Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятел В.С. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Прилуцької центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно вироку Прилуцького міськрайонного суду від 26 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №1-кп/742/240/17 (єдиний унікальний №742/2608/17), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження [PERSON], та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п»ять років, та на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік. Вирок набрав законної сили 27 жовтня 2017 року. У зв»язку з отриманням потерпілим [PERSON] тілесних ушкоджень, останній перебував на стаціонарному лікуванні у віділенні хірургічного профілю Прилуцької центральної районної лікарні з 17 червня 2017 року по 29 червня 2017 року. Згідно довідки Прилуцької центральної районної лікарні витрати закладу охорони здоров»я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення становлять 4398 грн. 60 коп. Оскільки, на даний час [PERSON] в добровільному порядку витрати медичного закладу на лікування потерпілого не відшкодовані, при ухвалені судом вироку, питання щодо відшкодування витрат не вирішувалося, заступником керівника Прилуцької місцевої прокуратури і подано позов в інтересах держави про стягнення з [PERSON] витрат закладу охорони здоров»я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В судове засідання прокурор не з»явився, проте згідно заяви просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з»явився, згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені вимоги визнав в повному обсязі. Представник Прилуцької центральної районної лікарні в судове засідання не з»явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду від від 26 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №1-кп/742/240/17 (єдиний унікальний №742/2608/17), 17 червня 2017 року, близько 19 год. 30 хв., неповнолітній [PERSON], перебуваючи неподалік будинку культури розташованого по вул.[ADDRESS] в смт Ладан, Прилуцького району, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, пов»язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров»ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON], умисно наніс один удар ножем у живіт та один удар ножем у ліве стегно останньому, спричинивши йому відповідно до висновку експерта №248 від 23 червня 2017 року тілесні ушкодження у вигляді приникаючого колото-різаного поранення попередньої черевної стінки з ушкодженням печінки, яке супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення на передній поверхні лівого стегна, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п»ять роківта на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік. Вирок набрав законної сили 27 жовтня 2017 року (а.с.8-14). Згідно копії довідки Прилуцької центральної районної лікарні від 25 серпня 2017 року №54, вбачається, що [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю Прилуцької центральної районної лікарні з 17 червня 2017 року по 29 червня 2017 року. Сума лікування за вказаний період перебування складає 4398 грн. 60 коп. (12 ліжко/днів)(а.с.15-16). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. У відповідності до норм ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров»я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Зокрема, згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз»яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв»язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров»я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров»я. Оскільки достовірно встановлено, що 26 вересня 2017 року вироком Прилуцького міськрайонного суду, який набрав чинності 27 жовтня 2017 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме 17 червня 2017 року, близько 19 год. 30 хв. умисно наніс один удар ножем у живіт [PERSON], спричинивши йому відповідно до висновку експерта №248 від 23 червня 2017 року тілесні ушкодження у вигляді приникаючого колото-різаного поранення попередньої черевної стінки з ушкодженням печінки, яке супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У зв»язку з отриманням потерпілим [PERSON] тілесних ушкоджень, останній перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю Прилуцької центральної районної лікарні з 17 червня 2017 року по 29 червня 2017 року і сума лікування за вказаний період перебування складає 4398 грн. 60 коп. Оскільки, на даний час [PERSON] в добровільному порядку витрати медичного закладу на лікування потерпілого не відшкодовані, при ухвалені судом вироку, питання щодо відшкодування витрат не вирішувалося, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь держави у сумі 1762 грн. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: approved