Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що в її будинку [ADDRESS] зареєстрований її син [PERSON] , який з грудня 2012 року в будинку не проживає, виїхавши на проживання в м. Гадяч . До цього часу її син залишається зареєстрованим у належному позивачу будинку, в зв`язку з чим у позивача виникають перешкоди в правах на оформлення субсидії та на володіння і розпорядження власним майном. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , такими, що втратив право на користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки відповідач суду не повідомив. Веприцька сільська рада Гадяцького району направила суду заяву про можливість розгляду справи без участі представника третьої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно договору купівлі-продажу від 10 червня 2003 року та рішення Вельбівської сільської ради від 24.12.2015 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради № 134 від 28.01.2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт відсутності відповідача за місцем фактичної реєстрації позивачем доведено долученими до справи доказами, а саме: актами обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Вельбівка Гадяцького району Полтавської області від 24.01.2018, 22.02.2018, 26.03.2018, 25.04.2018, 23.05.2018, 22.06.2018, 23.07.2018, 22.08.2018, 21.09.2018, 23.10.2018, 23.11.2018, 22.12.2018 та 21.01.2019, складеними сільським головою Койло А.М., депутатом сільської ради Сірик П.В. , згідно яких значиться, що за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає з грудня 2012 року [PERSON] . Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Як роз`яснено у п. 34 та п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення такої вимоги, як про позбавлення права користування жилим приміщенням. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку, власником якого є позивач, понад рік, що підтверджено належними засобами доказування. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірному будинку не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved