Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Крюківщинської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки. Заявник [PERSON] звернувшись до суду із вказаною заявою, просить визнати [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] недієздатною. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що в 2010 році померла його сестра [PERSON] , [INFO] помер чоловік його рідної сестри [PERSON] . Після смерті у вище зазначених осіб залишилась донька, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] доводиться заявнику племінницею по лінії матері. Заявник також стверджує, що [PERSON] страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, у зв`язку з цим вона неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, вона визнана інвалідом 1 групи внаслідок хронічного психічного захворювання безстроково. Посилаючись на викладене, заявник [PERSON] просить суд визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року призначено судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] ( [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ). На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року відновлено провадження у справі. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в 2010 році померла сестра заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 лютого 2010 року № [NUMBER] , [INFO] помер чоловік його рідної сестри [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 листопада 2020 року № [NUMBER] . Після смерті у вище зазначених осіб залишилась донька, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] доводиться заявнику племінницею по лінії матері, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 листопада 1997 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 22 квітня 2000 року, довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 14 грудня 2020 року №2268. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №41-ц від 19 травня 2021 року [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - глибоку розумову відсталість, внаслідок синдрому Рета F 73.0 за МКХ-10. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На відповідь на питання «Чи потребує [PERSON] , [INFO] , постійної опіки?» експерт відповів, що дане питання відноситься до компетенції суду. За станом здоров`я [PERSON] не може брати участь у судовому засіданні та особисто давати пояснення по суті справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За приписами ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно із ч. 1ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Виходячи з положень ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 2 ст. 63 ЦК України), опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (ч. 4 ст. 63 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням стану здоров`я [PERSON] , що підтверджується результатами проведеної судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання її недієздатною та встановленням над нею опіки. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В силу ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч.ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Відповідні положення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Отже, з врахуванням вище викладеного, заявлені вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved