Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 25 червня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Заповіту не склав. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельних паїв у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Багачка Троїцького району Луганської області, право на які посвідчено сертифікатами на право на земельні частки (пай) серії ЛГ № 0067576 та серії ЛГ № 0067577; земельної ділянки ріллі площею 6,4462 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 039265; земельної ділянки ріллі площею 7,6037 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 039808; частина придбаного у шлюбі у спільну сумісну власність житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, б. № 42, що складається: «А, г» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - сарай; «ПГ» - погріб; «Г» - убиральня; 1-3 огорожа; 4 водопровід; земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, 42, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 207527; земельної ділянки площею 0,3159 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, 42, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 207528. Відповідачі є спадкоємцями майна померлого, як його діти, заяв про прийняття спадщини не подавали, жодних дій для прийняття спадщини не вчинили. При зверненні до нотаріальної контори зясувалося, що не визначено розмір часток кожного з подружжя у праві власності на житловий будинок, у звязку з чим оформлення спадщини не можливе. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі надали до суду аналогічні заяви, згідно яких позовні вимоги визнають у повному обсязі, справу просять розглянути без їх участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Заповіту не склав. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельних паїв у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Багачка Троїцького району Луганської області, право на які посвідчено сертифікатами на право на земельні частки (пай) серії ЛГ № 0067576 та серії ЛГ № 0067577; земельної ділянки ріллі площею 6,4462 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 039265; земельної ділянки ріллі площею 7,6037 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 039808; частина придбаного у шлюбі у спільну сумісну власність житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, б. № 42, що складається: «А, г» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - сарай; «ПГ» - погріб; «Г» - убиральня; 1-3 огорожа; 4 водопровід; земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, 42, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 207527; земельної ділянки площею 0,3159 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Перемоги, 42, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 207528. Відповідачі є спадкоємцями майна померлого, як його діти, заяв про прийняття спадщини не подавали, жодних дій для прийняття спадщини не вчинили (а.с. 12-29). З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка та відповідачі по справі є єдиними спадкоємцями майна померлого за законом першої черги, так як відповідачі визнали позовні вимоги, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225,1261,1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України ,

Outcome: approved