Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

До суду звернулися позивачі з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові вказали, що 01.06.2015 року близько 21 год. 40 хв. [PERSON] з дружиною рухалися автомобілем ЗАЗ ТF 5540, який належить [PERSON] На автошляху Драбів-Золотоноша між с.Мойсівка та смт Шрамківка Драбівського району Черкаської області їх обігнав автомобіль ВАЗ-2106, який різко загальмував та допустив зіткнення з їх транспортним засобом, завдавши йому пошкоджень. За кермом автомобіля, що їх обігнав був [PERSON], після ДТП останній вийшов і та кулаком розбив лобове скло. Володільцем автомобіля ВАЗ-2106 є [PERSON] Внаслідок ДТП позивачам завдано матеріальну та моральну шкоду, а саме, вини просять суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля у сумі 4567,22 грн., витрати повязані з проведенням оцінки відновлювальних робіт у розмірі 800 грн.,транспортні витрати повязані з підготовкою справи до суду 404,02 грн., моральну шкоду 7000 грн., а на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивачі та представник позивача підтримали позов, просили його задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме частині нанесенні шкоди внаслідок пошкодження ним скла автомобіля ЗАЗ ТF 5540, яку згоден відшкодувати, в решті заперечив, пояснив суду, що події ДТП не було. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає, що він не причетний до подій, тому підстав для його відповідальності не має, автомобіль ВАЗ-2106 він купив і володіє ним і користується ним на підставі технічного паспорта, коли відбувалися події, на які посилаються позивачі він був в автомобілі, а [PERSON] керував його автомобілем як учень, оскільки останній не мав водійських прав. Просив суд відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, представника позивача, свідків, суд дійшов до наступного. З копії постанови Драбівського районного суду Черкаської області від 23.06.2015 року, яка набрала законної сили, вбачається, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та на нього накладено штраф у сумі 3400 грн. Згідно даної постанови, судом було встановлено, що [PERSON] 01.06.2015 року о 21- ій годині 40 хв. на 7 км автодороги Драбів -Золотоноша керував автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. В1729ІХ, з явними ознаками алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. СА 6384ВВ, який рухався позаду нього в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до положень ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, суд вважає, що факт скоєння [PERSON] доведено суду позивачами, а посилання відповідача не відсутність даної події є необґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, і даний факт визнають сторони, законним володільцем автомобіля ВАЗ 2106 є [PERSON] Відповідно до пунктів 24.5, 24.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається; забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях. Перелік доріг, на яких дозволяється навчання водінню транспортних засобів, погоджується з Державтоінспекцією. П.24.7 даних Правил, яким було передбачено можливість навчання водінню індивідуальному порядку виключений з Правил в 2011 році постановою у КМУ від 26.09.2011 № 1029. Відтак, пояснення відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] правомірно, як учень, вів автомобіль не знайшли свого підтвердження, а тому на думку суду, [PERSON], який на відповідній правовій підставі є законним володільцем транспортного засобу, відповідного до вищевказаної статті ЦК України несе матеріальну відповідальність за шкоду, завдану його джерелом підвищеної небезпеки, яким являється автомобіль ВАЗ 2106. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак, оскільки відповідач [PERSON] визнав факт завдання шкоди автомобілю «ЗАЗ», д.н.з. СА 6384ВВ, с саме, розбиття скла, то саме він повинен нести матеріальну відповідальність за скоєне. Відповідно до копії звіту № 0107 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля ЗАЗ, номер СА 6384ВВ, вартість матеріального збитку заданого пошкодженням автомобіля становить 4567 грн. 22 коп. З ремонтної калькуляції, яка є додатком до звіту вбачається, що вартість робіт по заміні пошкодженого скла становить 2530 грн. 58 коп. Дана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], а решта розміру шкоди, визначеної звітом підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], як з законного володільця джерела підвищеної небезпеки, яким задано таку шкоду. Також на думку суду, підлягає задоволення позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь [PERSON] витрат за проведення даної експертизи у сумі 800 грн., які були сплачені ПП [PERSON] згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 0706 від 01.07.2015 року. Дані витрати повязані безпосередньо з наслідками дій та встановленої законом відповідальності відповідачів. Щодо вимоги позивача [PERSON] про відшкодування 404,02 грн. витрат повязаних з підготовкою справи до суду та збирання доказів, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню. Позивач не довів суду, що надані квитанції на суму 350,02 грн. за придбання палива моторного, та квитанція на суму 54 грн., за телеграму по Україні, були повязані з завданою шкодою відповідачів. Крім того, суд вважає, що позивачі не довели суду факт завдання ним моральної шкоди. Твердження [PERSON], що останній був позбавлений можливості користування пошкодженим транспортним засобом, не доведено суду, характер пошкоджень не є суттєвим і не виключає можливості користуватися автомобілем. Також суд вважає, що надана довідка, про звернення позивача [PERSON] до Драбівської ЦРЛ з приводу захворювання серця, не підтверджує факт спричинення йому моральної шкоди, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати потрібно стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved