Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя. В позові зазначає,\~що з 06.05.1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Від шлюбу з [PERSON] має двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу та спільного подружнього життя з [PERSON], за спільні кошти та спільною працею вони з чоловіком придбали наступне майно: колісний трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, за 159000 грн., що підтверджується видатковою накладною за № 3000215 від 17.12.2009 року та свідоцтвом про реєстрацію машини, серії АБ № 718800; трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ № 423478; 1/2 частку квартири [ADDRESS], за 5321,5 грн. що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 20.02.2003 року за реєстровим № 558, копією витягу про реєстрацію нерухомого майна від 04.03.2003 року та довідкою міського БТІ від 30.10.2015 року за № 612. Згідно позовної заяви все перелічене майно ними спільно нажите за час шлюбу, але зареєстровано на колишнього чоловіка, [PERSON] Рішенням Токмацького районного суду від 12.12.2014 року, їх шлюб з [PERSON] був розірваний (справа № 328/4142/14-ц). 29.04.2015 року [PERSON], [INFO] - помер. На день смерті вони проживали разом за адресою: вул. Радянська, 2, село Урожайне, Токмацького району, Запорізької області. Позивач особисто проводила поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкова маса якої складається також з переліченого вище придбаного за часів шлюбу майна. Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спільні з померлим діти та його батьки, які є відповідачами у даній цивільній справі. Під час шлюбу вона та [PERSON] мали спільну працю та займалися сільгоспвиробництвом. Були членами колективного сільськогосподарського підприємства «Скелястий» (надалі КСП «Скелястий»). 27.01.2000 року, при розпаюванні майна КСП «Скелястий», вона та [PERSON] вийшли зі складу членів колективного сільськогосподарського підприємства «Скелястий» з виділенням в натурі та передачею їй та [PERSON] відповідно до земельних сертифікатів № 0043699 та № 43700 на земельні паї у розмірі - 8,98 умовних кадастрових гектарів кожному, про що свідчать витяги протоколів зборів уповноважених членів КСП «Скелястий» від 27.01.2000 року. Спільною працею, вона та [PERSON] обробляли вказані земельні паї, вирощували сільгосппродукцію, реалізовували її та отримували регулярно від цього дохід. Для оброки вказаних земельних паїв вона з чоловіком [PERSON] у 2000 році придбали перший трактор МТЗ-82 з номерним знаком 0685 КА, про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 20.10.2000 року за реєстровим № 615. Пізніше на вказані вище земельні паї, вона з чоловіком [PERSON] 21.01.2002 року отримали державні акти на право приватної власності на землю за №№ 010387 та 010388. На спільно зароблені від сільгоспвиробництва та реалізації сільгосппродукції кошти, вони з чоловіком [PERSON] придбали у власність майно, яке визначено та перераховано у позовній заяві. Крім того, після розірвання шлюбу (рішення Токмацького районного суду від 12.12.2014 року, справа № 328/4142/14-ц) з [PERSON] та по цей час, її малолітній син [PERSON] [INFO], знаходиться на повному та особистому її утриманні та вихованні, оскільки питання про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] на той час не виникало. Враховуючи, що зазначене майно було придбане подружжям за час шлюбу та за спільні кошти, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину майна подружжя нажитого у шлюбі, а саме: на 1/2 частину колісного трактора марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини, серії АБ № 718800; на 1/2 частину трактора марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 423478; на 1/2 частину з 1/2 частини квартири [ADDRESS], що складає 1/4 частку від загальної частки всієї квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти вимог позивачки заперечував частково. Проти задоволення позовних вимог про визнання права власності на ? частину тракторів не заперечує, однак заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначив, що вказану квартиру придбав він особисто, але оформив на двох своїх синів [PERSON] та [PERSON] по ? частині, таким чином він хотів розподілити між синами спадщину, яка б залишилась після його смерті, однак був оформлений договір купівлі-продажу, щоб зменшити витрати на переоформлення. Фактично це був договір не купівлі-продажу, а договір дарування. Квартиру він придбав на кошти від продажу житлового будинку № 79, що знаходився в с. Трудове Токмацького району Запорізької області за 5000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 березня 2003 року. Частина коштів, якої не вистачало для придбання спірної квартири це його з дружиною збереження. Просив суд у задоволенні позовних вимог позивачці в частині визнання права власності на частину квартири відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] також просила у задоволенні позову частково відмовити, а саме в частині визнання права власності на ? частину квартири за позивачкою, оскільки квартира була придбана за кошти відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове зсідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, однак в судовому засідання, яке відбулось 18.12.2015 року суду пояснила, що також проти задоволення позову заперечує частково, а саме, проти задоволення позовних вимог про визнання права власності на ? частину тракторів не заперечує, однак заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. зазначила, що квартира була придбана за її та її чоловіка кошти, що складались з їх заощаджень та коштів від продажу будинку в с. Трудове. Вона з невісткою обирала цю квартиру і кошти передавала продавцю [PERSON] саме вона. Спочатку дала завдаток 500 доларів США, а пізніше після продажу будинку в селі ще 1500 доларів США. Відповідач [PERSON] допитаний в судовому засіданні як свідок, суду пояснив, що позов визнає повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зазначив, що батько йому розповідав, що квартиру він купував для нього. Батьки прожили в шлюбі приблизно 20 років і він вважає, що мати має право на половину спільно нажитого майна подружжя. Квартира куплена за гроші батьків, вони мали земельні паї, орендували землю в інших людей, обробляли її та отримували дохід. Крім того, мати працювала в школі та отримувала заробітну плату. Він до моменту смерті батька постійно з ним спілкувався, батько хотів викупити у [PERSON] і його ? частку квартири, для того, щоб в подальшому квартира залишилась йому. Малолітній відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надано заяву, посвідчену секретарем Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області та підписану в присутності матері малолітнього відповідача [PERSON] [PERSON], про розгляд справи за його відсутності. Представник органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси малолітньої дитини [PERSON] органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною брата померлого [PERSON] Їй відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали будинок в селі і за ці кошти придбали квартиру в м. Токмак. Цю квартиру вона допомагала знайти. Сини ніяких коштів для придбання квартири не давали. В квартирі, з часу її придбання, проживали і проживають по цей час [PERSON] та [PERSON], вони оплачують комунальні послуги, робили там ремонт. В нотаріальній конторі були її чоловік та [PERSON] Вона в нотаріальній конторі не була. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що\~вона спільно проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON], який продав [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Синів відповідачів [PERSON] та [PERSON] бачила у нотаріуса вперше під час продажу квартири. До продажу спірної квартири, на неї приходили дивиться [PERSON] та [PERSON] Квартиру цивільний чоловік продав за 2000 доларів США. Спочатку дали 300 доларів США завдаток, а потім під час оформлення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса ще 1700 доларів США. Вона також була у нотаріуса, гроші передавала [PERSON] і казала, що буде оформлювати на двох своїх синів. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], допитаного в якості свідка, представника відповідача [PERSON], представника органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси малолітньої дитини [PERSON] органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області та свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06.05.1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7, 68-69). Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) Згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12.10.2015 року встановлено, що померлий 29.04.2015 року [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON].(а.с.70) За час шлюбу та спільного подружнього життя з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали наступне майно: колісний трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, за 159000 грн., що підтверджується видатковою накладною за № 3000215 від 17.12.2009 року та свідоцтвом про реєстрацію машини, серії АБ № 718800; трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ № 423478; 1/2 частку квартири [ADDRESS], за 5300 грн., що підтверджується договором купівлі - продажу від 20.02.2003 року за реєстровим № 558, копією витягу про реєстрацію нерухомого майна від 04.03.2003 року та довідкою КП «Абрис» [PERSON] міської ради Запорізької області від 30.10.2015 року за № 612. (а.с.13-18) Зазначене майно зареєстровано на колишнього чоловіка позивача - [PERSON] 29.04.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 321526 від 30.04.2015 року (а.с.9). Згідно довідки про причину смерті від 30.04.2015 року, видану лікарем Токмацького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи Запорізької області [PERSON], причина смерті [PERSON] алкогольна кардіоміопатія. Згідно довідки виконкому Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізькій області за №945 від 29.10.2015 року [PERSON], [INFO], був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO] по день смерті 29.04.2015 року. На день смерті були зареєстровані, проживали та продовжують проживати в будинку по теперішній час: колишня дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON] [INFO]; син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до звітів про проведення оцінки рухомого та нерухомого майна: колісний трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини, серії АБ № 718800, вартістю - 187200 грн., вартість 1/2 частки складає - 93600 грн.; трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 423478, вартістю - 138000 грн., вартість 1/2 частки складає - 69000 грн.; 1/2 частка квартири [ADDRESS], вартістю 106422 грн., вартість 1/2 частки (що складає 1/4 частку від загальної частки всієї квартири) складає - 53211 грн. Загалом вартість майна придбаного за час шлюбу з [PERSON] складає 431622 грн., а вартість 1/2 частки складає - 215811 грн. На час смерті [PERSON] шлюбні стосунки між ним та позивачкою були припинені, однак проживали вони за однією адресою. Пунктами 1.1 та 1.5 гл. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юста України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Але при зверненні до [PERSON] районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу позивачці свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, [PERSON] було відмовлено з підстав, що на час смерті її колишнього чоловіка шлюб був рішенням суду розірваний, про що свідчить постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.11.2015 року за № 1003/02-31 (а.с.19). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України Про власність, ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України Про власність); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду). Відповідно до ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Однак ? частина квартири була отримана [PERSON] не в дар і не в спадок, в даному випадку 20.02.2003 року було укладено саме договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], де продавцем зазначено [PERSON], а покупцями [PERSON] та [PERSON], згідно договору саме покупці придбали в рівних долях квартиру [ADDRESS] за 10600 грн. Відповідно до ч.3\~ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Згідно висновку органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації про порушення (не порушення) прав дитини [PERSON], [INFO], при визнанні права власності на ? частку спільного майна подружжя [PERSON] №61-35/1326 від 28.12.2005 року, орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації відмовляє в наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина. Згідно з ч. 6. ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Звісно висновок складено в інтересах дитини, однак в даному випадку висновок суперечить ч. 1 ст. 60 СК України, згідно якої майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. І позивач має право на половину спільного майна подружжя, незалежно від інтересів спадкоємців спадкодавця. До того ж даний висновок є недостатньо обґрунтованим, оскільки орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації відмовив в наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, однак суть даного спору визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя, і аж ніяк не вчинення правочину. До того ж позивачка не вимагає визнання за нею право власності на збільшену частку майна подружжя нажитого під час шлюбу, а лише просить визнати за нею право власності на ? частку майна, яка передбачена та презумується ст.70 СК України, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача ніяким чином не порушують права малолітнього сина. До того ж малолітній [PERSON] є сином позивача та знаходиться на повному її утриманні. Так, згідно довідки Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 1181 від 03.12.2015 року малолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] разом зі своєю матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.54). Відповідно до характеристики № 35 від 03.12.2015 року на [PERSON], [INFO], учня 6 класу Урожайнівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» [PERSON] районної ради Запорізької області, мати малолітнього [PERSON] [PERSON] турбується про сина, сприяє його фізичному і духовному розвитку. Забезпечує належні умови для навчання та виховання [PERSON], підтримує тісний звязок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори та загальношкільні заходи (а.с.55). Також у п.17 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України ). Посилання відповідачів [PERSON], [PERSON] на те, що спірна квартира куплена за їх кошти від продажу будинку в с. Трудове, що таким чином вони хотіли розподілити спадщину після їх смерті і що фактично було укладено не договір купівлі-продажу, а договір дарування, яким вони подарували своїм синам по половині квартири, суд розцінює критично, оскільки переконливих доказів, що квартира була придбана за особисті кошти відповідачів [PERSON], [PERSON] суду не надано. Той факт, що відповідач [PERSON] продав належний йому будинок, на думку суду, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що будинок в с. Трудове був проданий після придбання квартири в м. Токмак, а згідно договору купівлі-продажу гроші за будинок покупці передали продавцю під час його підписання 20.02.2003 року у нотаріуса. Крім того, будинок в с. Трудове був проданий за 5000 грн., а квартира придбана за 10600 грн. Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON]І, оскільки відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами\~аудіо-,\~відеозапису\~та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Тим більше, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] навіть не є стороною договору купівлі-продажу квартири, померлий [PERSON] за життя ніяких вимог до [PERSON] з приводу спірної квартири не заявляв. Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 1 липня 2015 року по справі №6-612цс15. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-2333цс15 від 25.11.2015 року.) В судових засіданнях зазначені критерії доведені позивачем в повному обсязі та встановлені судом. Однак заперечення та пояснення відповідачів не доведені та не підтверджуються відповідними, допустимими доказами як того вимагає Сімейний та Цивільний Кодекси України. Квартира була придбана під час шлюбу та за спільні кошти, позивач та [PERSON] займались сільським господарством, отримували дохід, договір купівлі-продажу з часу його укладення ніким не оспорювався, вимог про визнання зазначеного договору недійсним заявлено не було. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Однак таких вимог суду заявлено не було. Та обставина, що відповідач [PERSON] продав будинок в селі, вартість якого вдвічі менша від вартості квартири, на думку суду, не спростовує факт придбання ? частини квартири за сумісні кошти подружжя. До того ж будинок в селі був проданий після укладення договору купівлі-продажу квартири 20.02.2003 року. Згідно пояснень відповідача [PERSON], допитаного в якості свідка, частина спірної квартири була придбана з тією метою, щоб в майбутньому забезпечити його житлом. Те, що колісний трактор марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини, серії АБ № 718800 та трактора марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 423478 придбані за спільні кошти подружжя відповідачами не оспорюється. Доказів того, що між позивачкою та померлим [PERSON] існувала будь-яка домовленість щодо спірного майна суду не надано, як і не надано доказів існування шлюбного контракту або договору, а тому, суд вважає, що частки позивачки та [PERSON] в праві спільної сумісної власності є рівними і повинні бути визначені в розмірі 1/2 за кожним. В даному випадку, на думку суду спірне\~майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину колісного трактора марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 892, реєстраційний номер 07400АР, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини, серії АБ № 718800; на 1/2 частину трактора марки БЕЛАРУС (МТЗ) - 82.1 реєстраційний номер 02145АР, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 423478; на 1/2 частину з 1/2 частини квартири [ADDRESS], що складає 1/4 частку від загальної частки всієї квартири.

Outcome: approved