Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом з уточненнями до [PERSON] звернулась [PERSON] за яким просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом демонтажу паркана із шиферу, перенесення його на встановлену межу між суміжними земельними ділянками [ADDRESS] і [ADDRESS] межу з відновленням за рахунок відповідача зруйнованої ним частини цегляного паркану з боку вулиці Вишнева (Радянська). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником житлового будинку [ADDRESS]. Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON], яка порушуючи право землекористування позивача самовільно, без відома, згоди і будь-яких правових підстав змінила межі земельної ділянки позивача, а саме встановила паркан із шиферу на приблизно один метр вглиб території позивача, починаючи від приміщення «В» (котельня) і до кінця земельної ділянки, що межує з вулицею Вишнева, розваливши при цьому частину цегляного паркану і на вимогу позивача відновити межу не реагує, усунути допущене порушення в добровільному порядку не збирається. Ухвалою суду від 21.07.2016 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Брилівську селищну раду Цюрупинського району Херсонської області. Брилівська селищна рада листом від 08.08.2016 року позовні вимоги визнала в повному обсязі та просить справу розглянути без представника ради. В судових засіданнях представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити. В судових засіданнях [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та просять у задоволенні позову відмовити. На неодноразові роз'яснення суду про право заявити клопотання про призначення експертизи у вказаній справі представники позивача та відповідача відмовились від її призначення та проведення. За дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Цюрупинською державною нотаріальною конторою 19.11.1993 року, [PERSON] є власником жилого будинку з господарськими і побутовими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці 1400 кв.м. померлого [PERSON] За актом розбивки ділянки у натурі від 22.06.1989 року земельна ділянка виділена в натурі та кути будівлі закріплені дерев'яними колами і передані забудовнику. За актом про закінчення будівництва і введення в експлуатацію жилого будинку [ADDRESS] від 03.07.1991 року зазначений будинок прийнято в експлуатацію. За рішенням виконавчого комітету Брилівської селищної ради № 76 від 24.07.1991 року затверджено акт про введення в експлуатацію жилого будинку [ADDRESS] За витягом з земельнокадастрової книги Брилівської селищної ради за адресою [ADDRESS] за [PERSON] закріплено присадибну ділянку 0,14 га. За планом земельної ділянки по [ADDRESS] зазначеній в технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду станом на 19.06.1991 року розмір земельної ділянки по фактичному землекористуванню складає 1400 кв.м., зі сторони вул. Радянська (фасадної частини будинку) довжина земельної ділянки становить 20,00 м. Земельна ділянка прямокутної форми з частковим звуженням довжини земельної ділянки у кінці до 18,00 м. За схем планом присадибної земельної ділянки в [ADDRESS] з інвентарної справи № 297 наданою КП «ХБТІ» ХОР, площа земельної ділянки складає 1400 кв.м., зі сторони вул. Радянська (фасадної частини будинку) довжина земельної ділянки становить 20,00 м. Земельна ділянка прямокутної форми з частковим звуженням довжини земельної ділянки у кінці до 18,00 м. За рішенням виконавчого комітету Брилівської селищної ради № 102 від 07.10.1993 року з інвентарної справи № 297 наданою КП «ХБТІ» ХОР, визнано право власності на господарські будівлі [ADDRESS] та закріплено земельну ділянку за домоволодіянням розміром 1400 кв.м. за [PERSON] За свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого Цюрупинською державною нотаріальною конторою 04.04.1990 року, [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними будівлями який знаходиться в [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці площею 1036 кв.м. померлого [PERSON] За планом земельної ділянки по [ADDRESS] зазначеній в технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду станом на 24.08.1989 року розмір земельної ділянки по фактичному землекористуванню складає 1245 кв.м., зі сторони вул. Радянська (фасадної частини будинку) довжина земельної ділянки становить 15,00 м. Земельна ділянка прямокутної форми з частковим звуженням довжини земельної ділянки у кінці до 13,60 м. За схемою- планом земельної ділянки в смт. [ADDRESS] з інвентарної справи № 173 наданою КП «ХБТІ» ХОР, площа земельної ділянки складав до закреслення 1245 кв.м., після закреслення 1036 кв.м., зі сторони вул. Радянська (фасадної частини будинку) довжина земельної ділянки становить 15,00 м. до закреслення, після закреслення 11,90 м. Земельна ділянка прямокутної форми з частковим звуженням довжини земельної ділянки у кінці до закреслення 13,60 м, після закреслення 11,90 м. За актом від 08.01.1990 року техніка ООБТІ [PERSON] з інвентарної справи № 173 наданою КП «ХБТІ» ХОР, при обмірі земельної ділянки по [ADDRESS] ширина земельної ділянки складає 11,9 м., а не 15,0 м. за даними 1983 року внаслідок чого і площа земельної ділянки не 1245 кв.м., а 1036 кв.м. При співставленні абрису і схем-плану 1983 року виявленні розходження, які дозволяють визначити, що при обмірі допущено помилку працівниками БТІ, оскільки ділянка не була закріплена за [PERSON] і його дружиною [PERSON] За рішенням виконавчого комітету Брилівської селищної ради № 7 від 24.01.1990 року (п. 1.4.) з інвентарної справи № 173 наданою КП «ХБТІ» ХОР, по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку 1036кв.м. за даним домоволодінням за [PERSON] За експлікацією земель з технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та іншим (всього 24 громадянам) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] складеного Херсонською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» (надалі за тестом - технічна документація), загальна площа земельної ділянки переданої у власність [PERSON] по [ADDRESS] в смт. Брилівка складає 0,1245 га, довжина земельної ділянки від А до Г складає 15,00 м., від Б до В 13,60 м. За актом погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Брилівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області «з технічної документації», землевпорядником Херсонської філії ДЗК - Терещенко М.Г. в присутності землевпорядника Гладка А.В. була встановлена границя земельної ділянки [PERSON] площею 0,1245 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у відповідності з рішенням від 06.09.2004 року № 146, межі погоджено з суміжними власниками землі [PERSON] та [PERSON] та містяться підписи усіх зазначених осіб. За рішенням Брилівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області № 235 від 19.09.2005 року «з технічної документації», затверджено технічну документацію по складенню державних актів на право власності на землю та надано земельні ділянки громадянам у власність згідно додатку. За додатком до рішення Брилівської селищної ради від 19.09.2005 року «з технічної документації» за п.н.14 значиться [PERSON], зазначено площу 0,1245 га присадибної ділянки в смт. [ADDRESS]. За державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого Брилівською селищною радою 19.10.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1245 га згідно з планом розташованої по [ADDRESS] на підставі рішення Брилівської селищної ради від 19.09.2005 року № 235. За планом меж земельної ділянки у державному акті довжина земельної ділянки від А до Г складає 15,00 м., від Б до В довжина складає 13,60 м. За актом обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] від 12.01.2016 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був здійснений вихід за адресами [ADDRESS] по вирішенню спірного питання стосовно межі земельної ділянки та розташування господарських споруд [PERSON] За актом зазначено, що встановлено при обмірі земельної ділянки [ADDRESS] власниця [PERSON] з боку вулиці ширина становить 12,30 м, а відповідно до акту повинна бути 15 м. При обмірі земельної ділянки вулиці [ADDRESS] користувач [PERSON] з боку вулиці ширина становить 20,70 м. Комісія рекомендує вирішити спірні питання по добросусідські. Відповідно до п.п. а, б, в, й ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: - розпорядження землями територіальних громад; - передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; - надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; - вирішення земельних спорів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до п.п. а, б ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право: - продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; - самостійно господарювати на землі. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до п.п. а, б, г, ґ ч. 1, ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: - самостійно господарювати на землі; - власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; - на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; - споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 107 Земельного кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: - визнання прав; - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; - визнання угоди недійсною; - визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; - відшкодування заподіяних збитків; - застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, оскільки [PERSON] не доведено, що за даними земельно-кадастрової документації розмір земельної ділянки, яка перебуває у її землекористуванні менше площі 1400 к.м., на момент звернення до суду довжина земельної ділянки зі сторони вулиці [ADDRESS] (фасадної частини будинку) менше 20,00 метрів та можливі зменшення площі і довжини виникли внаслідок дій [PERSON], якими порушено її права, як землекористувача, тому у задоволенні позову слід відмовити. Також, позивачем не доведено, що відповідачем шляхом встановлення паркану із шиферу порушено встановлену межу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд не має права вийти за межі позовних вимог, а [PERSON] не ставиться питання про визнання неправомірним рішення Брилівської селищної ради про виділення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1245 га та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] недійсним. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у справі зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. понесенні позивачем у зв'язку з відмовою у задоволенні позову слід віднести на [PERSON].

Outcome: dismissed