Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] , за участю третіх осіб Служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування Слов`янської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, яка обґрунтована тим, що відповідач має чотирьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на цей час перебувають у дитячому будинку сімейного типу. Підставою для поміщення дітей в дану установу, стало позбавлення матері дітей - [PERSON] батьківських прав відносно всіх чотирьох дітей. Відповідач при цьому знаходився в місцях позбавлення волі. 05.02.2020 року відповідач повернувся з місць позбавлення волі. 13.03.2020 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради з питання щодо повернення йому дітей, де йому було надано роз`яснення, що відповідно до підпункту 14 пункту 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язані із захистом прав дитини» (зі змінами) (далі - Постанова) для повернення дітей матері/батькові, які повернулись з місць позбавлення волі або були звільненні з-під варти, він повинен протягом двох місяців із дня звільнення, зібрати повний пакет документів, а саме: довідки про наявність права власності чи/або права користування житловим приміщенням; довідки про реєстрацію місця проживання; акту обстеження житлово-побутових умов; довідки з місця роботи; довідки про наявність заробітку чи іншого доходу; медичного висновку про стан здоров`я; довідки про перешкоджають вихованню дітей. 05.05.2020 року [PERSON] звернувся вдруге до Служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради та надав документи, зокрема: - документ, який засвідчує особу; - реєстраційний номер облікової картки платника податків; - виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, ф: зичних осіб-підприємців та громадських формувань; - свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджує наявність права на власність житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 04.06.2020 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, розглянувши рішення Комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , прийняв рішення, яким затвердив висновок, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки [PERSON] ухиляється від виховання та утримання своїх малолітніх дітей. Після повернення з місць позбавлення волі не цікавився долею дітей, не питав про місце їх перебування, не переймався за здоров`я дітей та можливість зв`язку або зустрічі з ними, не створив умови для виховання дітей в біологічній родині. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком своїх обов`язків, ухилення від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню неповнолітніх дітей. Відповідач не піклується про їх фізичний та розумний стан, не приймає участі в їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути без його участі (а.с.56). Згідно ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с.58). Представник Органу опіки та піклування Слов`янської райдержадміністрації до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.61). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.3-10). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2018 року мати дітей - [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Розпорядженням Слов`янської районної державної адміністрації Донецької області № 383 від 21.09.2018 року, з 24.09.2018 року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу на базі прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] було передано малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17-21). Відповідно до довідки про звільнення, 05.02.2020 року відповідач [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 10.08.2013 року по 05.02.2020 року та був звільнений за відбуттям строку покарання (а.с.25). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 153 від 04.06.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно її виховання. Так, відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що матеріалами справи достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не спілкується із ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не цікавиться станом їх здоров`я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дітей турботи та уваги, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача, [PERSON] до суду не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved