Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Заступник головного лікаря з медичної частини комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду з заявою про госпіталізацію в психіатричну лікарню КУ «Молочанська психіатрична лікарня» у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково. Згідно Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13.04.2010 року, він визнаний недієздатним, опікуном призначено [PERSON]. Згідно рішення обласної ради від 01.06.2017 року [PERSON] було звільнено з посади директора, та тимчасово покладено виконання обов'язків директора КУ «Преславського психоневрологічного інтернату» ЗОР на заступника директора [PERSON]. Згідно направлення райпсихіатра і заяви директора Преславського ПНІ, психічний стан змінився протягом останнього тижня: порушився сон, порушує спокій оточуючих хворих, рухливо стурбованим бігає по корпусу, штовхає усіх на своєму шляху, голосно сміється, згодом сміх змінюється криками, б'є кулаками по стінах, розбиває вікна, перевертає меблі, лається, на зауваження медичного персоналу не реагує. У зв'язку з чим 24.05.2018 року госпіталізований у змішане чоловіче психіатричне відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР. Згідно анамнезу: відомо, що батьки були позбавлені батьківських прав. Виховувався в Запорізькому дитячому будинку-інтернаті. З 08.05.2008 року підопічний Преславського психоневрологічного інтернату. Не палить, досвіду вживання наркотиків не має. У 2006 році, у зв'язку з погіршенням психічного стану вперше лікувався в ЗОПЛ. За характером відрізнявся імпульсивністю та дисфоричними реакціями. Знаходячись в інтернаті, довгий час приймав медикаментозну терапію (рис сет, азалептин), але не зважаючи на вживання ліків спостерігались дисфоричні реакції. Вперше знаходився на обстеженні та лікуванні в КУ МПЛ ЗОР з 02.04.2009 року по 27.08.2009 року, повторно з 12.03.2010 року по 24.06.2010 рік з діагнозом: «Тяжка розумова відсталість неясного ґенезу, в ступені вираженої імбецильності з порушеннями поведінки, дисфоріями, психопатоподібний тип дефекту». Виписаний з поліпшенням. 24.05.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, його стан під час огляду такий: контакт з хворим малопродуктивний через інтелектуальну неспроможність. Афективно напружений, дратівливий, не тримається одного місця, лається. Мова невиразна, недорікувата. Словниковий запас бідний. Інтелект низький. Галлюцинаторно-маячної симптоматики не виявляється. Вербальній корекції недоступний. Свою неправильну поведінку в інтернаті не розуміє, та не оцінює. Критики немає. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі «Тяжкої розумової відсталості неясного ґенезу, в ступені вираженої імбецильності з порушеннями поведінки, дисфоріями, психопатоподібний тип дефекту», за своїм психічним станом несе загрозу для себе та оточуючих з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах психоневрологічного інтернату. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР підтримав заяву та пояснив суду, що психічне захворювання, яке наявне в [PERSON], передбачає його лікування лише в умовах стаціонару. На даний час психічний стан значно погіршився. Законний представник хворого в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав. Прокурор та захисник підтримали заяву. [PERSON] пояснив, що психічний стан його в лікарні покращився. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заява заступника головного лікаря з медичної частини комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] про госпіталізацію в психіатричну лікарню у примусовому порядку [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково. Згідно рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13.04.2010 року, він визнаний недієздатним, опікуном призначено [PERSON]. Відповідно до рішення обласної ради від 01.06.2017 року [PERSON] було звільнено з посади директора, та тимчасово покладено виконання обов'язків директора КУ «Преславського психоневрологічного інтернату» ЗОР на заступника директора [PERSON]. Згідно направлення райпсихіатра і заяви директора Преславського ПНІ, психічний стан змінився протягом останнього тижня: порушився сон, порушує спокій оточуючих хворих, рухливо стурбованим бігає по корпусу, штовхає усіх на своєму шляху, голосно сміється, згодом сміх змінюється криками, б'є кулаками по стінах, розбиває вікна, перевертає меблі, лається, на зауваження медичного персоналу не реагує. У зв'язку з чим 24.05.2018 року госпіталізований у змішане чоловіче психіатричне відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР. Згідно анамнезу: відомо, що батьки були позбавлені батьківських прав. Виховувався в Запорізькому дитячому будинку-інтернаті. З 08.05.2008 року підопічний Преславського психоневрологічного інтернату. Не палить, досвіду вживання наркотиків не має. У 2006 році, у зв'язку з погіршенням психічного стану вперше лікувався в ЗОПЛ. За характером відрізнявся імпульсивністю та дисфоричними реакціями. Знаходячись в інтернаті, довгий час приймав медикаментозну терапію (рис сет, азалептин), але не зважаючи на вживання ліків спостерігались дисфоричні реакції. Вперше знаходився на обстеженні та лікуванні в КУ МПЛ ЗОР з 02.04.2009 року по 27.08.2009 року, повторно з 12.03.2010 року по 24.06.2010 рік з діагнозом: «Тяжка розумова відсталість неясного ґенезу, в ступені вираженої імбецильності з порушеннями поведінки, дисфоріями, психопатоподібний тип дефекту». Виписаний з поліпшенням. 24.05.2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі «Тяжкої розумової відсталості неясного ґенезу, в ступені вираженої імбецильності з порушеннями поведінки, дисфоріями, психопатоподібний тип дефекту», за своїм психічним станом несе загрозу для себе та оточуючих з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах психоневрологічного інтернату. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями представника комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON], висновком комісії лікарів-психіатрів та іншими матеріалами справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява заступника головного лікаря з медичної частини комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] є обґрунтованою, доводи викладені в ній підтверджені в судовому засіданні, тому є правові підстави для задоволення заяви та госпіталізації хворого в примусовому порядку до у комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

Outcome: approved