Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Житомирська міська Рада звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. При цьому позивач посилався на те, що вказане житлове приміщення ім»я відповідачі зайняли самовільно і добровільно виселятись не бажають. Представник позивача Чернюк А.В. надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судові засідання 29.10.2013 року та 13.01.2014 року не з'явились, про час, місце та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями. Заяв про розгляд справи у їх відсутності суду не надано. Представник третьої особи КВЖРЕП № 15 м. Житомира Шудлак О.М в судове засідання 29.10.2013 року та 13.01.2014 року не з»явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради і судове засідання 29.10.2013 року та 13.01.2014 року не з»явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, представників позивача та третіх осіб, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, зазначені вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Крім того, судом було встановлено, що відповідно до ст. 24 Житлового кодексу Української PCP, для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. В травні 2012 року Комунальним виробничим житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством № 15 було виявлено, що [PERSON] та її сім'я самовільно заселили квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є комунальною власністю та знаходиться на балансі КВЖРЕП № 15. 1 червня 2012 року КВЖРЕП № 15 було складено акт про те, що [PERSON] та її сім'я самовільно зайняли квартиру [ADDRESS]. У довідці КВЖРЕП № 15 від 01.06.2012 року № 709 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. [PERSON] та її сім'ю попереджено про необхідність звільнення [ADDRESS], про що свідчить попередження КВЖРЕП № 15 від 31.05.2012 року № 387. У листі від 04.07.2012 року № 475 КВЖРЕП № 15 було інформовано про те, що сім'я [PERSON] заселилась у вказану квартиру без ордера, в добровільному порядку звільнити квартиру відмовилась. Згідно з викопіровкою квартири [ADDRESS] її загальна площа становить 49,80 кв. м, жила площа - 27,8 кв.м. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У частині 3 статті 116 Житлового кодексу Української PCP зазначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували право відповідачів на користування спірним помешканням суду не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обстанини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та підлягають відновленню шляхом виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла.

Outcome: approved