Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 26 січня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 7,8757 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 070371, а також майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Багачка Троїцького району Луганської області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ЛУ № 042211, виданого 30 січня 2002 року на імя [PERSON]. 23 вересня 2004 року [PERSON] вчинила заповіт, яким усе своє майно після своєї смерті заповіла чоловікові позивачки [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не оформив її у встановленому законом порядку, так як на даний час також помер. Таким чином, позивачка є спадкоємицею майна матері померлого її чоловіка, оскільки останній фактично прийняв спадщину. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 070371 втрачено. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Позивачка просить суд визнати за ним право власності на дане спадкове майно. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до \~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно 26 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 477403. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 7,8757 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 070371, а також майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Багачка Троїцького району Луганської області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ЛУ № 042211, виданого 30 січня 2002 року на імя [PERSON]. 23 вересня 2004 року [PERSON] вчинила заповіт, яким усе своє майно після своєї смерті заповіла чоловікові позивачки [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не оформив її у встановленому законом порядку, так як на даний час також помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 486287. Таким чином, позивачка є спадкоємицею майна матері померлого її чоловіка, оскільки останній фактично прийняв спадщину. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 070371 втрачено, про що було подано обяву до місцевої газети «Сельская Новь» № 49-50. Зазначене позбавляє позивачку можливості оформити спадщину на спадкове майно у нотаріальному порядку. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка, який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, так як позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлі на підставі наданих доказів були власниками зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved