Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Піхур О.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-370 від 14 січня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З свідоцтва про шлюб, виданого 01 листопада 2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011 року, актовий запис № 1186 (а.с. 4). Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 2019 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем, оскільки подружжя має різні погляди на життя, у подружжя відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Крім цього подружжя припинило ведення спільного господарств. З урахуванням зазначеного шлюб носить лише формальних характер, а тому його збереження суперечить інтересам позивача та спільної дитини. Процесуальна права та обов`язки сторін визначено у ст. 43 та 49 ЦПК України. Подача відзиву, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, є правом відповідача, а у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги підстави позову, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved