Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 08 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб під актовим записом № 795. Від вказаного шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Позивач вказує, що шлюб розриває з тієї причини, що з відповідачем не зійшлись характером та поглядами на життя, у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Сімейні відносини та спільне проживання фактично припинені з вересня 2012 року. Шлюб перший. Майнового спору не має. На примирення не згодна. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та витрати, повязані з розірванням шлюбу, стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином. До суду позивач надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду від 15 березня 2017 року, розміщене на офіційному сайті Троїцького районного суду Луганської області та телефонограма від 16 березня 2017 року. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 012825 позивач та відповідач з 08 листопада 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом № 795 (а.с. 18). Від вказаного шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 160182 від 22.10.2009 року (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що з вересня 2012 року сімейні відносини та спільне проживання між позивачем та відповідачем фактично припинені. Позивач з відповідачем не зійшлись характером та поглядами на життя, у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище, оскільки воно не змінювалося після укладення шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у вигляді судового збору в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved