Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

До суду звернулись [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 4522 від 07.09.1994 року, укладеного між [PERSON] (рос. мовою [PERSON] ), який діяв від імені [PERSON] (рос. мовою [PERSON] ) на підставі довіреності № 7-4528, посвідченою Першою Одеською нотаріальною конторою 30.07.1993 року, та від імені [PERSON] (рос. мовою [PERSON] ) на підставі довіреності № 7-4524, посвідченою Першою Одеською нотаріальною конторою 30.07.1993 року та [PERSON] , [PERSON] на Одеській товарній біржі щодо квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 07.09.1994 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який діяв за довіреностями від імені власників [PERSON] та [PERSON] ,на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу № 4522 щодо квартири [ADDRESS] . При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Факт передачі покупної ціни від покупця підтверджується п. 6 Договору, відповідно до якого продаж здійснений за 13000000,00 (тринадцять мільйонів) карбованців, які отримані продавцем до підписання договору. Оскільки зазначений договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 09.09.1994 року у книзі 94 пр. стор 188-473, то позивачі у встановленому законом порядку набули право власності на зазначену квартиру. На даний час позивачі не мають можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, у зв`язку з чим звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року вказану позовну заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та призначено до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання 07.08.2020 року не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, при цьому не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 1994 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №4522, відповідно до умов якого [PERSON] , який діяв за довіреностями від імені власників [PERSON] , [PERSON] ,продав, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 24,7 кв.м., загальною корисною площею 45,4 кв.м. Згідно п. 6 Договору квартира продана за 13000000,00 (тринадцять мільйонів) карбованців, які отримані Продавцем до підписання договору та належить новим власникам: [PERSON] , [PERSON] . Зазначений договір 09.09.1994 року зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації кн. 94 пр. стор. 188-473 (а.с. 9 - 11зв.). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4522, що укладений 07 вересня 1994 року на Одеській товарній біржі, відповідно до умов якого [PERSON] , який діяв за довіреностями від імені власників [PERSON] , [PERSON] ,продав, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 24,7 кв.м., загальною корисною площею 45,4 кв.м., підлягає визнанню дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивачі позбавлені можливості, з урахуванням наведених причин, розпорядитися належним їм майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved