Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на будинок. Позов мотивовано тим, що 02.02.2010 позивач та [PERSON], яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON], уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області. Вказаний будинок належить відповідачам на підставі свідоцтв про право на спадщину. Договір купівлі-продажу сторонами не складався і угода ніде не реєструвалася, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON] передала позивачу ключі від будинку, технічну документацію, надала дозвіл на реєстрацію місця проживання в ньому, а також власноручно написала розписку про отримання пяти тисяч гривень в рахунок продажу будинку. Через відсутність коштів позивач і відповідачі не змогли вчасно нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку. З серпня 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідачів щодо укладення письмового договору купівлі-продажу та подальшого його нотаріального посвідчення, однак останні відмовляють позивачу і посилаються на те, що будинок йому проданий. Позивач вважає, що внаслідок зазначених дій відповідачів порушено його права, а тому звернувся до суду з даним позовом і просить суд, визнати виконаним та дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями розташований, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського район, Вінницька область, укладений в лютому 2010 року з та [PERSON] та [PERSON] Також, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського район, Вінницька область. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і надав пояснення згідно яких придбав будинок розташований, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області, договір не укладали, державну реєстрацію не проводили, за будинок сплатив кошти у сумі 8000 грн., однак розписку склали на суму 5000 грн. Звертався до відповідачів з приводу укладення договору, однак останні відмовляються з посиланням на те, що передали йому документи на будинок. Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав і зазначив сторони уклали усний договір, сім \~ \~ \~ \~я позивача переїхала проживати у вказаний будинок. Реєстрація договору купівлі-продажу не здійснювалася через відсутність коштів. Звернувшись до нотаріальної контори стало відомо, що строк дії доручення від відповідачів сплив у звязку з чим оформити договір не можливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності [PERSON] на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 22761610 від 19.05.2009, [PERSON] і [PERSON] належить будинок розташований, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області (а.с. 13), вказані обставини також підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за законом від 30.04.2009 (а.с. 11, 12), технічним паспортом (а.с. 7 9). Довіреністю від 26.09.2009, [PERSON] уповноважила [PERSON] на здійснення повноважень щодо розпорядження будинком та земельною ділянкою, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області (а.с. 6). Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Згідно розписки від 02.02.2010, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти у сумі 5000 грн. в рахунок продажу будинку, за адресою: вул. Степова, 24, с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області (а.с. 14). Частиною 3 ст. 5 ЦК України, визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. У відповідності до ст. 657 ЦК України, у редакції Кодексу чинній на момент виникнення між сторонами правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009,роз'яснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Отже, необхідною умовою чинності договору купівлі-продажу нерухомого майна є додержання письмової форми, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Відсутність нотаріального посвідчення правочину та державної реєстрації дає підстави вважати даний договір неукладеним, у звязку з чим, позовні вимоги в частині визнання даного договору дійсним не підлягають задоволенню. Частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи те, що спірний правочин не породжує для сторін прав і обов'язків, правові підстави для визнання права власності на спірний будинок за [PERSON] також відсутні, а тому у задоволенні позову у цій частині також необхідно відмовити. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду у справах № 401/3834/14-ц від 23.05.2018, № 291/582/17 від 07.05.2018. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed