Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого згідно уточнених остаточних позовних вимог зазначено, що 27 червня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Троїцького районного управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 37. Від вказаного шлюбу вони дітей віком до одного року не мають. Позивач вказує, що їх шлюб на даний час розпався, між ними втрачено почуття любові. В подальшому збереження шлюбу між відповідачем та позивачем на думку останньої не можливе, так як вказане суперечить її інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 240719 сторони з 27 червня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Троїцького районного управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 37 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 367816 сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що\~\~між сторонами\~\~втрачено\~\~почуття любові одне до одного. Сімя розпалася\~\~та\~\~існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя\~\~і збереження\~\~шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивача слід визначити як Василенко, так як у даній справі не стоїть питання про зміну прізвища на дошлюбне. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Сума судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру у розмірі 704 грн 80 коп, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved