Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

До суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, КП «ЖСК «Черьомушки», третя особа: [PERSON], Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] про визнання ордеру недійним, визнання розпорядження частково недійсним, визнання права на житлову площу, зміну договору найму житлового приміщення та видачу ордеру. Після остаточного уточнення своїх вимог позивачі їх обґрунтовували таким. [PERSON] є основним наймачем 1-кімнатної комунальної квар тири [ADDRESS] з 15 грудня 1989 року. Квартира складається з однієї кімнати та має 35,40 м2 загальної та 18,90 м2 житлової площі. Рішен ням виконавчого комітету Одеської міської ради № 71007675 від 19.04.2002 р. будинок [ADDRESS] змінив статус з гуртожитку на житловий будинок та з мешка нцями будинку укладені договори найму. Разом з нею в даній квартирі постійно мешкають її син [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO] У суміжній, ізольованій кімнаті [ADDRESS] без реєстрації, тимчасово мешкав [PERSON], який [INFO] помер. Після смерті [PERSON], враховуючи, що позивачка вже тривалий час з 2008 року знаходиться на обліку з поліпшення житлових умов, вона вселилась у суміжну кімнату [ADDRESS], яка після смерті [PERSON] була вільна. Малиновська районна адміністрація м. Одеси, своїм п. 2.3 розпорядження №681/01-06 від 14.09.2010 р. віднесла спірну кімнату [ADDRESS] до службової житлової площі та п. 2.5 розпорядження № 725/01-06 від 29.09.2010 р. надала цю кімнату [PERSON] та видала йому ордер № 1937 на це приміщення. На підставі цих розпоряджень 29.10.2010 р. КП «ЖКС «Черьомушки» уклало з [PERSON] договір найму кімнати [ADDRESS]. На неодноразові звернення позивача [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням надати [PERSON] як єдиному наймачеві суміж ного приміщення цю кімнату, та той факт, що вона перебуває на квартирному обліку з 15 грудня 2008 року, позивач отримувала відмову. Після отримання ордеру [PERSON] виселив її зі спірної кімнати в порушення ст. ст. 9 та 109 ЖК України, відповідно до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених за коном. Факт самоуправного примусового виселення [PERSON] [PERSON] зі спірної житлової площі підтверджується фотознімками. Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 1519/2а-160/11 від 24 березня 2011 року, п. 2.3 розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 681/01-06 від 14.09.2010 р. про віднесення спірної кім нати [ADDRESS] до службової житлової площі було скасоване. Рішення суду набрало законної чинності 04 квітня 2011 року. Також ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №1519/2а-160/11 від 27 липня 2010 року Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради було заборонено вчиняти будь-які дії, що стосуються квартир [ADDRESS], [ADDRESS]. Під час слухання зазначеної справи у суді, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, пунктом 2.8. свого розпорядження № 769/01-06 від 19.10.2010 р. скасувала пункт 2.5 розпорядження № 725/01-06 від 29.09.2010 р. про надання спірної кімнати [PERSON] та анулювала ордер серії МР №1937, виданий на ім'я [PERSON] на спірну житло ву площу. В подальшому Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради п. 2.3. свого розпорядження № 898/01-06 від 29.11.2010 р. приймає рішення про відміну п. 2.8. вищезазна ченого розпорядження, та знову робить чинним рішення про надання ордеру на спірне житло [PERSON], при чинній ухвалі про заборону вчиняти будь-які дії, що стосуються квартир [ADDRESS], [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги частково. Просив залишити без розгляду вимоги щодо виселення [PERSON] зі спірної квартири. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.07.2014 року позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині вимог про виселення [PERSON] зі спірної кімнати залишено без розгляду. Продовжено провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання ордеру недійним, визнання розпорядження частково недійсним, визнання права на житлову площу, зміну договору найму житлового приміщення та видачу ордеру. Позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, справу слухати за їх відсутності, про що надали відповідні заяви. Представник відповідача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання з'явився, проти позову заперечував. Представник відповідача КП «ЖСК «Черьомушки» в судове засідання з'явився, проти позову заперечував. Представник третьої особи [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на законність рішень Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Надав письмові заперечення до суду, згідно яких з моменту вселення [PERSON], його дружини та дочки у квартиру за адресою: [ADDRESS] конфлікти з [PERSON] не припинялися. Причиною цих конфліктів стала кімната під номером [ADDRESS], яку [PERSON] намагалася присвоїти собі у якості комори к двом своїм кімнатам, які на сьогоднішній день належать їй. [PERSON] постійно конфліктує з [PERSON] та його родиною, дуже часто вказані сварки закінчувалися приїздом міліції. [PERSON] не дає спокійно жити, ані [PERSON], ані його родині, постійно вчиняючи різні підлості: вимикає світло, вимикає воду, намагається проникнути до квартири [ADDRESS], даний факт підтверджується актами затоплення і заявами до міліції. У 2011 році скориставшись відсутністю [PERSON] та його родини вдома [PERSON] - син [PERSON] разом із нею та двома чоловіками зламали двері до кімнати [PERSON] На фотографіях, які були надані позивачем видно, як [PERSON] лежить на дивані, який належить [PERSON] в кімнаті [PERSON], а на полу та у коридорі розкидані речі, які належать [PERSON] Після чого частина з цих речей зникла, а саме зникли: магнітофон, телевізор, пилосос. Із вкраденими речами співробітники міліції впіймали на вулиці двох чоловіків, які допомагали [PERSON] Чоловіки пояснили співробітникам міліції, що вони просто допомагають [PERSON] переносити її речі, а кому насправді належать вказані речі вони просто не знали. За вказаним фактом крадіжки була подана заява до органів внутрішніх справ. Наступного дня [PERSON] в сльозах благала відмовитися від заяви, обіцяючи в обмін скінчити усі сварки та жити мирно, [PERSON] повірив їй і відмовився від своєї заяви, але матеріали збереглися у районному відділі міліції. Після закінчення невеликого терміну часу, конфлікти і погрози з боку [PERSON] поновилися, про що свідчить наші численні звернення до правоохоронних органів. [PERSON] на даний час вже більше трьох місяців знаходиться у армії та захищає нашу державу від терористів, а в цей час у нього його дружини та дитини намагаються забрати єдине житло кімнату розміром 13 кв. м. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, проти позову заперечувала. Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. [PERSON] є основним наймачем 1-кімнатної комунальної квар тири [ADDRESS] з 15 грудня 1989 року. Квартира складається з однієї кімнати та має 35,40 м2 загальної та 18,90 м2 житлової площі. Рішен ням виконавчого комітету Одеської міської ради № 71007675 від 19.04.2002 р. будинок [ADDRESS] змінив статус з гуртожитку на житловий будинок та з мешка нцями будинку укладені договори найму. Разом позивачкою в даній квартирі постійно мешкають: її син [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO] Цей факт підтверджується довідкою про склад сім'ї № 413 від 02 липня 2011 року. За довідкою № 88 від 03.03.2011 року розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації № 894/01-06 від 15.12.2008 року [PERSON] прийнята на квартирний облік по групі загальної черги. У суміжній, ізольованій кімнаті [ADDRESS] тимчасово мешкав [PERSON], який [INFO] помер. Цей факт підтверджує свідоцтво про смерть від 12 серпня 2010 року серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] позивачка самовільно вселилась у суміжну кімнату [ADDRESS], вважаючи, що згідно ст. 54 ЖК України кімната площею 13,0 м2, що знахо диться в комунальній квартирі [ADDRESS], не могла бути предметом самостійного договору найму, оскільки не відповідає нормі жи тлової площі на одну особу і таке приміщення підлягає передачі наймачеві суміжного при міщення. Відповідно до п. 2.3 розпорядження № 681/01-06 від 14.09.2010 р. розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради спірна кімната [ADDRESS] була віднесена до службової житлової площі та згідно п. 2.5 роз порядження № 725/01-06 від 29.09.2010 р. надала цю кімнату [PERSON] та видала йому ордер № 1937 на це приміщення. На підставі цих розпоряджень 29.10.2010 р. комунальне підприємство «ЖКС «Черьомушки» уклала з [PERSON] договір найму кімнати [ADDRESS] у будинку [ADDRESS] площею 13,0 м2. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №1519/2а-160/11 від 24 березня 2011 року, п. 2.3 розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 681/01-06 від 14.09.2010 р. про віднесення спірної кім нати [ADDRESS] до службової житлової площі було скасоване. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 04 квітня 2011 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №1519/2а-160/11 від 27 липня 2010 року Малиновський районній адміністрації Одеської міської ради було заборонено вчиняти будь-які дії, що стосуються квартир [ADDRESS], [ADDRESS]. Під час слухання зазначеної справи Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради пунктом 2.8. свого розпорядження № 769/01-06 від 19.10.2010 р. скасувала пункт 2.5 розпорядження № 725/01-06 від 29.09.2010 р. про надання спірної кімнати [PERSON] та анулювала ордер серії МР № 1937, виданий на ім'я [PERSON] на спірну житло ву площу. В подальшому Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради п. 2.3. свого розпорядження № 898/01-06 від 29.11.2010 р. приймає рішення про відміну п. 2.8. вищезазначеного розпорядження, та робить чинним рішення про надання ордеру на спірне житло [PERSON], при ухвалі про заборону вчиняти будь-які дії, що стосу ються квартир [ADDRESS], [ADDRESS]. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жи ле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). За ст. 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 м2 на одну особу. Ця норма також повторюється у п. 53 правил обліку громадян, які пот ребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, які затверджені постановою Ради Міністрів України і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, що є чинними. Таким чином, при звільненні суміжної, ізольованої кімнати площею 13,0 м2, що знаходиться в комунальній квартирі [ADDRESS], вона не могла бути предметом самостійного договору найму, оскільки не відповідає нормі жи тлової площі на одну особу. Таке приміщення підлягає передачі наймачеві суміжного при міщення за правилами ст. 54 ЖК України. Згідно ст. 54 ЖК України, якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або бі льше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення жи тлових умов, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому на ймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначе на кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалеж но від належності жилого будинку. Згідно ст. 58 ЖК України ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Враховуючи, що до надання [PERSON] скасованого у подальшому ордеру, [PERSON], вселилась у спірну кімнату, то ця квартира не була вільною, відносно неї ви ник спір щодо права користування, і тому відповідачі не мали права видавати на неї ордер та укладати з [PERSON] договір найму. Такм чином, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради та КП «ЖКС «Черьомушки» не мали права видавати [PERSON] ордер на спі рне житло та укладати з ним договір найму цього житла, а за вимогами ст. 54 ЖК України по винні були передати цю ізольовану кімнату наймачу суміжного приміщення [PERSON] П. 2.3. розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської мі ської ради №898/01-06 від 29.11.2010 р. [PERSON] був наданий ордер в порушення ст. ст. 58 і 59 ЖК України, тобто на примі щення, що не є вільним. В порушення вимог ст. ст. 47, 48 і 63 ЖК України ордер виданий на житлове приміщення, яке окремо не може бути предметом договору найму. Ордер виданий на житлове приміщення щодо якого в той період часу була чинна ух вала Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 1519/2а-160/11 від 27 липня 2010 року про заборону вчиняти будь-які дії. Ордер виданий на службове приміщення, яке за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №1519/2а-160/11 від 24 березня 2011 року не є службо вим; ордер виданий на житлове приміщення, право на яке належить іншій особі, тобто з порушенням прав наймача суміжного приміщення на одержання житлового приміщення у порядку ст. 54 ЖК України. Згідно ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судово му порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про по требу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення по рядку і умов надання жилих приміщень. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.85 р. судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у ст. 59 Житлового кодексу України, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передба ченими ст. 117 цього Кодексу. Таким чином, саме діями Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було порушено право позивачів на зайняття суміжного жилого приміщення, а тому це право має бути захищено. Щодо задоволення позову частково суд вважає, що вимога про визнання [PERSON] особою, що не набула права користування кімнатою [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] не може бути задоволена, оскільки саме діями Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради порушено право позивачів на поліпшення житлових умов. Крім того ця вимога фактично пред'явлена до третьої особи. Клопотань з боку позивачів відповідно до положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України не поступало.

Outcome: partial