Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно . В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 16.03.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області. Актовий запис №23 В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини та ведення спільного господарства вони фактично припинили з березня місяця 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, в результаті чого у них виникають постійні сварки. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу. Аліменти просить стягнути в меншій сумі так як його прибуток є мінливим. Крім того він вважає, що і позивачка повинна утримувати свою дитину. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 16.03.2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області. Актовий запис №23, що підтверджу свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження, якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили березня місяця 2017 року, що підтверджено обома сторонами. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, через що в них виникають постійні сварки та конфлікти, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. В даний час і позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Строк для примирення просять не надавати, так як остаточно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Так як позивач при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище дане питання судом не розглядається та не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Так як обидві сторони є винними у розірвання шлюбу суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплату судового збору в половинному розмірі тобто 320 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що не заперечується сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має мінливий прибуток та просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: які інших утриманців не мають. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини , на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі 1200 грн. з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, що на думку суду буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку.. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На основі ст. 110, 112, 180, 182, 183, 184, 367 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial