Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

До суду звернулись позивачі з позовом до відповідача та просять визнати за [PERSON] право власності на 2/3 житлового будинку №33 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Поліській в смт. Холми Корюківського району Чернігівської області; за [PERSON] право власності на 1/3 житлового будинку №33 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Поліській в смт. Холми Корюківського району Чернігівської області. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок зі спорудами, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відмові зазначено, що спірний будинок належить до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а беручи до уваги, що станом на 15 квітня 1991 року у спірному будинку, окрім останнього проживали ще й [PERSON] та [PERSON], то видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим. За таких обставин позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду. Позивачі в судове засідання не зявились, надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судовезасідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Судом по справі встановлено, що 15.09.2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 220204, виданим Холминською селищною радою Корюківського району Чернігівської області 16 вересня 2013 року. Після смерті [PERSON], спадкоємцем за законом є його дружина та діти. Однак, ніхто окрім [PERSON] на спадкове майно не претендував та спадщину не приймав. З метою оформлення спадщини [PERSON] 26 березня 2016 року звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину законом на житловий будинок №33 (раніше - 29) з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Холми Корюківського району Чернігівської, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок зі спорудами, винесла постанову № 348/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відмові зазначено, що спірний будинок належить до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а беручи до уваги, що станом на 15 квітня 1991 року у спірному будинку, окрім останнього проживали ще й [PERSON] та [PERSON], то видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим. Згідно Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 20 квітня 1965 року житловий будинок №29 (нині - 33) по вул. Горького (нині - Поліська) в смт. Холми Корюківського району Чернігівської області відноситься до суспільної групи колгоспний двір, головою якого є [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Виконавчого комітету Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області від 16.01.2018 року. Відповідно до положень ч. 1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995-року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки житловий будинок №33 по вул. Поліській смт. Холми Корюківського району Чернігівської області належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] та позивачі по справі, тому спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині. Враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON], то за останнім слід визнати право власності на 2/3 спірного домоволодіння, адже 1/3 частина успадкована ним після смерті [PERSON] + 1/3 частина належна [PERSON] як члену колгоспного двору). Право власності на решту 1/3 спірного домоволодіння необхідно визнати за [PERSON] як членом колгоспного двору. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для \~оформлення права на це майно. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved