Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

До суду надійшов позов головного лікаря комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» до [PERSON], третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому просив: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, на особистий рахунок дитини та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачка є матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини. Таким чином, просить позбавити батьківських прав відповідачку. Крім того, враховуючи, що мати дитини не надає допомоги просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідачки щомісяця на особистий рахунок дитини. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про місце та час його проведення повідомлена належним чином, причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила, відзив на позов не надходив. Представник третьої особи Суворовська районна адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності та про прийняття рішення з урахуванням прав та інтересів дитини, вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України про що не заперечував позивач. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4687. Батько дитини - [PERSON], [INFO], помер 04.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.10.2017 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №10140. Розпорядженням Приморської районної адміністрації №438 від 06.10.2017р., малолітня [PERSON] тимчасово була влаштована до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення. Малолітня [PERSON], [INFO] перебуває в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 Сонечко» з 04.10.2017 року по теперішній час. Відповідно до повідомлення КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня» №01- 523 від 27.06.2017 року до їхнього закладу 26.06.2017 року було доставлено малолітню дитину, про що інспектором ЮП СП Приморського ВП в м. Одеса в присутності головного спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до повідомлення №3/4098 від 01.08.2017 р. відділу ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області, розглянуто лист служби у справах дітей Одеської міської ради, щодо сприяння в соціальному захисті дитини віком трьох місяців, яка залишилась без батьківського піклування та з проханням повідомити хто та коли звертався до органів МВС з заявою про розшук або повернення зазначеної дитини. Буловстановлено, що до Приморського ВП в м. Одесі УНП в Одеській області, звернулась [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], при собі мала медичне свідоцтво про народження видане пологовим будинком №4 у м.Одесі за №569 від 20.04.2017 року. Відповідачка свою дитину в органах ДРАЦС не зареєструвала. Згідно з повідомленням КУ «Дитяча міська клінічна лікарня №3» № 72-С від 14.08.2017 р. за весь час перебування малолітньої в КУ «ДМКЛ №3» відповідачка доньку не відвідала жодного разу, не цікавилась її долею та здоровям ні в усній, ні в письмовій формі, матеріальної допомоги не надавала. Життям, станом здоровя, розвитком дитини ніхто не цікавилася. За час перебування малолітньої в Будинку дитини відповідачка також жодного разу не відвідала дочку, долею та здоровям малолітньої не цікавилась, участі у вихованні не приймала, моральної та матеріальної допомоги не надавала. Дитина фактично залишилась без батьківського піклування. Мати самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків. [PERSON] до служби у справах дітей Одеської міської ради, щодо повернення малолітньої доньки, не зверталась. За весь час не зробила жодної спроби повернути дитину в сімю. Малолітня [PERSON] перебуває в службі у справах дітей Одеської міської ради на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, наказ №99 від 12.09.2017 року. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради надала висновок від 08.05.2018 року № 01-05-3/171вх про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до її малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або обєктивності у суду не має. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинна бути позбавлена батьківських прав. Однак, разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обовязку утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] й стягнення з неї аліментів на утримання малолітної [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 14.04.2035 року, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання малолітньої дитини. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів всього в сумі 1409,60 грн.

Outcome: approved