Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

До суду з позовною заявою про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся [PERSON] У судовому засіданні позивач вказав, що він з 2012 року обіймав за сумісництвом посаду голови правління житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» надалі (ЖБК «Холодногірський). Йому виплачувалась заробітна плата в розмірі 1700 грн. і він добросовісно виконував свої обовязки. Оскільки термін дії повноважень правління кооперативу, та його , як голови правління спливав, він неодноразово намагався провести збори членів кооперативу «Холодногірський» та переобрати правління, яке обрало б голову. Цього зробити не встиг, оскільки ініціативна група із членів правління ЖБК «Холодногірський» перестала допускати його до виконання своїх обовязків, в кабінеті голови правління були змінені замки і начебто було прийняте рішення про його ([PERSON]А.) звільнення. Він до кінця 2015 року по грудень місяць включно підписував документи фінансового-господарської діяльності кооперативу на прохання бухгалтера кооперативу. Наказ або будь-який інший документ щодо його звільнення з посади йому ніхто по теперішній час не надав. Просить визнати звільнення незаконним, поновити його на посаді голови правління ЖБК «Холодногірський» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та вказали, що дійсно [PERSON] обіймав посаду голови правління ЖБК «Холодногірський» з 2012 чи з 2013 року. Жодних документів про його обрання або призначення на посаду в документах кооперативу не мається. Дійсно його заробітна плата складала 1700 грн. Останнім часом [PERSON] став похабно відноситись до виконання своїх обовязків, практично їх не виконував. 31 серпня 2015 року були проведені загальні збори членів кооперативу, де були обрані нові члени правління, а [PERSON] був звільнений з посади. Наказ про звільнення був виданий 30 вересня 2015 року, про звільнення [PERSON] з посади голови правління ЖБК «Холодногірський» з 01 жовтня 2015 року. наказ про звільнення був доведений до [PERSON] в усній формі. Оскільки процедура звільнення відбулася відповідно до чинного законодавства просили суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Дійсно судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді голови правління ЖБК «Холодногірський» з посадовим окладом 1700 грн., що не оспорюють сторони по справі. Жодних документів щодо призначення (обрання) [PERSON] на вказану посаду до суду не надано. 31 серпня 2015 року були проведені загальні збори членів кооперативу «Холодногірський», які фактично не проводились, оскільки відбувся обхід квартир і члени кооперативу поставили свої підписи, що начеб то вони були присутні на зборах. Були обрані нові члени правління кооперативу, які прийняли рішення обрати нового голову правління кооперативу «Холодногірський» а старого голову [PERSON] звільнити з займаної посади. На підставі вказаного рішення новим головою правління ЖБК «Холодногірський» 30 вересня 2015 року був виданий наказ, про звільнення [PERSON] з посади голови правління ЖБК «Холодногірський» з 01 жовтня 2015 року. Включно до кінця 2015 року [PERSON] підписував документи фінансово-господарської діяльності ЖБК «Холодногірський». На момент виникнення правовідносин діяльність ЖБК «Холодногірський» визначалась статутом ЖБК «Холодногірський», який затверджено рішенням загальних зборів членів кооперативу від 22 березня 2005 року. Розділом 11 вказаного Статуту визначено, що правління кооперативу є виконавчим органом, підзвітним загальним зборам. Правління кооперативу обирається загальними зборами членів кооперативу з числа членів в кількості не менше 5 осіб строком на три роки. Правління кооперативу обирає із своїх членів голову правління кооперативу та його заступника. Члени правління виконують свою роботу на громадських засадах, якщо загальні збори не приймуть рішення про оплату їх праці. Рішенням загальних зборів членів кооперативу члени правління та голова правління можуть бути відкликані у разі порушення ними покладених на них обовязків. До суду сторонами не надано доказів того, що [PERSON] виплачувалась заробітна плата відповідно до будь-якого рішення загальних зборів кооперативу, але сторони не заперечували, що [PERSON] дійсно отримував заробітну плату у розмірі 1700 грн. щомісячно, про що до суду надана довідка. Відповідно до вимог ст. 232 КЗпП України трудові спори розглядаються судами. Згідно з ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що трудової книжки на позивача к кооперативі не заводилось. Стосовно отримання наказу про звільнення позивач стверджує, що йому про існування наказу про його звільнення не відомо, були тільки якісь чутки. Наказ про звільнення йому не надавався, остаточний розрахунок з ним не проводився. Представники відповідача ці твердження позивача у судовому засіданні підтвердили. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] вказали, що дійсно [PERSON], як голова правління житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» погано відносився до своїх трудових обовязків, у звязку з чим правлінням було вирішене питання про звільнення його з посади голови правління ЖБК «Холодногірський», стосовно обставин вручення наказу про звільнення вказати нічого не змогли. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнений з порушенням норм трудового Законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що вимушений прогул позивача склав 9 місяців і як наслідок підлягає стягненню з відповідача сума в розмірі 15300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved