Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 07 липня 1995 року відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому було видано свідоцтво про право власності на житло, у відповідності до якого у її власність та власність членів її сім'ї: [PERSON] (чоловіка), [PERSON] і [PERSON] (дітей) перейшло право власності по ? частині кожному на 59/100 частки квартири [ADDRESS]. Решта 41/100 частки перебувала у власності малого колективного виробничого, збутового підприємства АПМП-1. Згідно договору дарування від 18.10.1995 року АПМП-1 подарувало їй 41/100 частку вказаної квартири. 01 серпня 2006 року [PERSON] подарував їй належну йому частку ? частку 59/100 квартири, про що був укладений відповідний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу. Таким чином після приватизації та укладених вказаних договір приватизації їй належало право власності на 141/200 частки квартири [ADDRESS]. 17 листопада 2016 року її син [PERSON] подарував їй належну йому частку вказаної квартири, про що був укладений відповідний договір дарування. Разом з цим з отриманого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.11.2016 року вона дізналася що 28.09.2007 року постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ Чулкової Н.К. було винесено постанову про накладення арешту на 59/100 часток квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], про що 02.10.2007 року внесено відповідний запис про обтяження нерухомого майна. Зазначила, що вказана постанова державного виконавця є незаконною, а накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки на момент її винесення прав власності на спірне майно [PERSON], не мав. На підставі викладеного просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ Чулкової Н.К. від 28.09.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на належні [PERSON] 59/100 часток квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення арешту, [PERSON], не мав права власності на спірну квартиру. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволені. Вважала, що винесена постанова державного виконавця є законною і обґрунтованою. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що 07 липня 1995 року відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому було видано свідоцтво про право власності яким посвідчено право спільної часткової власності на 59/100 частки квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] у рівних частках кожного. 17 жовтня 1995 року між малим колективним виробничим, збутовим підприємством АПМП-1 (далі МКВЗП АПМП-1) та [PERSON] був укладений договір дарування за яким МКВПЗП АПМП-1 подарувало [PERSON] належну йому на праві власності 41/100 частину квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений нотаріально. Також встановлено, що 01 серпня 2006 року між [PERSON], та [PERSON] був укладений договір дарування, за яким [PERSON], подарував [PERSON] належну йому 59/40 частини квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Поліщук Н.В. (реєстровий номер 4305), а право власності одбарованої зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.08.2006 року. 17 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 59/400 частки квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. (реєстровий номер №1702). Таким чином станом на 09 серпня 2006 рік власниками квартири [ADDRESS] були: [PERSON] (59/400 частики квартири), [PERSON] (59/400 частки квартири) та [PERSON] (282/400 частки (59/400 +59/400 +41/100)). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень встановлено що 02 жовтня 2007 року було зареєстровано обтяження на 59/400 частки квартири [ADDRESS], що належать [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.09.2007 року яка винесена ВДВС Хмельницького МРУЮ (реєстраційний номер обтяження 5764347). Відповідно до ст..55 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Згідно положень частин 1, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як встановлено з матеріалів справи станом на 09 серпня 2006 рік власниками квартири [ADDRESS] були: [PERSON] (59/400 частики квартири), [PERSON] (59/400 частки квартири) та [PERSON] (282/400 частки (59/400 +59/400 +41/100)). На час винесення постанови державного виконавця від 28.09.2007 року [PERSON] не був власником спірного майна, а отже підстав для накладення арешту на 59/400 частки квартири [ADDRESS] не було. Крім того суд звертає свою увагу на те, що згідно відповіді Першого ВДВС міста Хмельницького від 09.1.2016 року №44290/06-27/3 надати матеріали виконавчого провадження, в рамках якого було винесено постанову державного виконавця від 28.09.2007 року про арешт майна 59/400 частки квартири за адресою: [ADDRESS] не представляється можливим, оскільки при перевірці ЄДРВП за 2012-2016 роки встановлено, що єдиний реєстр не містить відомостей про винесення вказаної постанови, а книги обліку виконавчих документів до 2012 року передані на знищення відповідно у зв'язку зі спливом терміну їх зберігання. На підставі викладеного,

Outcome: approved