Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

До суду із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона їй на підставі договору дарування від 19 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3671, належить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (зміни назв вулиць і районів підтверджується довідкою № 223 від 31 травня 2021 року. До першого одруження, її прізвище було [PERSON] і тому в договорі дарування було зазначено саме це прізвище. Після розірвання першого шлюбу, згідно рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2015 року справа № 677/337/15-ц, вона змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17 листопада 2015 року серії [NUMBER] . Згідно довідки № 222 від 31 травня 2021 року, виданої Красилівською міською радою Яворовецький старостинський округ за адресою [ADDRESS] зареєстровані, матір позивача [PERSON] та зареєстрований, але не проживає брат позивача - [PERSON] [INFO] . Більше 10-ти років [PERSON] , відповідач по справі, не проживає в зазначеному вище житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей не має і взагалі будинком не користується. Всупереч тому, що [PERSON] тривалий час не проживає у будинку, відповідач не виходить на зв`язок та відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Не проживання відповідачем за місцем реєстрації більше 10-ти років підтверджується довідкою Красилівської міської ради Яворовецький старостинський округ № 224 від 31 травня 2021 року. На даний час, у будинку проживає матір позивача, але через те, що відповідач зареєстрований там, то вони не мають можливості оформити субсидії на житлово-комунальні послуги. Житловий будинок по [ADDRESS] , є особистою приватною власністю позивача, що підтверджується договором дарування від 19 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3671 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8052082 від 15 серпня 2005 року. Фактично не проживаючи тривалий час у будинку відповідач [PERSON] добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає та взагалі не виходить на зв`язок, чим об`єктивно порушує права позивача, як власника будинку, оскільки у неї виникають проблеми з отриманням субсидії. Реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди і позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Останнє відоме місце проживання відповідача, [ADDRESS] . Де точно [PERSON] проживає на даний час, позивачу не відомо, оскільки вони тривалий час не спілкувалися. Також зазначає, що між нею та відповідачем немає жодних спорів щодо власності на будинок, оскільки він належить позивачу вже багато років. В судове засідання позивачка наддала заяву в якій підтримала позов в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивачці на підставі договору дарування від 19 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3671, належить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (зміни назв вулиць і районів підтверджується довідкою № 223 від 31 травня 2021 року. Згідно довідки № 222 від 31 травня 2021 року, виданої Красилівською міською радою Яворовецький старостинський округ за адресою [ADDRESS] зареєстровані, матір позивача [PERSON] та зареєстрований, але не проживає брат позивача - [PERSON] [INFO] . Не проживання відповідачем за місцем реєстрації більше 10-ти років підтверджується довідкою Красилівської міської ради Яворовецький старостинський округ № 224 від 31 травня 2021 року. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно д ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших особі, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз положень глави 32\~ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився в квартиру і набула право користуванням чужим майном (кімнатою в квартирі), яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406\~ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки встановлено, що позивач є власником квартири, і як власник цього майна надала право відповідачу користуватись ним. Відповідач спільним побутом із позивачем не була пов`язаний. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі N 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої\~статті 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі N 243/7004/17-ц (провадження N 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження N 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі N 766/12748/16-ц (провадження N 61-31405св18). За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим, але не проживаючи в будинку, не оплачуючи комунальні послуги, добровільно не знімаючись з реєстрації, чинить перешкоди у користуванні власністю позивачу, а в зв`язку з тим, що не проживає в даному будинку протягом десяти років, є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 169 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321,\~391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved