Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Заявник [PERSON] 23.01.2020 року звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить суд встановити факт того, що вона виконувала роботи під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Свої вимоги мотивує тим, що з 22.10.1974 року по 30 грудня 1992 року працювала телефоністом 2 класу Сумської телефонно-телеграфної станції. Наказом Міністерства зв`язку УРСР від 20 травня 1987 року №156 Сумська телефонно-телеграфна станція перейменована в Сумський міський виробничо-технічний вузол електрозв`язку . В період з 16 червня 1986 року по 27 червня 1986 року вона була відряджена в м. Київ для участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, працювала телефоністом в Чорнобильському районному вузлі зв`язку в період з 18 червня 1986 року по 25 червня 1986 і відпрацювала в зоні радіоактивного забруднення 60 годин та входила до складу формувань цивільної оборони. Внаслідок участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році вона отримала значну дозу опромінення, що спричинило погіршення здоров`я. В 1991 році експертним висновком № 63 її захворювання пов`язані з дією шкідливих факторів при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням Зарічної МСЕК м. Суми їй встановлена друга група інвалідності безстроково. Як зазначає заявник, вона звернулась із заявою та відповідними документами до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про встановлення їй статусу особи з інвалідністю та видачу посвідчення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради в своєму листі їй відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтверджуючих факт залучення до формувань Цивільної оборони. Посилаючись на викладені обставини, заявник в судовому засіданні просила задовольнити її вимоги. Представник заінтересованої особи - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення, в яких просить розглядати справу за його відсутності (а.с.30). Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 25.12.2003 року та вкладки до нього № [NUMBER] від 25.12.2003 року, заявник [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за категорією 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.16). Як вбачається з довідки МСЕК серії 10 ААА № 212149 від 10.08.2010 року, заявник є інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.14). Також, згідно експертного висновку № 2488 від 20.06.1991 року Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку захворювання та інвалідності з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС встановлено, що [PERSON] має захворювання, пов`язане з дією іонізуючих та інших факторів при виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11). Відповідно до копії трудової книжки заявника, 22.10.1974 року по 30 грудня 1992 року працювала телефоністом 2 класу Сумської телефонно-телеграфної станції (а.с.5-6). Згідно відрядного посвідчення від 16.06.1986 року, заявник, працюючи телефоністом 2 класу Сумської телефонно-телеграфної станції , направлена у відрядження на 10 днів з 17.06.по 27.06.1986 року в м. Київ для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.7). Відповідно до довідки Київського обласного підприємства електрозв`язку «Київоблтелеком» № 5 від 07.02. 1996 року заявник [PERSON] дійсно працювала телефоністом в Чорнобильському районному вузлі зв`язку в період ліквідації аварії на ЧАЕС з 18.06. по 25.06.1986 року і відпрацювала в зоні радіоактивного забруднення 60 год., з них 36 год. нічних, тривалість робочих змін складала по 12 год. Перша зміна з 08-00 до 20-00 год., друга - з 20-00 год до 08-00 год. Згідно наказу № 1 від 11.05.1986 року входила до списку формувань ЦО (а.с.8-10). Відповідно до акту про нещасний випадок від 10 липня 1991 року [PERSON] отримала дозу опромінення 24,7 р. під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.12-13) 21.08.2019 заявник звернулась до Департаменту соцзахисту населення м.Суми із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення (а.с.17). 04.09.2019 року заявниці було надано відповідь про те, що надані нею документи не підтверджують факту її залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с.18). Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року, наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Зазначене підтверджується також наказом начальника ЦО - директора ЧАЕС від 19.04.1985 року № 2с «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони». Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім`я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник в 1986 році виконувала роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved