Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з повозом до [PERSON] в якому просить суд зміни розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який визначений рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2012 року в розмірі 1000,00 гривень, визначивши розмір аліментів в сумі 5000,00 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що визначений розмір аліментів у сумі 1000,00 грн. є недостатнім для належного утримання дитини, а з урахуванням значного подорожчання рівня життя, постійного росту інфляції, позивач не в змозі самостійно забезпечити своїй дитині гідне існування. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву у якому позов визнав частково, просив збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до 3000,00 грн. щомісячно, справу розглядати без його участі. В судове засідання позивач не з`явилася, надала клопотання в якому просить суд розглянути справу без її участі. Разом із клопотанням надала суду уточнену позовну заяву у якій, з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, просить змінити розмір аліментів на утримання дитини з 1000,00 грн. до 3500,00 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін та наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги, згідно уточненої редакції, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 січня 1999 року уклали шлюб. Від зазначеного шлюбу у подружжя народилися донька, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 березня 2012 року шлюб сторін розірвано, що підтверджується копією ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року (справа 6-32017св12). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2012 року по вказаній вище справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, вирішено судом стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень, починаючи з 02 лютого 2012 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] ; на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень починаючи з 02 лютого 2012 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Вказане рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2012 року було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В абзаці 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментівна одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У пункті 23 цієї ж постанови роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім цього, наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачка посилалась на те, що з моменту винесення остаточного судового рішення по справі (19 червня 2013 року) пройшло 6 років (на момент подання позову), спільний син, [PERSON] , [INFO] , виріс, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки, збільшуються потреби у навчанні, творчому розвитку та підтриманні творчої наснаги, відвідування курсів з вивчання іноземних мов, гуртків, спортивних секцій та факультативних занять, а тому аліментів, які сплачує відповідач зовсім не вистачає. Ухвалою від 18.02.2020 року по даній справі клопотання позивачки про витребування доказів було задоволено, витребувано з Центра обслуговування платників Чорноморської ДПІ Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області інформацію щодо доходів відповідача, а також було витребувано із банківських установ інформацію по рахунках відповідача, оскільки останній є фізичною особою-підприємцем та на думку позивачки приховує свої доходи. Відповідно до виписок із банківських установ (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») вбачається, що сукупний розмір витрат відповідача за витребуваний період перевищує його дохід, інформацію про який він надав разом із відзивом. Однак, суд бере до уваги, що відповідач є фізичною особою-підприємцем за видом економічної діяльності 47.82 (Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям) та враховує той факт, що вид діяльності відповідача підпадав під обмеження, які були встановлені у зв`язку із запровадженням карантину на території України навесні 2020 року. Згідно ч.3 ст.182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів їх оплати. З огляду на викладене, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та є недостатнім для належного забезпечення дитини, а також беручи до уваги, що змінився матеріальний стан одержувача аліментів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , які викладені в уточненій позовній заяві. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, враховуючи згоду відповідача на сплату аліментів у розмірі 3000,00 грн., встановлений законом мінімальний розмір аліментів та межі позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів та змінити встановлений рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.04.2012 року розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 3500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів П.17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. П.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved