Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося нерозподіленим спадкове майно - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Воєводське» с. Воєводське Троїцького району Луганської області, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0027993; земельна ділянка площею 9,4360 га, в яку входить 7,1942 га (рілля) та 2,2418 га (пасовища), розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛГ № 000055; земельна ділянка площею 0,2954 га, кадастровий номер 4425481500:12:003:0227, право власності на яку посвідчене Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 194234685; земельна ділянка площею 0,8079 га, кадастровий номер 4425481500:12:003:0448, право власності на яку посвідчене Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 194237297. При видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно чинного на той час законодавства, оригінали правовстановлюючих документів було вилучено. Органи місцевого самоврядування почали повертати власникам або їх спадкоємцям оригінали та копії земельних сертифікатів. Він дізнався, що зберіглася лише копія сертифікату. Де на даний час знаходяться оригінали правовстановлюючих документів невідомо. Спадкоємців першої черги за законом троє - відповідачі, які від прийняття спадщини відмовилися, але письмової відмови не склали. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 23 вересня 2021 року відкрито провадження в даній справі. В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі в судове засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ст. 233 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до такого. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №19 від 26.01.2021. Згідно довідки від 04.08.2021, наданої Відділом-Центром надання адміністративних послуг Троїцької селищної ради Луганської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на момент смерті були зареєстровані: онук - [PERSON] , чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , донька - [PERSON] . Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0027993, власником земельної частки (паю) розміром 10,31 в умовних кадастрових га, що перебуває у колективній власності колишнього КСП «Воєводське» с. Воєводське Троїцького району Луганської області, зареєстровано [PERSON] , що також підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 000055, власником земельної ділянки площею 9,4360 га, в яку входить 7,1942 га (рілля) та 2,2418 га (пасовища), розташована на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, зареєстровано [PERSON] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194234685, власником земельної ділянки площею 0,2954 га, кадастровий номер 4425481500:12:003:0227, зареєстровано [PERSON] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194237297, власником земельної ділянки площею 0,8079 га, кадастровий номер 4425481500:12:003:0448, зареєстровано [PERSON] . Позивач зазначає, що при видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно чинного на той час законодавства, оригінали правовстановлюючих документів було вилучено. Органи місцевого самоврядування почали повертати власникам або їх спадкоємцям оригінали та копії земельних сертифікатів. Він дізнався, що зберіглася лише копія сертифікату. Де на даний час знаходяться оригінали правовстановлюючих документів невідомо. Спадкоємців першої черги за законом троє - відповідачі, які від прийняття спадщини відмовилися, але письмової відмови не склали. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1265 ЦК України п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. При цьому особливістю п`ятої черги є встановлення всередині її своєрідних «підчерг»: родичі подальших ступені споріднення закликаються до спадкування за відсутності родичів попередніх ступенів. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення): правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення): двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved