Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернулася [PERSON] з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], просить їх задоволити. Від свої вимог щодо зобов*язання Служби у справах дітей Чернівецької РДА Вінницької області надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів [PERSON] відмовляється. Відповідач, викликаний до суду у встановленому порядку, в судове засідання не з*явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки. Третя особа в судове засідання не з*явилася, Службою у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації до суду подано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] /а.с. 7/, не займається вихованням дитини, не створив жодних умов для її фізичного та духовного розвитку; про сина не піклується, не забезпечує його необхідними продуктами харчування та речами, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує медичного огляду і лікування сина. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, як свідчать розрахунки заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.10.2014 року по 01.03.2016 року та за період з 01.05.2011 року по 01.10.2014 року, станом на 03.03.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 31564 гривні /а. с. 10, 11/. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, №3 роз*яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як свідчить письмова заява [PERSON] (відповідача по справі) від 17 лютого 2016 року, засвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В., відповідач відмовляється від своїх батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], не має ні наміру, ні можливості піклуватися про нього та приймати участі у його вихованні /а. с. 6/. Згідно письмових доказів свідків - сусідів позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 12.12.2015 року, які містяться в матеріалах цивільної справи /а. с. 17, 18, 19, 20, 21/, відповідач не бере участі у вихованні сина та його розвитку, жодним чином не цікавиться його життям. Вище зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування [PERSON] своїми обов'язками щодо виховання та утримання дитини, і дають суду законні підстави у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] Частиною 1 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 551,20 гривень, про що свідчить квитанція від 01.04.2016 року /а. с. 1/. Вище викладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених нею при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved