Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач вказує, що 28 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Через три роки після укладення шлюбу їхні відносини з чоловіком зіпсувалися. Чоловік став мало уваги приділяти їй та дитині. Через постійні конфлікти та суперечки у присутності доньки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинено. З 2015 року вони проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] просила залишити проживати разом з нею та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 15.11.2018, 07.12.2018, 28.12.2018 та 04.02.2019 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 26.07.2018 № 4520, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: чоловік [PERSON] (за даною адресою не проживає), донька [PERSON], [INFO] (за вказаною адресою не зареєстрована). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 10.08.2018, малолітня [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім'я розпалась через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про місце проживання дитини відсутній тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у заяві про розгляд справи без її участі просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved