Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Зазначена позовна заява надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.09.2020. В обґрунтування позову позивач вказує, що 27.01.2017 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів на користь [PERSON] . 11.03.2020 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів на користь [PERSON] . На сьогодні, склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме: 1/4 всіх доходів на кожну дитину, тобто 1/2 всіх своїх доходів. Просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини його доходів та припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2020. З метою визначення підсудності та встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача у справі, відповідно до ст.187 ЦПК України, 28.09.2020 було зроблено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради. Відповідь надійшла до суду 02.10.2020. 28.09.2020 відповідно до ст. 185 ЦПК України, в зв`язку з порушенням позивачем вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, винесена ухвала, якою позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 09.10.2020 до суду на виконання ухвали від 28.09.2020 надійшла заява позивача з додатками про усунення недоліків (вх.№18831). Ухвалою від 13.10.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18.11.2020. 18.11.2020 сторони до суду не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримку позову, в якій також зазначив, що розмір аліментів на дитину від першого шлюбу зменшений з 1/4 до 1/6 частини рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2020. (вх.№21655 від 18.11.2020). Відповідач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити без її участі. (вх.№21656 від 18.11.2020). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з частиною третьою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позову, суд виходить з такого. Позивач і відповідач мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 11 вересня 2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №998 (а.с.7). Також позивач має неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 05 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №179 (а.с.6). На підставі рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року, прийнятого у справі №171/1242/16-ц, з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів платника аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - [PERSON] , починаючи з 19.07.2016. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, прийнятого у справі №212/124/20, з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів платника аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - [PERSON] , починаючи з 08 січня 2020 року. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15 травня 2006 р. розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них. У статті 182 СК України зазначені обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, але в будь-якому випадку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки про доходи від 25.09.2020 позивач працює у НВЦ ТД «Техдіагаз» водієм автотранспортних засобів. Загальна сума доходу позивача за період з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2020 року становила 79078 грн. 26 коп., з яких утримано податку на суму 15420,26грн. та аліментів на суму 26645,24грн.. Отже, після стягнення з позивача аліментів рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року у справі №212/124/20, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів платника аліментів, у позивача змінився матеріальний стан у бік погіршення, оскільки за рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 з нього вже були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, а тому, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що справедливим буде зменшити розмір аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). З огляду на це суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved