Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він з 25.12.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка перебуваючи на тимчасово окупованій території 05.12.2016 року народила хлопчика у місті Донецьку, про що 13.12.2016 року Кіровським відділом ЗАГС м. Донецька було видано свідоцтво про народження серії ДНР №023354. Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію народження сина, але йому було відмовлено в реєстрації дитини з причини недійсності документів виданих органами розташованими на тимчасово окупованій території. Заявник просить встановити факт народження 05 грудня 2016 року хлопчика [PERSON] у місті Донецьку Донецької області, мати [PERSON], громадянка України, батько [PERSON], громадянин України. Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матірю заявника та відповідно бабусею новонародженого хлопчика. Показала, що заявник з дружиною [PERSON] до серпня місяця 2016 року проживали в місті Вугледарі, але переїхали до міста Донецька у звязку з хворобою матері [PERSON] Свідку відомо, що [PERSON] 05 грудня 2016 року, перебуваючи у місті Донецьку, народила хлопчика, якого назвали [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є батьком заявника, показав, що 05 грудня 2016 року [PERSON] народила хлопчика у лікарні міста Донецька. Свідок бачив [PERSON] вагітною та йому відомо, що новонародженого назвали [PERSON]. Судом встановлено, що заявник 25 грудня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 444244, виданого 20 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8). Як вбачається з дублікату медичного свідоцтва про народження №1817 від 14.12.2016 року, виданого КП ЦМКЛ №24 міста Донецька, [PERSON] 05 грудня 2016 року народила хлопчика у місті Донецьку (а.с. 11). Згідно обмінної карти родильного будинку, родильного відділення лікарні [PERSON], перебуваючи на 40-41 тижні вагітності, 05 грудня 2016 року народила дитину (а.с. 9,10). Відповідно до свідоцтва про народження серії ДНР № 023354 від 13 грудня 2016 року, виданого Кіровським відділом ЗАГС міста Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР, [PERSON] 05 грудня 2016 року народила хлопчика [PERSON] у місті Донецьку (а.с. 12). Заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих заявником документів для реєстрації (а.с. 13). Суд, вислухавши пояснення заявника та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначає, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України « Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження надані заявником для державної реєстрації факту народження дитини, не можуть визнаватися належними документами з підстав їх складання установами розташованими на тимчасово непідконтрольній території України, але вказана в них інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявником та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк, Донецької області, є тимчасово окупованою територією незаконним збройними формуваннями терористичних організацій та військами Російської Федерації. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. Суд вважає за можливе встановити факт народження 05 грудня 2016 року [PERSON] хлопчика [PERSON], в місті Донецьку, Донецької області. Батько [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, Конституції України, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: approved