Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] із позовом до Гадяцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] про оспорювання та встановлення батьківства. У позовній заяві позивач вказує, що у 1989 році вона уклала шлюб із [PERSON] Починаючи з 1993 року, їх сімейні стосунки припинилися, після чого вона познайомилася з [PERSON] , з яким спільно проживала, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки, у зв`язку з чим у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . 07 жовтня 2003 року вона розлучилася з [PERSON] . У зв`язку з народженням доньки [PERSON] у шлюбі, батьком дитини необхідно було вказувати її колишнього чоловіка [PERSON] , з чим вона категорично погодитись не могла, а тому тривалий час до Гадяцького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області не зверталася. 27 вересня 2017 року за її зверненням проведено реєстрацію народження дочки із зазначенням батька дитини її колишнього чоловіка [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, а тому виключити його з запису народження, як батька дитини стало неможливим, у зв`язку з чим вона змушена звернутись із даним позовом до суду, оскільки не згодна з вказаним записом, так як [PERSON] не є батьком її дитини. [PERSON] своє батьківство визнає. Вказані обставини підтверджуються доказами, одними із яких є розрахункова книжка Гадяцької районної музичної школи про сплату за навчання, в якій записано дочку за прізвищем [PERSON] , також є безліч фото, на яких присутня вся родина разом із чоловіком [PERSON] та дочкою. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить виключити з актового запису про народження № 3, вчиненого 27 вересня 2017 року Гадяцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, запис про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , визнати [PERSON] батьком [PERSON] та внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , а саме запис про батька [PERSON] та зміну її прізвища на [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат Гринь Є.І. просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, оскільки являється батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Представник Гадяцького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, посилаючись на відсутність беззаперечних доказів щодо батьківства [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , зазначила, що достовірним доказом щодо визначення батьківства, має бути висновок генетичної експертизи. Окрім того, Гадяцьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області надано відзив, в якому відповідач зазначає, що на час народження дитини - [INFO] , позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] . Розірвання зазначеного шлюбу зареєстровано 07.10.2003 Гадяцьким районним відділом ДРАЦС. Тривалий час [PERSON] не зверталась за державною реєстрацією народження її дитини, а зверталась лише за усними консультаціями. Однак 27.09.2017, за її зверненням, Гадяцьким районним відділом ДРАЦС було проведено державну реєстрацію народження її дитини [PERSON] , відповідно до п. 24 розділу 1 глави III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, як державна реєстрація народження з пропуском строку. Відомості про батька дитини зазначені відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, так як на час її народження мати перебувала в шлюбі з [PERSON] . Позивач [PERSON] , посилаючись на ч. 1 ст. 138 СК України, просить виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису про народження її дитини та зазначити відомості про батька [PERSON] , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження. Але, згідно ч. 2 ст. 138 СК України, така вимога матері може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про визнання батьківства. Також, згідно ч. 3 ст. 138 СК України, до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня державної реєстрації народження дитини, тобто з 27.09.2017 року . Тому строк позовної давності минув ще 27.09.2018, а у позовній заяві [PERSON] не зазначено поважну причину щодо пропуску зазначеного строку. Неодноразово, а також під час проведення державної реєстрації народження її дитини, [PERSON] було роз`яснено судовий порядок оспорювання батьківства, зокрема й строки позовної давності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 30 травня 1990 року, що підтверджуються записом у паспорті. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Гадяцького райуправління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний запис за № 179. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Гадяцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 45. Згідно актового запису про народження № 3 від 27 вересня 2017 року документом, який підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження (дублікат) № 179 від 30.04.2003, видане перинатальним центром Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського та медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу № 2 від 11.05.2017, видана комунальним закладом «Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги», на підставі чого Гадяцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 27 вересня 2017 року видане свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , в якому значаться батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Окрім того, як значиться в актовому записі про народження, підставою запису відомостей про батька, є актовий запис про шлюб № 1465 від 30.05.1990 по Маріупольському міському відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства батьком та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ст. 52 КпШС - походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків, ст. 54 КпШС - батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. Згідно ст. 53 КпШС - походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них - ст. 54 КпШС. У відповідності до ст. 55 КпШС - якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини - ст. 163 КпШС. Заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини - ст. 164 КпШС. Статтею 56 КпШС передбачено, що особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років. Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір`ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини. Таким чином, норми вищенаведених статей, які мають застосовуватися при вирішенні даних позовних вимог, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують на те, що уповноваженим органом державної реєстрації актів про народження, а саме Гадяцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області, у відповідності до вимог законодавства, 27 вересня 2017 року проведено державну реєстрацію народження неповнолітньої дитини позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , де зазначено батьками [PERSON] та [PERSON] , тобто осіб, які на час народження дитини, перебували в шлюбі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , знав про народження дитини, починаючи з 30 квітня 2003 року, та не був позбавлений можливості заявити про свої права, шляхом визнання батьківства, у той період, коли [PERSON] , який значиться батьком дитини, був живий, як не була позбавлена можливості і мати позивач [PERSON] оспорити батьківство своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів, а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. Суд, враховуючи, що на даний час особа, записана батьком неповнолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] є померлим, тому вважає, що одним із доказів батьківства [PERSON] , про що заявлено позовні вимоги позивачем, має бути наявність кровного споріднення, яка встановлюється висновком молекулярно-генетичної експертизи. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] клопотання про призначення та проведення молекулярно-генетичної експертизи не заявлялось, у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату, як пояснила позивач. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст. 136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до ст. 89 ЦПК України - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем [PERSON] , окрім свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про смерть та свідоцтва про народження до матеріалів справи, в якості доказів, додано копію розрахункової книжки Гадяцької районної музичної школи про сплату за навчання (образотворче мистецтво, хореографія) на ім`я [PERSON] , а також світлокопії фотокарток, на яких, як пояснила позивач у судовому засіданні, зображені вона, [PERSON] її син від першого шлюбу та народжена донька [PERSON] . Окрім того, за клопотанням позивача, у судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт спільного проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , як до народження [PERSON] , так і після того. Суд, дослідивши дані докази, вважає, що вони є недостатніми для підтвердження батьківства [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , у зв`язку з вищевикладеними обставинами та відсутністю доказів кровного споріднення між ними. Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав. Відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила відповідачами Гадяцький РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області та [PERSON] . Зі змісту позовних вимог, заявлених позивачем, є визнання [PERSON] батьком неповнолітньої [PERSON] , який не заперечує та не оспорює даний факт, а навпаки визнає його. Окрім того, позовні вимоги позивача стосуються виключення з актового запису про народження та внесення відомостей до актового запису про народження дитини. Даний обов`язок, у разі задоволення позовних вимог позивача, покладається на відповідний орган державної реєстрації таких актів, тобто такий орган, при розгляді справи має бути визначений, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки рішення у справі, в разі задоволення позову, вплине на права та обов`язки такого органу. Суд, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про оспорювання та встановлення батьківства необхідно відмовити, так як позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами заявлені нею позовні вимоги.

Outcome: dismissed