Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що [INFO] помер його вітчим [PERSON] , який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Вітчим за життя власних дітей не мав, а мав двох пасинків: його - [PERSON] та його брата [PERSON] , який помер в [INFO]. Родинних стосунків із спадкодавцем він не мав, на час смерті спадкодавця проживав в іншому населеному пункті, його племінниця [PERSON] повідомила, що заповіт спадкодавець написав на її сестру [PERSON] , вважав, що права на спадкування в силу цього не має. В липні 2021 року з ним по телефону зв`язалися працівники органу місцевого самоврядування з питанням, чому він не оформляє землю, яка залишилася після смерті вітчима. Як виявилося, 24.05.1996 року вітчим [PERSON] склав заповіт, де на випадок смерті зробив таке розпорядження: « Ѕ ч будівель ( Ѕ ч житлового будинку, ј сарая, ј погріба) та все майно, які належатимуть на день моєї смерті, на що я за Законом матиму право, заповідаю сину [PERSON] », тобто йому. Таким чином, новий заповіт скасував попередній лише в частині належного спадкодавцю житлового будинку, решту спадкового майна, а саме, належні спадкодавцю земельні ділянки на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області мав спадкувати він, як спадкоємець за заповітом. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася спадкоємиця за заповітом [PERSON] .. Жодного повідомлення від нотаріуса про наявність на його ім`я заповіту він не отримував, інформації про наявність заповіту в пресі не бачив. Не знав про його наявність до серпня 2021 року. Позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Позивач та його представник до суду подали заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Ставищенської селищної радив судове засідання не прибув, до суду направив заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи без її участі за наявними матеріалами. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами спадкової справи (а. с. 28-37) встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS]. 24.05.1996 року [PERSON] склав заповіт, де на випадок смерті зробив таке розпорядження: « Ѕ ч будівель ( Ѕ ч житлового будинку, ј сарая, ј погріба) та все майно, які належатимуть на день моєї смерті, на що я за Законом матиму право, заповідаю сину [PERSON] ». Заповіт посвідчено секретарем виконкому Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області Здіорук Т.С. за реєстром №19 (а.с. 33). 13.09.2013 року [PERSON] склав другий заповіт на [PERSON] , якій заповів житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 32 зв). Таким чином, новий заповіт спадкодавця скасував попередній його заповіт в частині належного спадкодавцю житлового будинку. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] (а. с. 29). В матеріалах спадкової справи відсутні докази того, що позивач отримував чи йому надсилалися повідомлення від нотаріуса про наявність на його ім`я заповіту. Як стверджує позивач, про наявність заповіту він дізнався лише в липні 2021 року телефонним зв`язком від працівників органу місцевого самоврядування. Таке твердження позивача не спростовано іншими учасниками справи та наявними матеріалами справи, що досліджені судом. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на його ім`я, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 11). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом в постанові від 26 червня 2019 року по цивільній справі № 565/1145/17. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 188, 209, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не знав про наявність заповіту до липня 2021 року і такий факт під час з`ясування обставин справи не спростовано, суд дійшов висновку, що позивач пропустив вищевказаний строк з поважної причини, і оскільки відповідачами позов визнається, та його слід задовольнити. Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved