Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Заступник військового прокурора Львівського гарнізону 31.08.2017 року звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що Збройні Сили України - це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об'єднань, з'єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері оборони та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених завдань. Національна академія [PERSON] військ імені [PERSON] (надалі - [PERSON]) є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, реалізує державну політику у сфері оборони, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Спори, які виникають при використанні бюджетних коштів, призначених на фінансування Збройних Сил України, порушують матеріальні інтереси держави, а прокуратура України представляє інтереси держави в суді. Станом на 20.07.2017 року в [PERSON] наявна заборгованість за утримання у вищому навчальному закладі зі сторони відповідача, якого, відповідно до наказу начальника [PERSON] №193-АД від 23.08.2014 року було зараховано на перший курс навчання до даної [PERSON]. Наказом начальника [PERSON] від 28.08.2014 року №207 (по стройовій частині) [PERSON] зараховано у списки особового складу [PERSON], поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта. Також, між Міністерством оборони України в особі начальника [PERSON] військ імені гетьмана [PERSON] та курсантом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України. 09.02.2017 року [PERSON] було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів [PERSON] в зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зобов'язання ним провести відшкодування вартості навчання. Наказом начальника [PERSON] від 21.02.2017 року №7-КС (по особовому складу) з курсантом [PERSON] розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу. Наказом начальника [PERSON] від 21.02.2017 року №45 (по стройовій частині) [PERSON] відраховано з числа курсантів, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу [PERSON]. Згідно п. 1 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. У відповідності до вимог Порядку [PERSON] необхідно відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в [PERSON] за період з 23.08.2014 року по 21.02.2017 року в сумі 215429,39 гривень. Вищезазначені спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань та направлені на захист майнових прав позивачів, а саме: стягнення коштів в якості відшкодування витрат, понесених державою на утримання у вищому навчальному закладі. За своїм змістом понесені позивачами витрати є шкодою, завданою відповідачем державі, контракт, у зв'язку з невиконанням умов якого заявлено вимогу про стягнення коштів, є цивільно-правовим договором. Заборгованість відповідача перед Академією за утримання у вищому навчальному закладі виникла у лютому 2017 року після видання наказів начальника [PERSON] № 7-КС (по особовому складу) та №45 (по стройовій частині) про відрахування відповідача з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зняття з усіх видів забезпечення. Однак, з лютого 2017 року, позивачами заходи щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, [PERSON] не вживались. Просить стягнути з [PERSON] на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 215429,39 гривень та судові витрати. Заступник військового прокурора Львівського гарнізону [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 04.12.2017 року надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника військової прокуратури Львівського гарнізону, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.43). Представник Міністерства оборони України в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 06.03.2018 року від представника [PERSON] в канцелярію суду поступило клопотання про розгляд справи у відсутності представника Міністерства оборони України, позовні вимоги підтримує заступника військового прокурора Львівського гарнізону підтримує в повному обсязі з підстав, мотивів та доводів, викладених у позовній заяві та на підставі наявних у матеріалах справи доказів(а.с.55), а також поступило пояснення(а.с.56-57). Представник Національної академії сухопутних військ імені [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 10.01.2018 року в канцелярію суду поступив лист за підписом представника Національної академії сухопутних військ імені [PERSON] [PERSON], в якому просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги прокурора підтримують в повному обсязі(а.с.52). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис у розписці про отримання ним повістки про з»явлення до суду на 11 годину 07.03.2018 року (а.с.47). 06.12.2017 року, будучи у судовому засіданні, відповідач подав заяву про відкладення судового засідання, так як хоче укласти угоду з адвокатом. Заперечення чи відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. А тому, при таких обставинах, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені такі фактичні обставини і зміст спірних правовідносин. Відповідно до\~ст. 131 - 1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3\~ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Відповідно до ч.3, п.2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Тому, в порядку передбаченому п.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», військова прокуратура Львівського гарнізону надіслала Міністерству оборони України, повідомлення чи вживались Міністерством оборони України, Національною академією сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] заходи щодо відшкодування витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі громадян в тому числі [PERSON] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу начальника [PERSON] сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] №193 АД від 23.08.2014 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу [PERSON] сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] ( а.с.16). Наказом начальника [PERSON] від 28.08.2014 року №207 (по стройовій частині) [PERSON] зараховано у списки особового складу на 1-й курс навчання до [PERSON], поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта факультету ракетних військ і артилерії, зараховано на котлове забезпечення з вечері 28.08.2014 року та призначено на посаду курсанта факультету ракетних військ і артилерії ( а.с.18). З контракту (а.с.27) відомо, що 28.08.2014 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] та курсантом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, в якому зазначено, що курсант [PERSON] добровільно бере на себе зобов»язання в тому числі добровільно відшкодувати Міністерству оборони України витрати , пов»язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу(навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с.27). Згідно ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 09.02.2017 року [PERSON] написав рапорт про відрахування його з числа курсантів [PERSON] в звязку з небажанням продовжувати навчання та зобовязання ним провести відшкодування вартості навчання (а.с.19). Наказом начальника [PERSON] від 21.02.2017 року №7-К (по особовому складу), у звязку з небажанням продовжувати навчання, [PERSON] відраховано з числа курсантів (а.с.15). Наказом начальника [PERSON] від 21.02.2017 року №45 (по стройовій частині) [PERSON] відраховано з числа курсантів, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу [PERSON] (а.с.17). Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах»(надалі Порядку), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, повязаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 цього ж Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку видано спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах». Таким чином, Академією відповідно до вимог «Порядку розрахунку витрат, пов»язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», та «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», розраховані фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача [PERSON] в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 217429,39 гривень, що підтверджуються довідкою-розрахунком (а.с. 14). Згідно довідки від 08.08.2017 року №606/фес вбачається, що [PERSON] 24.02.2017 року добровільно відшкодував Національній академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] кошти у розмірі 2000,00 гривень (а.с. 9). Доказів, які б свідчили про відшкодування відповідачем у добровільному порядку витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 215429 гривень 39 копійок, матеріали справи не містять. Аналізуючи викладені докази в їх сукупності, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3232 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved