Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач працював у Відокремленому структурному підрозділі Старобільське управління Обласного комунального підприємства «Компанія «Луганськвода» на посаді слюсаря-електрика з ремонту електрообладнання 4 розряду на Троїцькій виробничій дільниці з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2015 року. З 20 лютого 2014 року посаду перейменовано на електромонтер з ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду Троїцької дільниці. За період роботи відповідач має заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати у розмірі 3544 грн. 27 коп. Також позивач просить суд стягнути середній заробіток завесь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 22819 грн. 10 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Судом встановлено, що позивач працював у Відокремленому структурному підрозділі Старобільське управління Обласного комунального підприємства «Компанія «Луганськвода» на посаді слюсаря-електрика з ремонту електрообладнання 4 розряду на Троїцькій виробничій дільниці з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2015 року. З 20 лютого 2014 року посаду перейменовано на електромонтер з ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду Троїцької дільниці. За період роботи відповідач має заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати у розмірі 3544 грн. 27 коп. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором.., але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум ,що належать йому від підприємства, установи ,організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України ,при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач порушив норми цієї статті. При таких обставинах суд вважає, що заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачу заробітну плату, то завдав позивачу моральної шкоди. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховуючи характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав позивач та продовжує зазнавати на теперішній час, важкість вимушених змін в його житті, характер додаткових зусиль для організації його життя, враховуючи визнання позовних вимог представником відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заявлений позивачем розмір моральної шкоди. Судові витрати по справі у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду зокрема присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved