Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

За поданим до суду позовом позивач просить суд з-під арешту майно, що належить на праві власності [PERSON], а саме, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на який 14 березня 2012 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції накладено обтяження згідно постанови ВП № 31375163. Крім того позивач просить суд заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням прав позивача щодо спірного житлового будинку. На обґрунтування таких позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання зобов'язань за яким 23.07.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого і став вказаний будинок. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого було невідоме суду, викликався в суд через оголошення у пресі. В судове засідання сторони не явилися, представник позивача не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним договором від 23.07.2008 року № ZPJ0GK0000000112, за яким позичальник отримала від банка кредит у сумі 599 854,12 грн. Предметом іпотеки за вказаним договором став житловий будинок літ. О, загальною площею 90,00 кв.м, житловою площею 38,40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2008 року. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частин 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. За своєю правовою природою права заставодержателя, в даному випадку - іпотекодержателя, закріплені нормами матеріального права, також включають право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, як одного з похідних прав заставодержателя. 14 березня 2012 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Куліченко О.М. постановою ВП № 31375153 було накладено арешт на все майно відповідача В даному випадку, право застави у позивача виникло, як зазначено вище, 23.07.2008 року, а арешт майна - у 2012 році, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Наявність оспорюваного арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя, оскільки унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя. Натомість, вимога позивача заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням прав позивача щодо спірного житлового будинку, не підлягає задоволенню, оскільки стосується необмеженого кола дій та, власне, порушує законні обов'язки державної виконавчої служби на вчинення виконавчих дій у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved