Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2439 та стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 318246 грн. та судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином оголошеннями в газеті «Одеські вісті» та «Урядовий курєр», жодних клопотань, заперечень до суду не надавала. У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2439. Відповідно до п.1 вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру під №16-А у будинку під №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі, яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 зсв.м., загальною площею 20,9 кв.м. Також в пункті 1 договору купівлі-продажу зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.12.2016 року, право власності продавця на вказану квариру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради 30.09.2016 року, номер запису про право власності: 16730143. Реєстраційний номер обєкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1045366951101. Покупець [PERSON] повністю виконала свої обов'язки покупця вищевказаної квартири та сплатила на користь продавця грошові кошти в гривнях еквівалент 11800 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 16.12.2016 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] 16.12.2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76104447 від 16.12.2016 року. Проте, на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] не мала права відчуження квартири, оскільки не була її власником, а тому договір купівлі-продажу мас бути визнаний судом недійсним, із застосуванням наслідків недійсності правочинів, що підтверджується наступним. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 69172754 від 04.10.2016 року. [PERSON] була власником вищевказаної квартири на підставі наступних документів: декларація про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності серії ОД № 142162702282. видана 26.09.2016 року Департаментом ДАБІ в Одеській області: договір купівлі-продажу №1882, виданий 05.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; договір купівлі-продажу №1885, виданий 05.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] ' Згідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1882, [PERSON] купила у [PERSON] нежиле приміщення комори №VІ 16а в будинку №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі площею 10,4 кв.м. Згідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1885, [PERSON] купила нежиле приміщення комори №VІ 16б в будинку №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі. Після цього, на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 22.09.2016 року за № ОД 082162661398, [PERSON] розпочала реконструкцію нежилих приміщень комор №VІ 16а, №VІ 16б з обєднанням їх під житлову квартиру №16а без змін геометричних розмірів фундаментів у плані. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 26.09.2016 року за № ОД 142162702282, була введена до експлуатації квартира №16а в будинку №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі, утворена шляхом реконструкції нежилих приміщень комор №VІ 16а, №VІ 16б з обєднанням їх під житлову квартиру №16а, без змін геометричних розмірів фундаментів у плані. Наказом начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/79ДАБК від 26.12.2016 року було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 082162661398 від 22.09.2016 року з реконструкції нежилих приміщень комор №VІ 16а, №VІ 16б з обєднанням їх під житлову квартиру №16а, без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] замовник [PERSON]. Також була скасована і декларація про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрована Департаментом ДАБІ в Одеській області 26.09.2016 року за № ОД 142162702282. Вищевказані декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації були скасовані у звязку з внесенням [PERSON] недостовірних даних до декларацій. 08.02.2017 року позивачці був вручений припис майстра дільниці №9 КП ЖКС «Північний», відповідно до якого позивачку зобовязано припинити будівельні та ремонтні роботи у приміщенні та надати правовстановлюючі документи на приміщення квартири 16а в будинку №23 по вулиці Висоцького у місті Одесі. З цього моменту [PERSON] й дізналась про скасування правовстановлюючих документів [PERSON] Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно до вимог ч.І та ч.2 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 3 Висновків Верховного Суду України від 01.02.2014 року, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 року зазначено, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України- самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти, не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364. 367 ЦК України (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 4 грудня 2013 р. у справі № 6-130цс13). Як вбачається з вищевикладеного, на момент укладання оспорюваного договору купівлі-продажу, квартира №16а, яка є предметом купівлі-продажу, не належала [PERSON] на праві власності та, взагалі, не була обєктом права власності, оскільки не була введена до експлуатації у встановленому законом порядку. [PERSON], при реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації внесла до них недостовірні дані, що підтверджує факт того, що вона не отримала правомірного дозволу на виконання будівельних робіт. Факт скасування обох декларацій підтверджує ту обставину, що вони були протиправними з моменту їх подання заявником на реєстрацію, а тому [PERSON] не мала права продавати вказану квартиру. Відповідно до ст.41 Конституції України, а також ч.І ст.319 ЦК України, лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу були чинними декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації, не спростовує обставини щодо відсутності у [PERSON] права власності на квартиру в момент укладення спірного договору купівлі-продажу, оскільки наказами Управління ДАБК ОМР були скасовані реєстрації декларацій як таких, що не відповідали вимогам чинного законодавства на момент їх реєстрації, це є безспірним підтвердженням відсутності у відповідачки права власності на дану квартиру під час укладання договору. З розписки вбачається, що позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 11800 дол. США, що еквівалентно 318246 грн., згідно курсу НБУ станом на 23.02.2017р. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати: 1600 гривень судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved