Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] в якій вказано, що 29.05.2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 7,1334 га., яка розташована на території Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області строком на 10 років. Вказана земельна ділянка належить відповідачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Даний договір був зареєстрований у Зачепилівському відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр» ДЗК 17.08.2010 року за № 04109400013. До даного договору будь-які додаткові угоди щодо дострокового припинення договору не укладалися та не реєструвалися. Як запевняє позивач у вересні 2016 року урожай із земельної ділянки [PERSON] був зібраний ТОВ «Заповіт Кобзаря», з приводу чого 11.09.2016 року вона звернулася до Зачепилівського відділення поліції з відповідною заявою. В процесі досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] та ТОВ «Заповіт Кобзаря» 27.10.2015 року уклали договір оренди землі на земельну ділянку, яка вже перебувала в оренді у [PERSON] з 2010 року. Даний договір було зареєстровано 27.10.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 46392830 державним реєстратором Зачепилівського РУЮ Харківської області. [PERSON] вважає, що [PERSON] та ТОВ «Заповіт Кобзаря» не мали законного права укладати новий договір оренди землі до закінчення строку дії раніше укладеного договору, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі укладений 27.10.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Заповіт Кобзаря» та скасувати запис про його державну реєстрацію. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, пояснила, що договір оренди землі між нею та [PERSON] від 29.05.2010 року був зареєстрований відповідно до вимог чинного на той час законодавства та не перереєстровувався у зв»язку зі зміною порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у 2013 році та у 2015 році, оскільки попередня реєстрація була чинною та не потребувала повторної реєстрації. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Від директора ТОВ «Заповіт Кобзаря» [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позову [PERSON] не заперечує. В судовому засіданні завідувач сектору державної реєстрації Зачепилівської РДА Харківської області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, розглянувши заяви [PERSON] та представника ТОВ «Заповіт Кобзаря» про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,1334 га., що розташована на території Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. 29.05.2010 року [PERSON] уклала Договір оренди землі з СПД-ФО [PERSON] строком на десять років. Даний договір був зареєстрований у Зачепилівському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Відповідно до наданої відповіді відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області від 16.09.2016 року в книзі договорів оренди по Руновщинській сільській раді Зачепилівського району Харківської області 17.08.2010 року зареєстровано договір оренди між [PERSON] та ФОП [PERSON] строком на 10 років за № 041069400013. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 31 Закону України «Про оренду землі» зазначено, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі укладений 29.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] і на даний час, і на час укладення спірного договору оренди землі є чинним, ні в судовому порядку, ні за згодою сторін не був розірваний. Згідно положень ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.ст.215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В даному випадку, в судовому засіданні було встановлено, що між відповідачем ТОВ «Заповіт Кобзаря» та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки під час дії договору оренди землі з позивачем [PERSON], а тому, уклавши новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з орендарем ТОВ «Заповіт Кобзаря», були порушені права позивача на володіння та користування землею на умовах договору оренди, тому договір між ними суперечить чинному законодавству та підлягає визнанню недійсним. Відповідно до положень ст.ст.15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.3 ст.17 цього Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач навів суду відповідні обставини, які є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки договір між відповідачем ТОВ «Заповіт Кобзаря» та відповідачем [PERSON] було укладено до закінчення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], при цьому одна й та ж сама ділянка не може бути об»єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями, отже порушене право позивача щодо користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved