Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернулася [PERSON] з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сімї є неможливим. Крім того, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання неповнолітньої дитини не надає. Просить розірвати шлюб, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 700 гривень. Позивач в судове засідання не з*явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги змінює та просить стягувати з відповідача аліменти для утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 гривень. Відповідач змінені позовні вимоги визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів для утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 25 березня 2006 року у виконкомі Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №014024 / а. с. 4/. В подружжя від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] /а.с. 6/, яка проживає з матір*ю та перебуває на її утриманні /а.с. 11/. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Причиною розпаду сімї є те, що у подружжя розбіжні погляди на життя, ведення домашнього господарства, вирішення різного роду побутових та сімейних питань, несумісність характерів, на підставі чого в сім*ї виникали сварки та різного роду непорозуміння. На даний час кожен із подружжя проживає окремо, за час окремого проживання ніхто із сторін не приймав жодних заходів для збереження сім*ї. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам неповнолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави для розірвання шлюбу. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обов*язку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України / із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2005 року, № 2901 - 4 / мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров*я відповідача - здоровий, відсутність у нього інших дітей чи утриманців, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Позивачем змінено позовні вимоги в частині розміру аліментів та просить стягувати з [PERSON] аліменти для утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 гривень. Відповідачем визнаються змінені позовні вимоги та не заперечується проти їх задоволення, про що свідчать їх письмові заяви. Оцінюючи в сукупності вище зазначені обставини, суд, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, для дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, приходить до висновку, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, про що свідчить квитанція №25 від 16.07.2015 року /а.с. 1/. З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження [PERSON]. судових витрат, зокрема, судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу судом враховується наступне. Як свідчить квитанція №135 від 20 липня 2015 року, видана адвокатом [PERSON], за надання [PERSON] правової допомоги (консультації, підготовка документів, складення позовної заяви) адвокатом отримано гонорар в розмірі 700 гривень /а.с. 12/. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, №4191-VI встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої аконом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем понесено витрати на правову допомогу, яка полягала у наданні адвокатом консультацій позивачу, підготовці документів та складенні позовної заяви, тобто юридичні дії адвоката були пов*язані із досудовою підготовкою матеріалів, а не безпосередньою участю в судовому засіданні, вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням чи під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З врахуванням вище викладеного, суд в силу положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, №4191-VI, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 105, 110, 112, 235 ч.8, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved