Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації від 11.12.2017 року з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, наданої на запит нотаріуса, [PERSON] у Центральному, Приморському та Кальміуському районах м. Маріуполя зареєстрованим не значиться. За відомостями цього ж відділу за адресою: [ADDRESS] , станом на 03.02.2000 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 15.05.1975 року по 12.04.2008 року; [PERSON] , [INFO] , з 03.09.1999 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 17.01.1995 року по теперішній час. Мати заявника - [PERSON] померла [INFO] та його син - [PERSON] помер [INFO] . Заявник є спадкоємцем першої черги щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . Разом з цим, в листопаді 2017 року при зверненні до нотаріусу з питання видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] було відмовлено у відкритті спадкової справи, оскільки згідно з інформацією, отриманою нотаріусом з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб відсутня інформація про місце реєстрації [PERSON] . За таких підстав, заявник був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт прийняття ним спадщини у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яке складається з квартири [ADDRESS] . Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити, у подальшому надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності. Представник заявника адвокат Рябоконь С.В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради Каргін Є.С., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти задоволення вимог не заперечував, залишив вирішення питання на розсуд суду. У подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що\~ [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.01.1960 року Жовтневим РАЦС м. [PERSON] (а.с.9). [INFO] року батько заявника, [PERSON] , помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.02.2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 287. (а.с.5). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 12.01.1995 року, виданого БТІ м. Маріуполь Донецької області, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , реєстровий номер 34771. (а.с.10). Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №11854, оформлено на ім`я [PERSON] (а.с.11). Згідно з довідкою, наданою на запит нотаріуса відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.12.2017 року №0307-7294, [PERSON] у Центральному, Приморському, Кальміуському районах м. Маріуполя зареєстрованим не значиться. Станом на 03.02.2000 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 15.05.1975 року по 12.04.2008 року; [PERSON] , [INFO] , з 03.09.1999 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 17.01.1995 року по теперішній час.(а.с.13). Відповідно до довідки, наданої головою ОСББ «Южний-110» [PERSON] , [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] , з 15.05.1975 року по 03.02.2000 року. (а.с.14). Згідно з копією форми А, заповненої на ім`я [PERSON] , адреса місця проживання останнього зазначена як: [ADDRESS] . (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15.03.2008 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №707. (а.с.16). Відповідно до інформації, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММР від 08.12.2017 року № 04.126-2445, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований з 03.09.1999 року по 08.12.2017 року у м. м. Маріуполі за адресою: [ADDRESS] , та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. (а.с.17). Після смерті батька [PERSON] до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини не звертався, фактично прийняв її, адже проживав у квартирі [ADDRESS] , та до нотаріальної контори звернувся лише у в листопаді 2017 року. \~ Відповідно до заяви [PERSON] на адресу Першої державної нотаріальної контори, зареєстрованої 28.12.2017 року №2367/01-16, 03.02.2000 року, він просив надати роз`яснення з приводу прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.26). Листом державного нотаріуса Матвєєвої Н.В. від 30.12.2017 року № 4594/01-16 [PERSON] повідомлено, що строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] сплив 03.08.2000 року. З поданих документів, зокрема, копії довідки ДАП ММР від 24.11.2017 року №03.07-7295, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] неможливо. Роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.(а.с.25). Згідно з відповіддю «Міського бюро інвентаризації, - Маріупольська нерухомість», наданою на запит суду 26.09.2019 року, на ім`я [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] частка 1/1, на підставі реєстраційного посвідчення № б/н від 12.01.1995 БТІ (а.с.43), що підтверджено також висновком про реєстрацію домоволодіння (а.с.45). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №57714195 від 27.09.2019 року, інформація щодо спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] у реєстрі відсутня.(а.с.48). У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується\~до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень\~Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної\~дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , правовідносини в даному випадку регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 529, 530,531 Цивільного Кодексу УРСР до кола спадкоємців входять діти, подружжя, батьки, брати, сестри, дід, бабка та утриманці. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на спадщину, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] . Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив\~в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] на момент смерті батька у 2000 році та до теперішнього часу проживає у квартирі [ADDRESS] . Встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини необхідно йому для оформлення спадкових прав. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається приналежною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник після смерті батька фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - квартирою [ADDRESS] в цілому, то суд приходить до висновку, що вимоги про\~встановлення факту прийняття ним спадщини, яка складається з вищевказаної квартири, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved