Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

До суду звернулось ПП Агрофірма «Родіна» з позовною заявою у якій просить суд визнати недійсними та скасувати розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації від 21.09.2016 №567 про надання дозволу на виготовлення [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність, із земель КСП «Родіна» на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району, орієнтовною площею земельної частки (паю) 4.1613 та 2.6768 га, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації №278 від 20.06.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4.1613 га, вид угідь - рілля, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виділенню земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) у власність [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Родіна», визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації №279 від 20.06.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 2.6768 га, вид угідь - рілля, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та виділенню земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) у власність [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Родіна», скасувати записи про право власності за [PERSON] на земельні ділянки, що було проведено державним реєстратором Вільнянської міської ради 26.06.2017 року, стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засідання представник позивача наполягає на позові з наступних підстав. Позивач посилається на тре, що до 1993 року на території Новогупалівської сільської ради був організований та існував колгосп « Родіна». У 1993 році правонаступником колгоспу « Родіна» став КСП « Родіна». У 2000 році правонаступником КСП « Родіна» став ПП « Родіна». У 1994 році КСП « Родіна» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. Відповідач [PERSON] як працівник КСП « Родіна» мала право на земельну частку ( пай). Рішенням Вільнянського райсуду Запорізької області від 20.11.2006 року за [PERSON] було визнано право власності на земельну частку ( пай) розміром 6,98 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території Новогупалівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай) в розмірі 6,98 умовних кадастрових гектарів із земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогупалівської сільської ради. Даний факт підтверджується Розпорядженням голови Вільнянської РДА № 20 від 19.01.2007 року. Надалі внаслідок втрати [PERSON] сертифікату на право на земельну частку ( пай) в розмірі 6,98 умовних кадастрових гектарів були видані Вільнянською РДА розпорядження за № 278 та № 279 від 20.06.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановленні ( відновлення) меж земельної частки ( паю) в натурі площею 4,1613, кадастровий номер [NUMBER] та площею 2,6768 га, кадастровий номер [NUMBER] на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району та виділено земельні частки ( паї) в натурі на місцевості у власності [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП « Родіна». Позивач вважає що таким чином відповідачем Вільнянською РДА були порушені вимоги законодавства. Представник відповідача Вільнянської райдержадміністрації проти позову заперечувала. Пояснила, що 26.07.2016 року за № 467 головою райдержадміністрації, за заявою [PERSON] від 20.07.2016 №249, видане розпорядження «Про надання дозволу на виготовлення дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай)». Підставою для видання розпорядження став Витяг з журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 13.07.2016 №31-28-0.3-4634/2/16 виданий управлінням Держгеокадастру у Вільнянському районі Запорізької області, відповідно до якого [PERSON] є власником сертифікату про право на земельну частку (пай). Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником управління Держгеокадастру у Вільнянському районі Запорізької області - 26.07.2016 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. Дублікат сертифікату підписано головою райдержадміністрації та зареєстровано в управління Держгеокадастру у Вільнянському районі 20.09.2016. 21.09.2016 року за №567 головою райдержадміністрації, за заявою [PERSON] від 09.09.2016 №306, видане розпорядження «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]». Підставою для видання головою райдержадміністрації розпорядження стали схема місця розташування земельних ділянок, та розрахунок площі земельної ділянки власнику сертифікату колишнього КСП «Родіна» громадянці [PERSON] у розмірі земельної частки (паю) в фізичних гектарах, виданої сертифікованим інженером-землевпорядником та заступником директора ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Сендецьким Г.І. (довідка від 08.09.2016 31926). Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником управління Держгеокадастру у Вільнянському районі Запорізької області - 20.09.2016 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. 20.06.2017 року головою райдержадміністрації, на підставі заяви [PERSON] від 16.06.2017 №125, видане розпорядження №278 про передачу земельної частки (паю) [PERSON] на земельну ділянку площею 4.1613 га, кад.номер[NUMBER]. У преамбулі розпорядження зазначено, що розпорядження видане із врахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2016 №НВ - 2302647982016 та технічної документації із землеустрою. Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником управління Держгеокадастру у Вільнянському районі Запорізької області - 20.09.2016 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником відділу у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - 19.06.2017 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. 20.06.2017 року головою райдержадміністрації, на підставі заяви [PERSON] від 16.06.2017 №126, видане розпорядження №279 про передачу земельної частки (паю) [PERSON] на земельну ділянку площею 2.6768 га, кад.номер[NUMBER]. У преамбулі розпорядження зазначено, що розпорядження видане із врахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2016 №НВ - 2302648072016 та технічної документації із землеустрою. Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником управління Держгеокадастру у Вільнянському районі Запорізької області - 20.09.2016 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. Проект розпорядження голови райдержадміністрації погоджено із начальником відділу у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - 19.06.2017 року, шляхом підписання аркушу погодження до проекту розпорядження. Розпорядженнями голови райдержадміністрації від 20.06.2017 №278, від 20.06.2017 №279 було передбачено рекомендувати ПП АФ «РОДІНА» вжити заходів щодо припинення дії договорів оренди землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області: На земельну ділянку 2.6768 га, кад.номер [NUMBER], зареєстрований 25.10.2013 року за №3366069. На земельну ділянку 4.1613 га, кад.номер [NUMBER], зареєстрований 14.10.2013 року за №3338881. Відповідно до вимог Закону України «Про державний земельний кадастр», та постанови КМУ №1051 «Про порядок ведення Державного земельного кадастру» органи держгеокадастру є єдиними держателями інформації щодо правового статусу земельних ділянок, та їх розподілу між землекористувачами та власниками землі, у зв'язку із чим усі проекти розпоряджень голови райдержадміністрації, відповідно до Регламенту роботи райдержадміністрації, погоджувались із територіальним органом Держгеокадастру. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон) визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Статтею 5 Закону передбачено повноваження райдержадміністрації, відповідно до яких, районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють місце розташування,межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв); приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Отже, райдержадміністрація діяла в межах, та у спосіб передбачений чинним законодавством. Земельні ділянки, надані у власність [PERSON], за своїм правовим статусом віднесені до земель не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв), що підтверджується предметом укладених договорів. За вимогами Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) можуть передаватись в оренду до моменту їх витребування власниками сертифікатів. Разом із тим, відповідно до вимог Закону України «Про державний земельний кадастр», та постанови КМУ №1051 «Про порядок ведення Державного земельного кадастру» органи держгеокадастру є держателями інформації щодо правового статусу земельних ділянок, та їх розподілу між землекористувачами та власниками землі. Отже, оскаржувані розпорядження голови райдержадміністрації видані у відповідності та з дотриманням вимог чинного земельного законодавства. Реєстрація права власності за [PERSON] відбулась, на підставі та на виконання розпоряджень голови Вільнянської райдержадміністрації. Отже, у державного реєстратора були відсутні правові підстави для визнання відмови у здійснення реєстрації. Рішення державного реєстратора узгоджується та відповідає вимогам чинного законодавства і прийняте відповідно до обставин, що склалися, та на підставі вичерпного пакету документів, необхідного для проведення державної реєстрації, тобто є вірним по суті, отже, обставини викладені в позовній заяві є непідтвердженими, та безпідставними, і не можуть бути підставою для визнання Рішення державного реєстратора протиправним з подальшим його скасуванням. Просив суд в задоволенні позовних вимог приватного підприємства «Агрофірма «Родіна» по справі №314/3060/17 відмовити у повному обсязі. Відповідно до довідки Державного підприємства «Запорізький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» від 04.10.2017 №2122 порядок отримання земельної частки (паю) регулюється Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. №801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай). Типова форма сертифікату про право на земельну частку (пай) містить графу відповідно до якої земельна частка (пай) виділяється із земель колективної власності, у зв'язку із чим ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.07.2016 №467 «Про надання дозволу на виготовлення дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай)» було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], та видано Розрахунок площі земельної ділянки власнику сертифікату колишнього КСП «Родіна» громадянці [PERSON] від 08.09.2016 №1926 (копія додається). Таким чином, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), власнику сертифікату земельна ділянка - пай, може бути виділеною лише із земель колективної форми власності, іншого чинним законодавством не передбачено. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що позовні вимоги ПП «Агрофірма «Родіна» є недоведеними та безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до розпорядження голови Вільнянської РДА від 19.01.2007 №20 «Про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON]» [PERSON] (дівоче призвище - [PERSON]) має право на земельну частку (пай). На підставі розпорядження Вільнянської РДА від 19.01.2007 №20, їй видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який в подальшому було втрачено. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Отже, [PERSON], як член колишнього КСП «Родіна» має право на пай. За її заявою поданої до райдержадміністрації, з урахуванням Витягу з журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), Розпорядженням Вільнянської райдержадмінстрації від 26.07.2016 №467 «Про надання дозволу на виготовлення дублікату сертифікату про право на земельну частку (пай)» надано дозвіл на виготовлення сертифікату на земельну частку (пай) площею 6,98 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Родіна», яка розташована на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району. На підставі Розпорядження РДА від 26.07.2016 №467 Інститутом землеустрою виготовлено дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який підписано головою райдержадміністрації та скріплено печаткою. Дублікат сертифікату зареєстровано відділом Держгеокадасту у Вільнянському районі Запорізької області 20.09.2016 року за №3, про що у самому сертифікаті зроблено відповідний запис. На підставі дублікату сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Розпорядженням райдержадміністрації від 21.09.2016 №567 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]» їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність, із земель КСП «Родіна» на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району, орієнтовною площею земельної частки (паю) 4.1613 га, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність, із земель КСП «Родіна» на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району, орієнтовною площею земельної частки (паю) 2.6768 га, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пунктом третім розпорядження [PERSON] доручено замовити і оформити у землевпорядній організації вищевказану технічну документацію та подати на затвердження до Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області. Так, [PERSON] замовлено у ФОП [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 4.1613 га, та площею 2.6768 га. На виконання статті 37 Закону України «Про охорону земель» [PERSON] в Інституті охорони ґрунтів України замовлено агрохімічні паспорти земельних ділянок, пояснила, що понесла значні фінансові витрати на виготовлення зазначеної документації. Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Відповідно до статті 11 вказаного Закону встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Чинним земельним законодавством уповноважено районні державні адміністрації розпоряджатися землями, які підлягали паюванню, та приймати відповідні рішення щодо виділення та передачі у власність земельних часток (паїв). На виконання розпорядження райдержадміністрації від 21.09.2016 №567, після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості, отримано Витяги з державного земельного кадастру на земельні ділянки, а саме: Витяг від 22.11.2016 № НВ - 2302647982016 на земельну ділянку площею 4.1613 га, кадастровий номер [NUMBER]; Витяг від 22.11.2016 №НВ - 2302648072016 на земельну ділянку площею 2.6768 га, кадастровий номер [NUMBER]. За змістом вказаних витягів з Державного земельного кадастру: 1) у графі «Форма власності» зазначено, що «Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня», таким чином, відсутня будь-яка інформація про зареєстроване за вказаний підприємством право в Державному земельному кадастрі, щодо земельних ділянок переданих мені [PERSON] у власність. 2) на другому аркуші витягів, у графі «Відомості про оренду» зазначено, що ПП «Агрофірма «Родіна» є орендарем земельних ділянок. Отже, земля, із якої [PERSON] виділено земельні частки (паї) належала до невитребуваних земельних часток (паїв) власників сертифікатів про право на земельні частки (паї), та я, як власник сертифікату, отримала належний мені пай, у відповідності до закону. Розпорядженням райдержадмінстрації від 20.06.2017 №279 «Про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Родіна», розташованої за межами населених пунктів на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області [PERSON]», та розпорядженням райдержадмінстрації від 20.06.2017 №278 «Про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Родіна», розташованої за межами населених пунктів на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області [PERSON]» відповідачці передано у приватну власність належні мені земельні ділянки, площею 4.1613 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 2.6768 га, кадастровий номер [NUMBER]. Доводи ПП Агрофірма «Родіна» стосовно перевищення повноважень Вільнянською райдержадмінстрації при прийнятті розпоряджень №567 від 21.09.2016, №278, №279 від 20.06.2017 спростовуються наступним. При виданні райдержадміністрацією розпоряджень №567 від 21.09.2016, №278, №279 від 20.06.2017 було дотримано вимоги земельного законодавства. Зокрема, статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесенні інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про ведення Державного земельного кадастру» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку (пункт 107). Частинами 1, 2 та 3 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Разом з тим, частиною 5 вказаної статті визначено, що кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Пунктом 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядок), визначений порядок внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а саме: у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор: 1) за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру вносить електронний документ та відомості, які він містить, до Державного земельного кадастру; 2) робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; 3) присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107-161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї); 4) виготовляє у випадках, зазначених у пунктах 162-199 цього Порядку, витяг з Державного земельного кадастру для підтвердження внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру; 5) оприлюднює інформацію про внесення відомостей до Державного земельного кадастру згідно з пунктом 88 цього Порядку та відповідні відомості про об'єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку; Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено такий вид землевпорядної документації, як «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)». Згідно пункту 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України з питань земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 за №391/17686 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, діями Державного кадастрового реєстратора, який здійснив державну реєстрацію земельних ділянок, також підтверджено правомірність дій райдержадміністрації при виданні вищевказаних розпоряджень, оскільки згідно частини 2, 3, 4, 5, 6,7 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний кадастровий реєстратор є державним службовцем. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Вищий адміністративний суд України в постанові від 20.05.2014 року у справі №К/9991/68983/12, встановив, що встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою (постанова ВАСУ від 20.05.2014 року у справі № К/9991/68983/12. Зокрема, прийняті Вільнянською райдержадмінстрацією розпорядження №567 від 21.09.2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натру (на місцевості) [PERSON]», №278, №279 від 20.06.2017 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу мені у власність земельних ділянок є правозастосовчими ненормативними актами індивідуальної дії, які за юридичними наслідками констатують факт надання згоди та вичерпали свою дію внаслідок їх виконання (є виконаними в силу самого факту їх прийняття). Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14 встановила: «Позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах». Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України зазначені висновки мають бути врахованими судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Крім того, в позовній заяві не зазначено та не доведено, в чому саме полягає порушення інтересів та прав ПП Агрофірам «Родіна», в тому числі, як належного позивача. Позивач обґрунтовує порушення його прав та законних інтересів тим, що ПП Агрофірма «Родіна» є правонаступником колишнього КСП «Родіна». Проте, матеріалами справи не підтверджено того факту, що ПП «Агрофірма «Родіна» є правонаступником колишнього КСП «Родіна» в частині права власності на землі колективної форми власності, оскільки власниками земель колективної форми власності як були так і залишаються власники сертифікатів про право на земельні частки (паї). Зокрема, вищезазначене спростовується тим, що земельні ділянки передані [PERSON] у власність перебувають в оренді ПП АФ «Родіна», яке має виключно право користування земельними ділянками до моменту їх витребування власниками сертифікатів. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенції про захист прав і основних свобод людини Перший протокол та протоколи № 2,4,7,11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише через порушення, вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, - мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулося порушення ст..1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Отже, визнання визнання недійсним договору згідно якого особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення її цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Згідно пункту 30 цього рішення, вилучення у заявника права володіння, раніше наданого державною установою, є порушенням Конвенції, навіть якщо державна установа не мала повноважень надавати заявнику право володіння майном згідно із національним законодавством. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України» дійшов висновку, що «ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправляти за рахунок осіб, яких вони стосуються».». Тобто у вказаному рішенні Европейський суд з прав людини розкриває суть принципу належного урядування, дотримання якого покладається на державні органи (орган місцевого самоврядування) та є запорукою ефективного управління. Цитуємо висновки ЄСПЛ, викладені у пунктах 69-74 Рішення: «….Суд підкреслює особливу важливість принципу «незалежного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній якомога послідовні ший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «незалежного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких єїхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове правило, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, киї не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб яких вони стосуються. ….». Верховний Суд України у постанові від 14 березня 2007 року, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосував рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого королівства» та зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності набувача, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За вимогами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, що належать мені. Рішення державного реєстратора Вільнянської міської ради щодо проведення держаної реєстрації земельних ділянок кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER] базувалось , в першу чергу, на інформації зазначеної у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, у якому відсутня будь-яка інформація щодо права ПП АФ «Родіна» на спірні земельні ділянки, окрім права оренди (користування). У позовній заяві ПП АФ «Родіна» стверджує про те, що «реєстрація права власності на земельні ділянки передані мені у власність (кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]) порушують права позивача - ПП АФ «Родіна», проте зі змісту матеріалів справи та позовної заяви не вбачається можливим зрозуміти в чому саме полягає порушення прав позивача. [PERSON] правомірно та добросовісно набуте право власності на земельні ділянки (кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]) за сертифікатом про право на земельну частку (пай) та на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Відповідно посилання ПП Агрофірма «Родіна» у позовній заяві про те, що [PERSON] ніколи не працювала в КСП «Родіна» та не була його членом, спростовується тим, що відповідно до запису у трудовій книжці, [PERSON] прийнята у члени колгоспу «Родіна» 06.03.1989 року та 31.08.1994 року [PERSON] дозволено вихід з членів колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» згідно поданої нею заяви. 31.03.1994 року за рішенням Вільнянської районної ради №7/4 КСП «Родіна» видано державний акт на право колективної власності на землю. Оскаржувані Розпорядження Вільнянської райдержадміністрації узгоджуються з вимогами чинного законодавства і прийняті відповідно до обставин, що склалися, є вірними по суті, отже окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним. [PERSON] просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши учасників процесу суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] відповідно до запису у трудовій книжці, прийнята у члени колгоспу «Родіна» 06.03.1989 року та 31.08.1994 року, [PERSON] дозволено вихід з членів колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» згідно поданої нею заяви. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон) визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Листом Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 04.10.2017 №2122, виданої [PERSON] роз'яснено, що відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. №801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай). Типова форма сертифікату про право на земельну частку (пай) містить графу відповідно до якої земельна частка (пай) виділяється із земель колективної власності, у зв'язку із чим ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.07.2016 №467 «Про надання дозволу на виготовлення дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай)» було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], та видано Розрахунок площі земельної ділянки власнику сертифікату колишнього КСП «Родіна» громадянці [PERSON] від 08.09.2016 №1926 (копія додається). Таким чином, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), власнику сертифікату земельна ділянка - пай, може бути виділеною лише із земель колективної форми власності, іншого чинним законодавством не передбачено. Згідно вимог Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. Видача громадянам сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться районною державною адміністрацією. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] відповідно до запису у трудовій книжці, прийнята у члени колгоспу «Родіна» 06.03.1989 року та 31.08.1994 року, [PERSON] дозволено вихід з членів колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» згідно поданої нею заяви. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної районної державної адміністрації. Видані головою Вільнянської райдержадміністрації розпорядження №567 від 21.09.2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натру (на місцевості) [PERSON]», №278, №279 від 20.06.2017 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу [PERSON] у власність земельних ділянок є правозастосовчими ненормативними актами індивідуальної дії, які за юридичними наслідками констатують факт надання згоди та вичерпали свою дію внаслідок їх виконання (є виконаними в силу самого факту їх прийняття). Позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах». Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України зазначені висновки мають бути врахованими судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 до Конвенції № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав та основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2,4,7,11 Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі « Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права « право власності» може бути « існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні « виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 Європейського суду з прав людини « Стреч проти Сполученого королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статі 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив : « наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Аналогічний висновок здійснено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі « Щокін проти України» ( заява № 23759/03 та № 74943/06) від 14.10.2010 року. У цих справах Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, у такому випадку мало місце « непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Крім того, позивач обґрунтовує порушення його прав та законних інтересів тим, що ПП Агрофірма «Родіна» є правонаступником колишнього КСП «Родіна». Однак матеріалами справи не підтверджено факту, що ПП «Агрофірма Родіна» є правонаступником колишнього КСП « Родіна» в частині права власності на землі колективної форми власності, власниками земель колективної форми власності були та залишаються власники сертифікатів про право на земельні частки ( паї). Земельні ділянки, які перебувають у власності інших, перебувають в оренді ПП АФ « Родіна», яке має виключне право користування земельними ділянками до моменту їх витребування власниками сертифікатів. Тому суд вважає, що позивачем не доведено, в чому саме полягає порушення інтересів та прав ПП АФ « Родіна» як належного позивача. За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed