Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що за договором про відступлення права вимоги в установленому законом порядку набув права вимоги до відповідачів за кредитним договором та договором поруки, зобов`язання за якими відповідачі належним чином не виконують. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитної заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих причин. Заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, про причини неявки не повідомили. Відзив на позов не поданий. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, зокрема, в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України відповідного оголошення. Приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, зважаючи на відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, згідно вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: Відповідачі взяті на себе зобов`язання належним чином не виконують, є новим кредитором, до якого 26.04.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKІРG3.124418.001, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 87 500 грн., який він зобов`язався провернути в повному обсязі не пізніше 25.04.2023 року зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами (а.с.4-6). В свою чергу, 26.04.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений договір поруки РХ029031.124421.001, предметом якого згідно п.п. 2, 6, 18 правочину є надання поруки за виконання позичальником за кредитним договором №IKІРG3.124418.001 від 26.04.2013 року [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. (а.с. 11). 13 вересня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» укладено Договір № 147 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до «Фінансова компанія «Есаймент» перейшло права вимоги за договорами, згідно з Додатком № 1 до цього договору, у тому числі за кредитним договором №IKІРG3.124418.001 від 26.04.2013 року, що укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] , а також, договором поруки №РХ029031.124421.001 від 26.04.2013 року, що укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] (а.с. 22-30). Тобто, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Так, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13), виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У зв`язку із невиконанням відповідачем - [PERSON] , своїх зобов`язань за кредитним договором № IKІРG3.124418.001 від 26.04.2013 року, станом на 13.09.2019 року, тобто, станом на дату укладення між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» договору про відступлення права вимоги №147, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 164\~444,55 грн., з яких: 49\~445,46 грн. поточна заборгованість за кредитом, 31\~498,95 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 1\~067,82 грн. поточна заборгованість за процентами, 72\~170,32 грн. прострочена заборгованість за процентами, 10\~325,00 грн. заборгованість за комісією. Наведене відповідає принципу приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», на застосування якого посилається Верховний Суд в постанові від 04.12.2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), згідно з яким ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Факт наявності заборгованості за кредитним договором підтверджений розрахунком заборгованості за кредитом станом на 13.09.2019 року, з якого вбачається, що, починаючи з 01.12.2014 року боржник погашення заборгованості за кредитним договором не здійснює. (а.с. 17-18). Доказів зворотного (повного чи/або часткового погашення спірної кредитної заборгованості), доказів на спростування викладених в позові вимог відповідачами суду не надано. В свою чергу, згідно відповіді Торецького міського відділу ДВС від 13.10.2020 року №17-15-13-49097 на запит суду щодо наявності/відсутності виконавчих проваджень за участі боржників [PERSON] , [PERSON] , вбачається відсутність інформації щодо реєстрації виконавчого документа про стягнення зі згаданих вище боржників спірної кредитної заборгованості. (а.с. 59). Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Згідно зі\~ст.ст. 526, 628 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. За ч. 1\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до\~ст.\~610, ч.1\~ст. 612 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Отже, в ході розгляду справи судом було встановлено факт неналежного виконання боржником ( [PERSON] ) зобов`язань за кредитним договором №IKІРG3.124418.001 від 26.04.2013 року. Станом на час вирішення спору спірна заборгованість перед позивачем в розмірі 164\~444,55 грн. боржником не погашена. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. \~ \~ \~ \~В свою чергу, згідно п. 6 договору поруки №РХ029031.124421.001 від 26.04.2013 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] , у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором №IKІРG3.124418.001 від 26.04.2013 року, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. (а.с. 11). Наведене кореспондується з приписами ст.ст.610,\~554 ЦК України. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку щодо обгрунтованості позову та наявності правових підстав для його задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, стягненню з відповідачів підлягає 2\~466,68 грн. судового збору в рівних частинах з кожного. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved