Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

До суду надійшов дійний позов, в якому позивач зазначив, що увласності територіальної громади м. Попасна в особі Попаснянської міської ради перебуває комунальне підприємство «Попаснянська станція птахівництва та інкубації (надалі - КП «ПСПІ»). Рішенням Попаснянської міської ради від 03.05.2018 № 94/4 прийнято рішення про припинення діяльності КП «ПСПІ» шляхом його ліквідації, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про його припинення. Під час процедури ліквідації КП «ПСПІ» та перевірки інформації у відкритих реєстрах, виявлено наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - реєстраційний номер обтяження: 8497789, а саме, що на КП «ПСПІ» накладено арешт. У зв`язку із цим, 05.02.2019 року позивач звернувся до Попаснянського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області із листом з метою з`ясування питання можливості зняття арешту із зазначеного об`єкта та подальшого врегулювання питань щодо упорядкування зазначеного об`єкта комунальної власності Попаснянської територіальної громади. 13.02.2019 позивачем була отримана відповідь, якою повідомлено, щозазначений арешт на об`єкт КП «ПСПІ» було накладено постановою ВДВС Попаснянського РУЮ АА № 138126 від 25.02.2009 року, згідно ухвали б/н від 12.02.2009 року виданої Попаснянським районним судом Луганської області для забезпечення виконання рішення суду (також від 12.02.2009року) про стягнення боргу за договором позики у розмірі 120 000 грн., та судових витрат у розмірі 1230 грн., а загалом 121 230 грн. на користь [PERSON] Одночасно Попаснянським РВДВС було повідомлено, що 10.03.2009 відповідне виконавче провадження № 11580277 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на дату вчинення виконавчої дії) в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. При тім, ВДВС повідомив, що на теперішній час, в зв`язку з тим, що відповідно до п. 9.10 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, виконавче провадження знищено, а в автоматизованій системі виконавчих проваджень інформація щодо перебування у ВДВС виконавчих проваджень з примусового виконання будь-яких інших виконавчих проваджень, відносно КП «ПСПІ» де стягувачем є [PERSON] відсутня - Попаснянський ВДВС не має можливості надати більш детальну інформацію за відповідним виконавчим провадженням. Після цього, позивачем, в порядку досудового врегулювання зазначеного питання було з`ясовано, що вищезазначений арешт було накладено на об`єкт КП «ПСПІ» на виконання Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 12 лютого 2009 року про стягнення з КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» на користь [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 120 000 грн. При тім, 02.03.2009 року з боку адміністрації КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» сума позики була добровільно повернута [PERSON] , про що останній надав відповідну розписку. Однак, за незалежних від позивача та інших осіб, арешт з об`єкта КП «ПСПІ» на теперішній час не знятий. Позивач в поданому позові зазначає, що наявність активних записів в державному реєстрі про обмеження (обтяження) у вигляді арешту КП «ПСПІ» порушує права власності на нерухоме майно територіальної громади м.Попасна в особі Попаснянської міської ради, унеможливлює здійснення розпорядження своїм майном, що виражається на даний час у неможливості здійснення реєстрації припинення (ліквідації) юридичної особи. За викладених обставин, у поданому позові позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації», реєстраційний номер обтяження № 8497789, що накладений відповідно до постанови ВДВС Попаснянського районного управління юстиції Луганської області № 138126 від 25.02.2009 року, зазначаючи, що інший способу для захисту права власності Попаснянської територіальної громади немає, оскільки немає підстав для оскарження дій ВДВС . Позивач до початку судового розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у повному обсязі, просив задовольнити поданий позов. Відповідач також до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи - Попаснянського ВДВС також до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду є вирішення питання щодо захисту права власності юридичної особи, що регулюється положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, а також положеннями ЗУ ««Про місцеве самоврядування в Україні» . Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статті 145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Враховуючи визначені правові положення суд зазначає наступне. Судом встановлено, що КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» є комунальною власністю територіальної громади м. Попасна в особі Попаснянської міської ради, що підтверджується копією Рішення Попаснянської міської ради від 26.06.2017року (зі змінами, внесеними рішенням Попаснянської міської ради від 19.02.2019 року) З копії Рішення Попаснянської міської ради від 03.05.2018 № 94/4 вбачається, що прийнято рішення про припинення діяльності КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» шляхом його ліквідації, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про його припинення. З копії Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу вбачається, що на все майно КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» знаходиться під арештом для забезпечення виконання рішення суду на користь [PERSON] про стягнення з КП «ПСПІ» боргу за договором позики у розмірі 120 000 грн. З листа - звернення Попаснянської міської ради до Попаснянського РВ ВДВС від 05.02.2019року та відповіді ВДВС від 13.02.2019 року вбачається, що відповідне виконавче провадження за № 11580277 (щодо арешту майна КП «Попаснянська станція птахівництва та інкубації» для забезпечення виконання рішення суду на користь [PERSON] про стягнення з КП «ПСПІ» боргу за договором позики у розмірі 120 000 грн.) - закінчено, в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, але на теперішній час зазначене виконавче провадження знищено і іншої інформації щодо арешту майна КП «ПСПІ» - немає. При тім, з копії розписки , сладеної [PERSON] 02.03.2009 року вбачається, що він отримав суму позики та судового збору 121 230 грн. від адміністрації КП ««Попаснянська станція птахівництва та інкубації». А так, суд зазначає, що обставини, які були підставою для арешту зазначеного майна відпали, в зв`язку із поверненням КП «ПСПІ» позики гр.. [PERSON] , що підтверджено доказами , дослідженими судом і тому, з метою реалізації права власності територіальною громадою м. Попасна арешт з майна КП «ПСПІ» необхідно зняти. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій державного виконавця і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту , що відповідає положенням ст..15,16 ЦПК України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). До цього ж суд також зазначає, що підстави для зняття арешту визначені положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» і може бути знятий за рішенням суду і певних випадках ( ст..59 ЗУ «Про виконавче провадження») Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст..10 ЦПК України. Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено Право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави А тому, оскільки іншого способу захисту, ніж зняття арешту з нерухомого майна позивача не має, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. У відповідності до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Outcome: approved