Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що матірю позивача [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями до 1992 року було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, вул. 1 Травня, б. № 40. Після закінчення будівництва матірю позивача не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. 24 січня 2011 року мати позивача [PERSON] померла. За життя, 27 грудня 1999 року, мати позивача вчинила заповіт, яким після своєї смерті усе своє майно заповідає батькові позивача [PERSON]. Батько позивача помер 20 липня 2015 року, не оформивши за життя спадщину у вигляді вказаного вище домоволодіння на своє імя через відсутність правовстановлюючих документів. Позивач вказує, що так як його батько проживав окремо від матері, то вважається таким, який не прийняв спадщину після її смерті. Позивач до теперішнього часу не має змоги оформити спадщину на дане домоволодіння, збудоване його матірю, через відсутність державної реєстрації такого майна. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника та вирішення позовних вимог на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Судом було встановлено, що дійсно матірю позивача [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці за власні кошти та власними зусиллями до 1992 року було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, вул. 1 Травня, б. № 40, який складається: А-1ж; а; ґ житловий будинок; В; в літня кухня; Г; Д сараї; Б гараж; ПГ погріб; 1-2 огорожа. Після закінчення будівництва матірю позивача не було проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна. Дане нерухоме майно було збудовано без відповідного будівельного проекту і після його спорудження не було прийнято до експлуатації, як того вимагає чинне на теперішній час законодавство, хоча на нього у встановленому порядку було виконано відповідну технічну документацію. Саме тому, дане майно по теперішній час не зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, згідно п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» від 24 травня 2001 року № 127, затвердженої Наказом Держбуду України, - не потребують отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію: будівлі та споруди, прибудови та перепланування в житлових будинках, побудованих до 05 серпня 1992 року. Вказані обєкти нерухомого майна можуть входити до складу спадщини і успадковуватися згідно норм чинного законодавства. Отже, на момент будівництва домоволодіння, чинне на той час законодавство не вимагало обовязкового отримання документів, що дає право на будівельні роботи та прийняття в експлуатацію, однак на теперішній час законодавцем визначена обовязкова реєстрація на нерухоме майно, провести яку не можливо без наявності зазначених документів та введення такого майна в експлуатацію. При цьому, 24 січня 2011 року мати позивача [PERSON] померла. За життя, 27 грудня 1999 року, мати позивача вчинила заповіт, яким після своєї смерті усе своє майно заповідає батькові позивача [PERSON]. Батько позивача помер 20 липня 2015 року, не оформивши за життя спадщину у вигляді вказаного вище домоволодіння на своє імя через відсутність правовстановлюючих документів. Так як батько позивача проживав окремо від матері, то вважається таким, який не прийняв спадщину після її смерті. При цьому, після смерті батька позивач оформив спадщину на належне йому відповідне спадкове майно, але до теперішнього часу він не має змоги оформити спадщину на дане домоволодіння, збудоване його матірю, через вказані вище обставини. З огляду на вищезазначене, на даний момент за вищезазначених обставин дане домоволодіння не вважається самовільно збудованим, однак узаконити вказане нерухоме майно та провести його державну реєстрацію мати позивача не мала можливості, у звязку з чим на даний момент позивач не має можливості оформити спадщину у вигляді зазначеного домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Таким чином, з оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги, оскільки позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 20, 328, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України,

Outcome: approved