Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява про стягнення заборгованості по договору позики. На підтвердження позовних вимог позивач пояснив, що 13.06.2018р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики згідно з яким йому було передано 156 000 гривень. Зазначене підтверджується розпискою від 13.06.2018р., яка була написана відповідачем. Передання грошових коштів та написання розписки відбувалося в присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON]. Згідно вказаної розписки [PERSON] зобов'язався повернути борг у сумі 156 000 грн. не пізніше 15.07.2018р., але борг повернуто не було. Нараховані проценти за користування позикою в період з 14.06.2018р. по 14.07.2018р. в сумі 2256,66грн. Нараховані 3% річних за період з 15.07.2018р. по 15.10.2018р. у сумі 1192,44грн. та інфляційні втрати за період з 01.09.2018р. по 30.09.2018р. у сумі 2964грн. Таким чином, враховуючи всі нараховані % загальна сума боргу становить 162 413,10грн. Позивач до суду не з'явився, від його представника до суду надійшла заява про підтримання позову та прохання слухати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5500 гривень. Відповідач до суду не з'явилася, про час дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду. Заяв про відкладення розгляд у справи до суду не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (розписку від 13.06.2018р., розрахунок процентів за користування позикою, розміри облікової ставки НБУ, договір про надання правової допомоги,акт виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру), суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. В розписці від 13.06.2018р. прямо вказано, що сторони підтверджують, що [PERSON] передав [PERSON] 156 000грн., а останній їх отримав і вказана розписка скріплена підписом [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами фактично існували займові правовідносини, зобов'язання за яким відповідачем не виконані у добровільному порядку, тому суд вважає за необхідне стягнути суму боргу за розпискою на користь позивача в примусовому порядку. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1624,13 грн.

Outcome: approved