Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу у них народились двоє дітей: син [PERSON], 23.10.2004р.н., та донька [PERSON], 22.02.2007р.н. Діти знаходяться на її утриманні, більше року відповідач матеріального допомоги не надає, хоча повинен надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просили стягнути з позивача аліменти на утримання дітей за минулий час з 01.11.2015р., вказуючи, що нею вживались заходи щодо сплати відповідачем аліментів, які він сплачував по жовтень 2015р. добровільно. Позовні вимоги в частині розміру аліментів підтримала в повному обсязі, пояснюючи, що з 04.10.2014р. вона перебуває в шлюбі з [PERSON] та 23.01.2016р. народила третю дитину сина [PERSON]. На теперішній час вона не працює та єдиним її доходом є соціальна допомога, яку вона отримує у звязку з народженням сина [PERSON]. Її чоловік не працює. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнав частково та пояснив, що він обіймає посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи у ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» та на роботу їздить з м.Первомайська. Його заробітна плата складає близько 5\~000грн. щомісячно. Крім того, з 25.04.2016р. він перебуває в шлюбі з [PERSON], яка не працює. На його утриманні також перебуває донька дружини від першого шлюбу [PERSON], яка часто хворіє. Аліменти на її утримання його дружина не отримує. Також він має кредитні зобовязання перед ТОВ «Державний ощадний банк України». У звязку з викладеним вказав, що може сплачувати аліменти на своїх дітей в сумі приблизно 1200грн., що дорівнює 1/4 частину його заробітку. Проти задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час заперечував повністю, вказуючи, що він в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дітей в сумі 750грн. до жовтня 2015р. включно. Однак, позивач добровільно відмовилась від аліментів. З того часу вона жодного разу до нього з вимогою про стягнення аліментів не зверталась. Він завжди допомагав та допомагає своїм дітям, купує їм речі, іграшки, постійно з ними спілкується. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11.04.2012р. був розірваний. Під час шлюбу у сторін народились двоє дітей: син [PERSON], 23.10.2004р.н., та донька [PERSON], 22.02.2007р.н., які проживають з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст.. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та 23.01.2016р. народила сина [PERSON]. У січні 2016р. від управління соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області вона отримала допомогу при народження дитини в розмірі 10320грн. та з 01.02.2016р. по 31.01.2019р. їй призначена допомога в сумі 860грн. Субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг їй призначається з жовтня 2015р. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що чоловік позивача не працює та соціальна допомога є єдиним джерелом отримання доходу для сімї, однак доказів на підтвердження вказано суду не надала. Відповідач обіймає посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи у ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)»та його заробіток за період з 01.01.2016р. по 31.05.2017р. склав 91027,99грн. На службу він їздить за власний рахунок, оскільки оплата проїзду до місця роботи установою не здійснюється. Як пояснив відповідач за місяць він витрачає на проїзд приблизно 1000грн. З 25.04.2015р. відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. яка має від першого шлюбу доньку [PERSON], 29.03.2013р.н. В судовому засіданні відповідач пояснив, що його дружина не працює, оскільки не може знайти роботу, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, однак жодного доказу на підтвердження вказаного також не надав. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 18.09.2013р. з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 400грн. щомісячно. Відповідно до довідки Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26.05.2017р. [PERSON] аліменти на утримання доньки не отримує. Однак, як пояснив відповідач, до управління соціального захисту за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, вона не зверталась. Відповідно до виписки із медичної карти [PERSON] має діагноз: хронічний холецистит, панкреатит, поліпи жовчного міхуру. Також відповідач має кредитні зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором від 23.03.2017р. на загальну суму 9130,92грн. зі сплатою щомісячно до 22.03.2019р. обовязкового платежі в сумі приблизно 330грн. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини його доходу. Відповідно до ч.1, 2 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки, наданої відповідачем з його заробітної плати в період з жовтня 2013р. по жовтень 2015р. включно на підставі його рапорту щомісячно відраховувались аліменти. Згідно рапорту від 29.10.2015р. таке відрахування було припинено. Відповідач пояснив, що позивач відмовилась від аліментів. Однак він завжди допомагав своїм дітям добровільно. Представник позивача просила стягнути з відповідача аліменти починаючи з 01.11.2015р., однак жодного доказу на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суду не надала. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне присудити аліменти з дня звернення позивача до суду. На підставі ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640грн.

Outcome: partial