Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.09.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 2081. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Кельман» на прізвище чоловіка «Швець». Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обовязки. Позивач до судового засідання не з'явилася, подала через відділ прийому суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони 22.09.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 2081 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони стали чужими людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved