Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Масельський О. І. звернувся до суду з позовною заявою в порядку ст. 56 ЦПК України в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого, обґрунтовуючи свої вимоги таким. Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 04 березня 2020 року, яка набрала законної сили 12 березня 2020 року (єдиний унікальний номер 618/78/20) кримінальне провадження за № 12019220740000200 стосовно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,\~закрито на\~підставі п.\~7\~ч.\~1\~ст.\~284КК\~України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] , знаходячись на порозі приміщення кафе « [INFO] », яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим [PERSON] , стоячи навпроти потерпілого, діючи з умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, здійснив поштовх долонями обох рук у ліве плече [PERSON] , в результаті чого останній не втримався на ногах та оступившись почав падати, в ході чого [PERSON] , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, наніс потерпілому один удар підйомом правої ноги, обутою в черевик, в ділянку губ, що призвело до подальшого падіння [PERSON] на асфальто-бетонне покриття. В результаті вищевказаних дій потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна у ділянці верхньої губи та садна у ділянці нижньої губи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/211-КП/19 від 21 серпня 2019 року належать до легких тілесних ушкоджень та закритого перелому зовнішньої кісточки, пошкодження дистального міжберцового синдесмозу, пошкодження медіальної зв`язки правового гомілковоступневого суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/211-КП/19 від 21 серпня 2019 року належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого [PERSON] припинив свої злочинні дії. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є [PERSON] , [INFO] , який у зв`язку з отриманими травмами, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради з 30 серпня 2019 року до 04 вересня 2019 року, тобто 5 ліжко-днів, що підтверджується листами КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради № 1164 від 27 липня 2020 року та № 1590 від 09 жовтня 2020 року. Згідно з наданим КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради розрахунком вартості надання медичної допомоги в цьому лікувальному закладі, загальна сума витрат на лікування стаціонарної хворого [PERSON] за 5 ліжко-днів складає 1952 грн 19 коп., з яких на ліжко-дня 1395 грн 30 коп.; на харчування 132 грн 00 коп.; на медикаменти 424 грн 89 коп. Відповідно до розділу 1 Статуту комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради є неприбутковим унітарним комунальним підприємством, лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, яке здійснює некомерційну господарську діяльність з метою провадження медичної практики та забезпечення кваліфікованою, доступною, своєчасною, якісною та ефективною медичною допомогою. В тому числі вторинною та невідкладною населення міста Харкова, а також вжиття заходів з профілактики захворюванню населення та підтримки громадського здоров`я. Відповідно до п. 1.4 Статуту КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради є юридичною особою публічного права, яка має самостійний баланс, поточні рахунки та може мати інші рахунки в органах Державного казначейства міста Харкова, діє на підставах бюджетного та інших джерел фінансування, має печатку, штамп, бланки зі своїм найменуванням, володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним, може бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судах, інше. Майно КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради є комунальною власністю та належить підприємству на праві оперативного управління. Джерелами фінансування, серед іншого, є кошти місцевого бюджету, державні субвенції, тощо. Оскільки КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради є комунальним закладом охорони здоров`я, фінансується із державного бюджету, то у зв`язку із перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні були витрачені бюджетні кошти. Ізюмською місцевою прокуратурою 27 липня 2020 року до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради направлено лист щодо запланованих та вжитих заходів з метою відшкодування витрат, витрачених на лікування потерпілого, на що надано відповідь, що позов не подавався, а фінансування комунального некомерційного підприємства не передбачає витрат на звернення із позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого до осіб, які вчинили злочин. Крім того, Ізюмською місцевою прокуратурою направлено повідомлення до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради про звернення прокуратури в її інтересах до суду з позовною заявою щодо відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . У зв`язку з тим, що комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради на сьогодні не вжито та не планується вжиття заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] (підтверджується відповідними листами), порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення, пов`язаних з ними державних гарантій, прокуратурою і було подано позовну заяву, в якій вона просить суд стягнути з [PERSON] кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину в сумі 1952 грн 19 коп. та судовий збір. Представник позивача прокурор Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Вождаєва Н. О. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За результатами судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 04 березня 2020 року (єдиний унікальний номер 618/78/20) кримінальне провадження № 1-кп/618/18/20 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Судом встановлено, що [PERSON] , знаходячись на порозі приміщення кафе « [INFO] », яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим [PERSON] , стоячи навпроти потерпілого, діючи з умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, здійснив поштовх долонями обох рук у ліве плече [PERSON] , в результаті чого останній не втримався на ногах та оступившись почав падати, в ході чого [PERSON] , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, наніс потерпілому один удар підйомом правої ноги, обутою в черевик, в ділянку губ, що призвело до подальшого падіння [PERSON] на асфальто-бетонне покриття. В результаті вищевказаних дій потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна у ділянці верхньої губи та садна у ділянці нижньої губи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/211-КП/19 від 21 серпня 2019 року належать до легких тілесних ушкоджень та закритого перелому зовнішньої кісточки, пошкодження дистального міжберцового синдесмозу, пошкодження медіальної зв`язки правового гомілковоступневого суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/211-КП/19 від 21 серпня 2019 року належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого [PERSON] припинив свої злочинні дії. Ухвала набрала законної сили 12 березня 2020 року (а. с. 9). Згідно з листом № 1164 від 27 липня 2020 року, наданим КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради, [PERSON] , 1986 року народження, дійсно перебував на стаціонарному лікуванні. Фінансування КНП не передбачає витрат на звернення із позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого до осіб, які вчинили злочин (а. с. 10-11). Відповідно до довідки № 1590 від 09 жовтня 2020 року, наданим КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради, на лікування [PERSON] за період з 30 серпня 2019 року до 04 вересня 2019 року були витрачене бюджетне фінансування, загальною сумою 1952 грн 19 коп., з яких вартість ліжко-дня за одиницю 279 грн 06 коп., кількістю 5, загальна вартість 1395 грн 30 коп.; вартість медикаментів 424 грн 89 коп.; харчування 22 грн 00 коп. за одиницю, кількість 6, загальна вартість 132 грн 00 коп. (а. с. 12). Згідно з безкоштовним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статутом КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради, остання є неприбутковим унітарним комунальним підприємством (а. с. 13-29). КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради повідомлена про намір Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради щодо відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 1952 грн 19 коп., оскільки до сьогодні не вжито жодних заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого, внаслідок чого не надходять кошти до місцевого бюджету, порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення, пов`язаних з ними, державних гарантій (а. с. 30-31). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~131-1\~Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, крім іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Європейський суд з прав людини звертає увагу, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію: «…сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави…». Відповідно до ч. 4 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Ізюмська місцева прокуратура Харківської області повідомила КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради про намір звернутися до Дворічанського районного суду Харківської області в його інтересах із зазначеним позовом, на що позивач не заперечував проти представлення його інтересів в суді щодо відшкодування витрат за лікування громадянина [PERSON] . Згідно ч. 3 ст.\~56\~ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 2 ст.\~15\~Закону України\~«Про прокуратуру» визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Відповідно до ч. 3, 7 ст.\~128\~КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд проголосив, що засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~1206\~ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з тим, що комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради на сьогодні не вжито заходів та не планується вжиття заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , вказане негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я та забезпечення, пов`язаних з ними, державних гарантій. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі ч. 2 ст.\~206\~ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, враховуючи визнання відповідачем позову, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,

Outcome: approved