Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла позивачки та відповідачки мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 4,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 085629, виданим на ім'я [PERSON] 30 травня 2001 року. [PERSON] 20 вересня 2005 року вчинила заповіт, яким вищевказану земельну ділянку заповіла відповідачці. Однак, відповідачка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, про що вчинили відповідну нотаріально посвідчену заяву. На даний час оригінали вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, залишилася тільки його копія. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачка просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] померла [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 4,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 085629, виданим на ім'я [PERSON] 30 травня 2001 року [PERSON] 20 вересня 2005 року вчинила заповіт, яким вищевказану земельну ділянку заповіла відповідачці. Однак, відповідачка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, про що вчинили відповідну нотаріально посвідчену заяву. На даний час оригінали вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, залишилася тільки його копія, про що було подано об'яву до місцевої газети «Сельская Новь» № 79-80. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за заповітом чи за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що [INFO] померла позивачки та відповідачки мати, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді відповідної земельної ділянки. [PERSON] 20 вересня 2005 року вчинила заповіт, яким вищевказану земельну ділянку заповіла відповідачці. Однак, відповідачка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, про що вчинили відповідну нотаріально посвідчену заяву. На даний час оригінали вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, залишилася тільки його копія. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої за законом першої черги, так як відповідачка, інша спадкоємиця відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved