Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що на підставі заяви [PERSON] від 02 вересня 2015 року позивачем було призначено відповідачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 02 вересня 2015 року по 01 березня 2017 року. Під час проведення Державною аудиторською службою України планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2016 року (акт від 29 грудня 2016 року № 04-22/16) було з`ясовано, що у [PERSON] з 29 жовтня 2015 року по 08 лютого 2016 року у ПАТ «Креді Агріколь» розміщені кошти на депозитному банківському рахунку в сумі 96700, 62 грн., що перевищує 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, [PERSON] було подано заяву від 02 вересня 2015 року, в якій зазначено, що у його володінні та у будь-кого з членів його сім`ї на депозитному банківському рахунку не має коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб. В подальшому на підставі акту від 29 грудня 2016 року № 04-22/16 позивачем проведено перевірку даних, наданих відповідачем, у зв`язку з чим було встановлено, що відповідачем не були повідомлені обставини, що вплинули на виплату грошової допомоги. Вказане призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 7895,16 грн. за період з 01 листопада 2015 року по 01 березня 2016 року, які позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням сплаченого судового збору на суму 1921 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, від останнього надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву, згідно якої вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними, вказуючи, що станом на момент звернення із заявою про виплату соціальної допомоги у відповідача та його сім`ї були відсутні будь-які депозитні рахунки. Позивачу при зверненні із заявою відповідач надавав правдиву інформацію. Також, просив застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Західний офіс держаудитслужби Державної аудиторської служби України у судове засідання свого представника не направив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивачу стало відомо про наявність розміщених коштів у сумах, що перевищують 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб лише 29 грудня 2016 року, що підтверджується актом № 04-22/16. У свою чергу, Галицьким відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради подано позовну заяву до Галицького районного суду м. Львова 13 червня 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Крім цього, згідно акту планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького відділу соціального захисту за період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2016 року Західного офісу Держаудитслужби Державною аудиторською службою України № 04-22/16 від 29 грудня 2016 року, така ревізія проводилась у період з 29 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року. З огляду на вищевикладене, покликання відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Судом встановлено, що на підставі заяви позивача від 02 вересня 2015 року Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради останньому призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 02 вересня 2015 року по 01 березня 2017 року. Грошова допомога призначена відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 №505 (далі - Порядок). Позивач вказує, що у результаті проведеної Галицьким відділом соціального захисту перевірки даних, наданих відповідачем, встановлено, що ним не були повідомлені обставини про те, що у нього наявний депозитний рахунок на суму 96700, 62 гривень, що вплинуло на виплату грошової допомоги. Неповідомлення інформації про наявність на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, у відповідача призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 7895,16 гривень. У відповідності до п. 6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2015 року - 1 218 гривень. 10-кратний розмір прожиткового мінімуму становив 12 180, 00 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2016 року встановлено у розмірі 1 378, 00 гривень, а з 1 травня - 1 450,00 гривень. 10-кратний розмір прожиткового мінімуму з січня 2016 року становив 13 780,00 гривень, з травня 2016 року -14 500,00 гривень. Розміщені у відповідача на депозитному рахунку кошти у розмірі 96700, 62 гривень, перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п.11 Порядку, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Галицьким відділом соціального захисту прийнято рішення № 2305 від 18 жовтня 2016 року про припинення виплати грошової допомоги. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу (абз.2 п. 11 Порядку). Як зазначає позивач, з метою досудового вирішення справи та врегулювання даного спору 03 листопада 2016 року та 22 листопада 2016 року відповідача повідомлено про переплату коштів виплачених надміру та запропоновано повернути борг добровільно. На даний час, належна до повернення сума заборгованості 7895, 16 гривень залишається непогашеною. Однак, дані обставини не підтверджуються письмовими доказами по справі. Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення Державною аудиторською службою України планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицьким відділом соціального захисту за період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2016 року, про що складено акт 29 грудня 2016 року №04-22/16 встановлено, що відповідач не повідомив Галицький відділ соціального захисту про наявність у нього розміщених коштів у сумах, що перевищують 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме у розмірі 96700, 62 гривень в ПАТ «Креді Агріколь», що призвело до переплати грошової допомоги. Суд не погоджується з доводами позивача щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, зокрема його посилання на акт планової ревізії та акт проведення перевірки з огляду на нижченаведене. Конституція України встановлює наступне. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46). Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону (стаття 47). Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55). Кабінет Міністрів України: вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування (стаття 116). Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (стаття 117). Наведені положення визначають соціальну спрямованість політики держави, як пріоритетний напрям і проголошення людини, її життя, честь і гідності найвищою соціальною цінністю. Основним обов`язком держави є утвердження й забезпечення прав і свобод людини. Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. За рішенням комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві та Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, грошова допомога може надаватися внутрішньо переміщеним особам з інвалідністю, їх дітям, дітям з інвалідністю та особам, що здійснюють за ними догляд, які перемістилися з населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і не мають можливості повернутися до попереднього місця проживання, у тому числі через потребу у тривалій вторинній (спеціалізованій) медичній допомозі або третинній (високоспеціалізованій) медичній допомозі із цілодобовим спостереженням або у зв`язку із загрозою насильства чи психологічною травмою. Отже, системний аналіз положень вищенаведених нормативних актів свідчить про пріоритетність реалізації соціальної політики в державі по відношенню до громадян, а також про затвердження вищевказаного порядку задля забезпечення даної функції (спрямованості) держави. Зокрема, наведений порядок визначає способи допомоги з боку держави особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Закріплення соціальної спрямованості політики держави у Конституції України підвищує на найвищий рівень відповідальність представників органів виконавчої влади при здійсненні функцій держави, що, в свою чергу, вимагає уникнення зайвого формалізму та ретельного вивчення кожного питання, яке стосується надання того чи іншого виду допомоги громадянам, чого в даному випадку позивачем дотримано не було. За переконанням суду, позивач, при зверненні до суду покладені на нього вищенаведені обов`язки не виконав, фактично обмежившись посиланням на акт планової ревізії та акт про проведення перевірки, які суд відхиляє як докази на підтвердження законності необхідності стягнення коштів з відповідача, з огляду на нижченаведене. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було розміщено грошові кошти на депозитному рахунку у ПАТ «Креді Агріколь» у період з 29 жовтня 2015 року по 08 лютого 2016 року, із заявою про призначення допомоги до позивача відповідач звернувся 02 вересня 2015 року. 29.11.2017 р. Верховний суд України в рамках справи № 6-109цс17 досліджував питання, щодо неоднакового застосування судами статті 1059 ЦК України, пункту 8 глави 2 розділу III Інструкції № 337, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 в частині додержання письмової форми договору банківського вкладу (депозиту). Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вказала, що відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За правилами статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Наведене свідчить про те, що станом на момент звернення із заявою про виплату соціальної допомоги у відповідача та його сім`ї були відсутні будь-які депозитні рахунки, відтак позивач не порушив обмеження, встановлені п. 6 Порядку. Таким чином, доводи відповідача є логічними та послідовними, узгоджуються з встановленими судом обставинами справи. Вказані доводи відповідача, за переконанням суду, позивачем спростовані не були. З наведеного вбачається, що на час звернення до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою про надання відповідачу та його сім`ї щомісячної адресної допомоги, а саме 02 вересня 2015 року, у відповідача та його сім`ї не було депозитних рахунків. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про надання відповідачем недостовірної інформації є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є необґрунтованою та не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed