УСК 2000. Для програмного забезпечення вимагається трансформувати або перетворити існуючу систему до відповідної-СК 63 (з бази даних). Далі пояснив, що спочатку було проведено необхідні розрахунки, потім геодезія на місцевості із встановленням розташування курганів. В результаті складено схему на папері з позначенням центрів по системі СК 63. Площа курганів ним не встановлювалася, тільки центри, а площа взята з паспортів курганної групи. Також пояснив, що розташування центрів з публічною кадастровою картою не співпали, а рожеві кола-це взагалі відсутні на публічній кадастровій карті позначення курганів з даної курганної групи 3620. Встановлені кола курганів як земельні ділянки не були сформовані як земельні ділянки. Також пояснив, що курганні площі не можуть знаходитись у приватній власності, три позначені кургани, внесені до кадастрової карти є державною власністю. Згідно із ст. 75 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам`яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ст. 1 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пам`ятками історії та культури є споруди, пам`ятні місця і предмети, зв`язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам`ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою. Статтею 6 зазначеного вище Закону визначено, що до пам`яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать пам`ятки археології городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам`яні скульптури, наскельні зображення, старовинні предмети, ділянки історико-культурного шару стародавніх населених пунктів, тощо. Відповідно до ст. 20 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пам`ятки історії та культури використовуються в цілях розвитку, науки, народної освіти і культури, патріотичного, ідейно-морального, інтернаціонального та естетичного виховання. Використання пам`яток історії та культури в господарських і інших цілях допускається, якщо це не завдає шкоди схоронності пам`яток і не порушує їх історико-художньої цінності. Частиною 3 ст. 20 вказаного Закону визначено, що надання пам`яток історії культури в користування державним, кооперативним, іншим громадським підприємствам, організаціям, установам, а також іншим організаціям і особам для наукових, культурно-освітніх, туристських та інших цілей здійснюється лише в порядку і з додержанням умов, які визначаються законодавство Союзу РСР і Української РСР. Статтею 75 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ст. ст. 47, 48 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. До археологічних об`єктів культурної спадщини згідно із ст. 2 вказаного Закону відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, могильники тощо), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Таким чином, внаслідок порушень законодавства при наданні [PERSON] та [PERSON] у власність земельних ділянок із земель державної власності незаконно вибули земельні ділянки історико-культурного призначення. Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 152 Земельного кодексу України встановлює, що захист прав на земельні ділянки, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, охороною пам`яток історії та культури. Пунктом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. За таких обставин, а також з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 549 від 15.12.2004 «Про виділення земельних часток (паїв) ділянок в натурі (на місцевості)» в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0611 га, на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), що знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0002, а також в частині надання [PERSON] земельних ділянок площами 0,0406 га та 0,0706 га, на яких розміщена частина кургану № 3 та курган № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ) відповідно, що знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0003, підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Зважаючи на викладене, заперечення представника відповідача про відсутність перевищення наданих органу виконавчої влади повноважень та порушення ним вимог статей 4 та 75 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ та Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі. За таких обставин, підлягають визнанню недійсними державний акт серії ЗП № 143830, виданий 22.12.2005 [PERSON] на право власності на землю відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0002 площею 6,3979 га в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0611 га, на якій розміщена частина кургану № 3 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), а також державний акт серії ЗП № 099307, виданий 30.03.2005 [PERSON] на право власності на землю відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:18:001:0003 площею 6,3979 га в частині права власності на земельні ділянки площами 0,0406 га та 0,0706 га, на яких розміщена частина кургану № 3 та курган № 1 курганного могильника (охоронний № [NUMBER] ), які є правовстановлюючими документами, виданими на підставі спірного розпорядження. Зважаючи на викладене, земельні ділянки історико-культурного призначення, на яких розташовані кургани № [NUMBER] та № [NUMBER] курганного могильника (оборонний № [NUMBER] ) підлягають витребуванню у [PERSON] та [PERSON] і поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про можливість покладення понесених позивачем судових витрат на відповідача Михайлівську районну державну адміністрацію Запорізької області.

Outcome: approved