Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Просить визнати за нею право на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що належало спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну частку (пай) розміром 3,98 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0162968 від 23.05.1997 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, о підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 19.09.2001 року. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки її матір`ю є [PERSON] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 30.03.1972 року). 16 травня 1997 року мати позивачки склала заповіт на її користь, про те, що на випадок її смерті свій будинок та все її майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і буде належати їй на момент смерті заповідає своїй дочці [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за № 19. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, про що відділом РАГС Корюківського РУЮ Чернігівської області видане свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] від 05.03.2001 року) та складено 07.03.2001 року відповідний актовий запис № 40. За життя мати позивачки отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «ім. Суворова» серії ЧН №0162968, зареєстрований 23.05.1997 року на площу 3,98 умовних кадастрових гектари на території Козилівської сільської ради, що підтверджується інформацією Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (1247/0-0.201-1192/177-17 від 11.09.2017) (а.с.9). На майно померлої матері позивачки відкрилась спадщина, яка складається з права померлої на земельну частку (пай) по колишньому КСП «ім. Суворова» на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0162968, зареєстрованого 23.05.1997 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 420,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved