Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], який просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю площею 5,00 га, ділянка №910, кадастровий номер 3523885800:02:000:0910, серія Р1 № 311361, виданий 29.08.2002 року на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області від 04.02.2002 року №49-р на імя [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11107, посилаючись на наступні обставини. Згідно до державного акту про право власності на земельну ділянку від 29.08.2002 року, серія Р1 № 311361, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11107, [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,00 га, ділянка №910, кадастровий номер 3523885800:02:000:0910, яка розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Проте, під час реєстрації позивачем права власності на земельну ділянку у Національній Кадастровій Системі зясувалося, що відносно зазначеної земельної ділянки 15.03.2004 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області виданий ще один державний акт на право приватної власності на землю серія КР № 093670, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею за №197 на імя [PERSON]. Крім того, позивач, посилаючись на положення ст.116 ЗК України, ст.ст.321 328 ЦК України, просить суд зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області видати позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 5,00 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель державної власності на території Панчівської сільської ради. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи. При цьому, до суду надійшла заява від відповідача за підписом голови [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, згідно до якої відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення представників позивача у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 311361, виданого 29.08.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області на імя [PERSON], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11107, став власником земельної ділянки площею 5,00 га, ділянка №910, кадастровий номер 3523885800:02:000:0910, яка розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 1 жовтня 2014 року під час звернення до відділу Держземагенства у [PERSON] районі Кіровоградської області для внесення відомостей до Національної Кадастрової Системи щодо належної позивачу земельної ділянки, зясувалося, що відносно вище згаданої земельної ділянки [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області виданий ще один державний акт на право приватної власності на землю громадянину [PERSON], що підтверджується копією листа відділу Держземагентства у [PERSON] районі від 14.10.2014 року (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до вимог ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.152 ч.2 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки (або землекористувач) може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Статтею 155 ч.1 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсни м. Таким чином, відповідач не мав права видавати двом особам державний акт на право приватної власності на землю на ту ж саму земельну ділянку, з тим же кадастровим номером, оскільки наявність двох державних актів на право приватної власності на землю (серія Р1 № 311361, виданого 29.08.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області на імя [PERSON], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11107; серія КР № 093670, виданого 15.03.2004 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області на імя [PERSON], зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею за №197) є перешкодою для позивача законно володіти, користуватися, розпоряджатися згаданою земельною ділянкою, у звязку з чим позовні вимоги з приводу визнання недійсним державного акту підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє у частині позовних вимог з приводу скасування державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 311361, виданого 29.08.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області на імя [PERSON] з таких підстав. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, враховуючи положення ст.155 ч.1 Земельного кодексу України, де закріплений окремий спосіб поновлення порушених прав у судовому порядку, державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися судом недійсними, проте не можуть бути скасованими. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області видати позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 5,00 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель державної власності на території Панчівської сільської ради, то суд, враховуючи, що позовна вимога предявлена до третьої особи, яка не є відповідачем по справі, вважає за необхідне відмовити [PERSON] і в цій частині позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial