Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Слов`янської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН №003956 від 20.05.1998 р., зареєстрованого в Журналі записів актів на право приватної власності на землю за №3956, йому належить земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0594 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка була передана йому у власність рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 18.02.1998 року №81/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок». Наведене підтверджується довідкою Міськрайонного управління в Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №286/146-19 від 26.06.2019 року, копією запису №3956 від 20.05.1998 року в Журналі №6 записів актів на право приватної власності на землю 1998 рік (14141000130006), копією рішення виконкому Слов`янської міської ради від 18.02.1998 р. №81/1. На вищевказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, належний йому на праві власності на підставі Договору дарування від 07.12.1996 року. Вказує, що він втратив Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН №003956 від 20.05.1998 року. В газеті «Газета объявлений» №22 від 05.06.2019 р. він розмістив про це оголошення. Таким чином, без правовстановлюючого документу на земельну ділянку та без державної реєстрації тієї земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реалізувати своє траво власності, а саме розпорядитись земельною ділянкою він не має можливості. Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку цій земельній ділянці необхідно присвоїти кадастровий номер. Проте без правовстановлюючого документу на земельну ділянку зробити де неможливо. При зверненні із заявою до міськрайонного управління в Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області щодо отримання копії вищевказаного державного акту на земельну ділянку. Однак листом №393/146-19 від 16.09.2019 року йому було повідомлено про те, що копія державного акту в управлінні відсутня. Зважаючи на наведене, без правовстановлюючого документу на земельну ділянку він позбавлений можливості, як присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, так і зареєструвати право власності на належну йому земельну ділянку. Просить суд, визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , громадянином України, РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0594 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Дементьєва Л.В., яка діє на підставі Ордеру серії ДН № 096103 від 23.09.2019 року в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача, Слов`янської міської ради Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янської міської ради про визнання права власності, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 18.02.1998 року №81/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» було передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до Договору дарування від 07 грудня 1996 року посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г., [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Листом № 253/0/211-19 від 12 червня 2019 Міськрайонним управлінням у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомлено, що в «Журнале № б записи актов на право частной собственности на землю 1998 год (14141000130006)», виконано запис № 3956 від 20.05.1998 року про те, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0594 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради від 18.02.1998 року № 81/1 «О передаче в частную собственностькземельних участков» відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 003956 від 20.05.1998 року, реєстраційний номер 3956. Копія запису № 3956 від 20.05.1998 року з «Журналу № 6 записи актов на право частной собственности на землю 1998 год (14141000130O06)» додається (а.с.7-9). Крім того, відповідним Листом Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомлено, що станом на 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 003956 від 20.05.1998 року зареєстроване за [PERSON] (а.с.15). За правилами ст. ст. 328, 204 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved