Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

До суду з названим позовом звернулась позивачка, посилаючись на те, що 12 жовтня 2013 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в сумі двісті сорок три тисячі гривень, що в еквіваленті становило 30000 доларів США, строком до дванадцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року, що підтверджується договором позики від 12.10.2013 року. Проте, у вказаний строк борг Відповідачем повернуто не було. Станом на 12.05.2014 року курс гривні до 1 долара США становив 11,60 гривень. Відповідно до п. З договору Позичальник зобов'язується повернути таку ж саме суму грошових коштів (але в будь-якому разі не менше суми, що в еквіваленті становить 30000 доларів США на день повернення платежу) в повній сумі і в строк, передбачений п.1 даного договору шляхом передачі Позикодавцю готівкових грошових коштів за адресою проживання Позикодавця. Розмір неустойки відповідно до п. 7 договору становить 20% від неповернутої суми: 30000 доларів США х 11,6 х 20% = 69600 гривень. Таким чином, до стягнення підлягає наступна сума: Станом на 20.05.2014 року офіційний курс долара США становить 11, 72 гривні: 30000 доларів США х 11,72 + 69600 = 421200 гривень. Враховуючи викладене позивачка просить стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], суму боргу в розмірі 421200 гривень та стягнути з [PERSON] судові витрати понесені на сплату судового збору. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Представник відповідача визнав позовні вимоги частково, а саме визнав позов в сумі 243 тисячі гривень, суму штрафних санкцій 20% в розмірі 48600 гривень та понесені позивачкою судові витрати, тобто представник відповідача визнав суму вказану в договорі позики та суму штрафу, проте він не визнає тієї суми позову яку вказала позивачка з врахуванням зміни курсу долара та в зв'язку з цим збільшену суму штрафу. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає. що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено слідуючі факти: Відповідно до копії договору позики від 12 жовтня 2013 року -п.1-позивач (позикодавець) надав у власність, а відповідач(позичальник) прийняв грошові кошти в сумі двісті сорок три тисячі гривень, що в еквіваленті становило 30000 доларів США, строком до дванадцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року. п.3- даного договору вказує, що позичальник зобов'язується повернути таку ж саме суму грошових коштів ( але в будь якому разі не менше суми, що в еквіваленті становить 30 тисяч доларів США на день повернення платежу) в повній сумі і в строк передбачений п.1 даного договору шляхом передачі грошових коштів за адресою проживання позикодавця. п.7- даного договору вказує, що в разі просрочення повернення позики Позичальником останній сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 20% від неповернутої суми позики. (а.с. 8). Із довідки виданої Ставищенським відділенням КРД АТ « Райффайзен Банк Аваль», судом встановлено, що курс НБУ за 1 долар США до гривні становить станом на 12.05.2014 року-11.60 грн., станом на 20.05.2014 року-11,72 грн., станом на 22.05.2014 року-11.73 грн., станом на 11.06.2014 року-11.63 грн. (а.с. 27). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача, слід стягнути на користь позивача: -борг в розмірі 348900 ( триста сорок вісім тисяч девятсот) гривень ( 30000х 11,63=348900, курс гривні станом на 11.06.2014 року на час винесення рішення судом). -штрафних санкцій на суму 69600 ( шістдесят девять тисяч шістсот) гривень , відповідно до п. 7 договору становить 20% від неповернутої суми (30000 доларів США х 11,6(станом на 12.05.2014 року) х 20% = 69600 гривень. За вищевказаним договором позики. - та судові витрати на суму 3775,80 гривень ( квитанції про сплату судового збору а.с.1- 3654,00 грн. та а.с.20- 121,80 грн.). Суд вважає, що сума боргу, штрафних санкцій та судових витрат по справі позивачкою доведена та підтверджена доказами по справі, а саме договором позики та квитанціями про сплату судових витрат. Твердження представника відповідача, що він визнає суму боргу вказану в договорі позики зазначену в гривневому еквіваленті не ґрунтуються на доказах по справі, поскільки в договорі прямо зазначено в п.3- що позичальник зобов'язується повернути таку ж саме суму грошових коштів ( але в будь якому разі не менше суми, що в еквіваленті становить 30 тисяч доларів США на день повернення платежу, а 30 тисяч доларів станом на час розгляду справи становить 348900 гривень і позивачка вимагає суму боргу згідно укладеного договору позики, а тому позов підлягає задоволенню

Outcome: approved