Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , відповідно до якої позивач просить суд розірвати договір завдатку №03-08/2013 укладений між ним та ТОВ «Держбуд», стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 68850,00 грн. (що еквівалентно 8500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 03.08.2013 р.) та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 03 серпня 2013 року між ним та ТОВ «Держбуд», з метою підтвердження наміру укладання договору пайової участі у будівництві №1-16/2013, на забезпечення його виконання був укладений договір завдатку №03-08/2013. Відповідно до договору завдатку №03-08/2013 сторони дійшли згоди, що грошова сума у розмірі 68850,00 грн. (що еквівалентно 8500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 03.08.2013 р.) сплачено позивачем є завдатком до договору купівлі-продажу майнових прав №03-08/2013 (вул. Радужна, буд 3, загальною площею 132 кв.м.) та платежем, який врахований у вартість об'єкту пайового будівництва на момент підписання самого договору. В період з 03 серпня 2013 року по 25 серпня 2013 року, позивач разом з дружиною неодноразово навідувався до місця будівництва, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, буд 3, однак за цей час жодного разу він не побачив щоб виконувались хоч якісь будівельні роботи. У зв'язку з чим позивач втратив довіру до відповідача. Бажаючи врегулювати питання, позивач неодноразово телефонував, зустрічався з представниками відповідача, звертався до офісу, щоб вирішити спір в досудовому порядку. 28 серпня 2013 року позивач офіційно звернувся до ТОВ «Держбуд» з письмовою заявою про розірвання договору завдатку №03-08/2013, однак не грошей, не письмової відповіді не отримав. У зв'язку з чим позивач вважає, що порушені його права та інтереси. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вислухавши думку представників сторін, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 03 серпня 2013 року між [PERSON] (далі за текстом Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Держбуд» (далі за текстом - Продавець) було укладено Договір завдатку №03-08/2013. Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору, сторони дійшли згоди в тому, що грошова сума у розмірі 68850,00 грн. (що еквівалентно 8500,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 03.08.2013 р.) сплачена Покупцем є завдатком до Договору купівлі-продажу майнових прав №03-08/2013 (вул. Радужна, буд. 3, загальною площею 132 кв.м.) та платежем, який буде врахований у вартість об'єкту пайового будівництва на момент а підписання самого Договору. [PERSON] сума у розмірі 68850,00 грн. була передана ТОВ «Держбуд», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 03.08.2013 р. Відповідно до п. 3 Договору завдатку №03-08/2013 від 03.08.2013 р. у разі порушення Договору з вини Продавця, він зобов'язаний повернути Покупцеві завдаток. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачем та його представником не надано суду жодного доказу істотного порушення договору відповідачем, жодним чином не доведено порушення прав позивача. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачена можливість односторонньої відмови кредитора від зобов'язання у наслідок порушення зобов'язання боржником, у випадках встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. В позовній заяві зазначено, що у зв'язку з фактичним невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Держбуд» умов договору, позивач був змушений 28 серпня 2013 року офіційно звернутися до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору завдатку №03-08/2013, однак письмової відповіді позивач так і не отримав. В підтвердженні цієї обставини до позовної заяви було додано копію цього листа. Суд оглянувши дану копію прийшов до висновку про відсутність підстав для прийняття її у якості доказу, у зв'язку з тим, що зі змісту заяви не можливо встановити ким вона отримана, відсутній вхідний номер та штамп відповідача. В своїх запереченнях з цього приводу відповідач зазначає, що ні якої офіційної заяви з боку позивача 28 серпня 2013 року ТОВ «Держбуд» не отримувало. Така заява не зареєстрована у вхідній кореспонденції та жоден з працівників відповідача не отримував цієї заяви під підпис. Відповідачу взагалі, до подання позовної заяви, не були відомі наміри позивача про розірвання договору. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене вище,

Outcome: dismissed