Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] (далі - позивач), до [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) про визнання права власності на спадкове майно, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 9,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а також у вигляді земельної ділянки площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги за законом залишився його син - [PERSON]. Вона доводиться [PERSON] дочкою, тобто онукою [PERSON]. [PERSON] від прийняття спадщини у вигляді вищезазначеного спадкового майна відмовився, але відповідно нотаріальної заяви про відмову від спадщини не вчинив, так як знаходиться в місцях позбавлення волі, однак надав на її ім'я довіреність, якою уповноважив її займатися від його імені оформленням документів про відмову в отриманні належної йому за законом частини спадкового майна після смерті його батька [PERSON] Вона вчинила відмову від спадкового майна від імені батька на користь її сестри [PERSON]. При цьому її сестра, [PERSON], від прийняття спадщини відмовилася на її користь, про що вчинила відповідну заяву. Таким чином на даний час вона є єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON]. Але на даний час відповідні правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено, що позбавляє її прийняти спадщину в нотаріальному порядку, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом права власності на дане спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність та заявили про визнання позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №41 від 26.03.2008 року (а.с. 5). Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27.01.2017 року № 00017590972, померлий [PERSON] доводиться батьком [PERSON] (а.с. 16). Факт родинних відносин між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.1984 року (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.06.2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 8). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 9) та земельної ділянки площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тополівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини у вигляді вищезазначеного спадкового майна відмовився, але відповідної нотаріальної заяви про відмову від спадщини не вчинив, так як знаходиться в місцях позбавлення волі, однак надав на ім'я [PERSON] довіреність від 15.12.2016 року, якою уповноважив її займатися від його імені оформленням документів про відмову в отриманні належної йому за законом частини спадкового майна після смерті його батька [PERSON] (а.с. 15), в зв'язку з чим [PERSON] вчинила відмову від спадкового майна від імені батька [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 13). [PERSON], від прийняття спадщини відмовилася на користь [PERSON], про що вчинила відповідну заяву від 20.12.2016 року (а.с. 14). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46666992 від 07.02.2017 року, інших спадкоємців, які прийняли спадщину не вбачається (а.с. 39, 40-41). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved