Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

До суду із позовом звернувся позивач [PERSON] до [PERSON], третя особа Новомиргородська міська рада Кіровоградської області про визнання особи, такою, що втратила право на проживання в житловому будинку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, 01 червня 1993 року отримав у дар від свого батька, житловий будинок в [ADDRESS]. Під час проживання в зазначеному будинку, позивач познайомився з відповідачем, [PERSON] та через декілька місяців спільного проживання, а саме 12 жовтня 2016 року відповідачка та її неповнолітня донька були зареєстровані в належному йому житловому будинку. Оскільки спільне життя не склалося, а тому 15 лютого 2017 року відповідачка з своєю неповнолітньою донькою залишили місце проживання та переїхали до своїх батьків у м. Мала Виска, де і проживають по даний час. В подальшому, під час виготовлення та оформлення паспорта доньці відповідача, остання зняла її з реєстрації в належному позивачу житловому будинку та зареєструвала в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де і проживають. Починаючи з червня 2017 року позивач познайомився з іншою жінкою, з якою проживає по даний час та має намір створити сімю. З 2018 року позивач неодноразово звертався до відповідачки, щоб вона знялася з реєстрації в належному йому житловому будинку, оскільки він не може отримати субсидію, однак вона вiдмовляється знятися з реєстрації. Даний факт позбавляє позивача права в повнiй мipi користуватись та розпоряджатися майном, що знаходиться у його власностi, а саме перешкоджає оформленню субсидiї для вiдшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, вiдповiдач з 15 лютого 2017 року не проживає у вищезгаданому будинку без поважних причин. Оскiльки, позивач є власником житлового будинку за адресою по [ADDRESS], на даний час зареєстрований та проживає у цьому будинку i не бажає, щоб вiдповiдачка була зареєстрована в належному йому будинку, а вiдповiдач не проживає у вищезгаданому будинку без поважних причин починаючи з 15 лютого 2017 року без припинення реєстрацій, чим перешкоджає йому у реалiзацiї права вiльно розпоряджатися будинком та оформити субсидiю, тому позивач змушений звернутися суду за для захисту свого порушеного права власності. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, проте направив до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, письмових клопотань про відкладення розгляду справи і відзиву не надіслала, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України та шляхом направлення судової повістки-повідомлення. Згідно до ст. 128 ч.11 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 25 квітня 2019 року на вказаному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 14.05.2019 року на 15.30 год. За зареєстрованим місцем проживання відповідачу також направлено судову повістку-повідомлення про дату та місце розгляду судового засідання, що підтверджується довідкою «Укрпошти» від 03.05.2019 року, у якій зазначено, що відповідач не проживає за зареєстрованою адресою. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи. Третя особа Новомиргородська міська рада Кіровоградської області повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, представник якої у судове засідання не зявився, проте представник направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, не заперечує проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно ст.71 ЖК України є відсутність наймача або члена його сімї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 01 червня 1993 року отримав у дар від свого батька, житловий будинок в [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування, зареєстрованого у Новомиргородському інвентарбюро в реєстрі за № 1120. Під час проживання в зазначеному будинку, позивач познайомився з відповідачем, [PERSON] та через декілька місяців спільного проживання, а саме 12 жовтня 2016 року відповідачка та її неповнолітня донька були зареєстровані в належному йому житловому будинку, що підтверджується копією домової книги. Оскільки спільне життя не склалося, 15 лютого 2017 року відповідач з своєю неповнолітньою донькою залишили місце проживання та переїхали до своїх батьків у м. Мала Виска. В подальшому, під час виготовлення та оформлення паспорта доньці відповідачки, остання зняла її з реєстрації в належному позивачу житловому будинку та зареєструвала в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Згідно актів обстеження житлового будинку від 10.06.2018 року та від 06.02.2019 року підтверджено факт не проживання [PERSON] у вищевказаному домоволодінні з 15 лютого 2017 року. Таким чином, вiдповiдач з 15 лютого 2017 року не проживає у вищезгаданому будинку без поважних причин. Під час розгляду справи судом зайшли підтвердження доводи позивача з приводу того, що він як власник свого житлового будинку позбавлений права у повній мірі користуватися та розпоряджатися майном, реєстрація відповідача у будинку є перешкодою для оформлення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. У звязку з чим у спірних правовідносинах правильним способом захисту цивільного права позивача, який відповідає вимогам ст.16 Цивільного кодексу України, є визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право власності позивача щодо користування своїм майном. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved