Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є членом ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу та зареєстрована разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Крім зазначеної квартири № 105, відповідач [PERSON] володіє та користується квартирою [ADDRESS] ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу за період з 1 грудня 2014 року по 31 січня 2016 року надав відповідачам, комунальні послуги з технічного обслуговування будинку, централізованого опалення, централізованого водопостачання, водовідведення та інших на загальну суму 3 312,27 гривень. Борг відповідачів станом на 1 грудня 2014 року складав 1 162,51 гривень. Відповідачі частково здійснили оплату за надані комунальні послуги в сумі 850 гривень. Внаслідок часткової оплати виникла заборгованість за отримані послуги по квартирі 105 станом на 1 лютого 2016 року в сумі 3 624, 78 гривень. Також ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2016 року надав відповідачу [PERSON], в користуванні якої знаходиться квартира [ADDRESS], комунальні послуги з технічного обслуговування будинку, централізованого опалення, централізованого водопостачання, водовідведення та інших на загальну суму 3 608,90 гривень. Відповідач частково здійснила оплату за надані комунальні послуги в сумі 787,19 гривень. Внаслідок часткової оплати виникла заборгованість за отримані послуги по квартирі 53, станом на 1 лютого 2016 року у розмірі 2 887,27 гривень. Просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані їм комунальні послуги в розмірі 3 624,78 гривень, стягнути з [PERSON], заборгованість за надані їй комунальні послуги у розмірі 2 887,27 гривень, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, які складаються судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами з повідомленнями, причину неявки не повідомили. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток на 12 травня 2016 року та на 30 травня 2016 року, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідачів від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. ЖБК № 3 ДТМЗ має договори з постачальниками послуг - комунальними підприємствами м. Запоріжжя, а саме № 372 від 1 січня 2006 року з КП «Водоканал» та № 200464 від 1 вересня 2006 року з КП «Міські теплові мережі». Згідно вказаних договорів ЖБК як виконавець послуг передає їх від постачальника за його тарифами до населення або кожної квартири. Також на загальних зборах ЖБК 12 квітня 2014 року була встановлена плата за технічне обслуговування будинку в розмірі 2,20 гривень з метра квадратного загальної площі квартири. [PERSON] є членом ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу та зареєстрована разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Згідно з статутом ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу члени кооперативу зобов'язані своєчасно вносити внески на поточний і капітальний ремонт, а також на експлуатаційні витрати. ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу за період з 1 грудня 2014 року по 31 січня 2016 року надав відповідачам [PERSON] та [PERSON], комунальні послуги з технічного обслуговування будинку, централізованого опалення, централізованого водопостачання, водовідведення та інших на загальну суму 3312 (три тисячі триста дванадцять) гривень 27 копійок. Борг відповідачів на 1 грудня 2014 року складав 1162 (одна тисяча сто шістдесят дві) гривні 51 копійка. Відповідачі частково здійснили оплату за надані комунальні послуги в сумі 850 гривень. Внаслідок часткової оплати виникла заборгованість за отримані послуги по квартирі 105 станом на 1 лютого 2016 року у розмірі 3 624,78 гривень, що підтверджується довідкою по заборгованості, наданою позивачем. Крім того, ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2016 року надав відповідачу [PERSON], в користуванні якої знаходиться квартира [ADDRESS], комунальні послуги з технічного обслуговування будинку, централізованого опалення, централізованого водопостачання, водовідведення та інших на загальну суму 3 608,90 гривень. Відповідач частково здійснила оплату за надані комунальні послуги в сумі 787,19 гривень. Внаслідок часткової оплати виникла заборгованість за отримані послуги по квартирі 53, станом на 1 лютого 2016 року у розмірі 2 887,27 гривень, що підтверджується довідкою по заборгованості, наданою позивачем. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В цей же час, пунктом 18 вищевказаних Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з вимогами ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Оскільки відповідачі свої зобов'язання з оплати комунальних послуг виконували неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані комунальні послуги. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, а саме судовий збір у розмірі 1 378,00 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 гривень, то вони задоволенню не підлягають з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Будовська Н.В. та ЖБК № 3 Дніпровського титано-магнієвого заводу уклали договір про надання юридичних послуг. Послуги адвоката про надання правових послуг по вищезазначеній справі у вигляді складання позовної заяви згідно з актом виконаних робіт складають 800,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон № 4191-VI) встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. В ст.1 цього Закону № 4191-VI, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою. Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), документи, що підтверджують кількість годин участі особи, яка надавала правову допомогу. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Позивачем не надано належних документів підтверджуючих склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, не надано документів, підтверджуючих факт оплати гонорару, що входить до предмету доказування по справі, а тому, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 гривень слід відмовити.

Outcome: partial