Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія`Укртехфінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує наступним: 05.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (назву змінено на АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-07/3081-40, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 103335,59 грн. 23.12.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» (далі - АТ «Оксі Банк») було укладено договір № 114/2-29 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 05.06.2008 року перейшло до АТ «Оксі Банк». 23.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС») було укладено договір № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 05.06.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС». 08.12.2017 року Токмацьким районним судом Запорізької області ухвалено рішення № 328/2602/17 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 05.06.2008 року у сумі 91246,12 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 83839,88 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 7406,24 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області № 328/2602/17 від 09.04.2021 року замінено стягувача у виконавчому листі №328/2602/17, виданому Токмацьким районним судом Запорізької області, з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС». Рішення Токмацького районного суду Запорізької області № 328/2602/17 від 08.12.2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 92 846,12 грн. станом на дату подачі позову не виконано, а матеріальні втрата кредитора, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, (3%, інфляційні втрата), становлять 3 % річних - 10214,57 грн. та інфляційних втрати -26185,70 грн. за період з 31.07.2018 року по 31.08.2021 року, а всього - 36400,27 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, наддала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, просить суд розглянути справу у її відсутність. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом з матеріалів справи встановлено, 04.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (назву змінено на АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-07/3081-40, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 15000,00 долларів США строком до 04.06.2028 року зі сплатою 9,26%. 08.12.2017 року Токмацьким районним судом Запорізької області ухвалено рішення № 328/2602/17 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 04.06.2008 року у сумі 91246,12 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 83839,88 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 7406,24 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. 23.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль та АТ «Оксі Банк» було укладено договір № 114/2-29 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 04.06.2008 року перейшло до АТ «Оксі Банк». 23.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» було укладено договір № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/17-07/3081-40 від 04.06.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС». Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області № 328/2602/17 від 09.04.2021 року замінено стягувача у виконавчому листі №328/2602/17, виданому 09.01.2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області, з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС». Рішення Токмацького районного суду Запорізької області № 328/2602/17 від 08.12.2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 92846,12 грн. не виконано та як зазачає позивач матеріальні втрата позивача, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, становлять 3 % річних - 10214,57 грн. та інфляційних втрати -26185,70 грн. за період з 31.07.2018 року по 31.08.2021 року, а всього - 36400,27 грн. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядаючи справу № 905/600/18 навела свої висновки про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 08.12.2017 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, яка становить 36400,27 грн. за період з 31.07.2018 року по 31.08.2021 року та складається з 10214,57 грн - 3 % річних та 26185,70 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved