Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Заявник [PERSON] 28.09.2018 року звернулася у суд із заявою, в якій просить визнати свого сина [PERSON], [INFO] недієздатним, встановити йому опіку, а також призначити її опікуном недієздатного сина. У звязку із вказаним, а також для встановлення психічного стану сина, просить призначити судово-психіатричну експертизу. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 01.10.2018 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження. Ухвалою від 30.10.2018 року по даній справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 12.02.2019 року поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду\~по суті на 19.03.2019 року. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 19.03.2019 року. Заяву обґрунтовано\~тим,\~що син заявника [PERSON] є інвалідом І-ої групи з дитинства у звязку з психічним захворюванням та проживає разом із заявником. Син повністю перебуває на утриманні заявника, яка здійснює за ним догляд. У звязку з особливістю наявного у сина захворювання, останній обмежений у здатності до спілкування та контролю своєї поведінки, а тому потребує постійного стороннього догляду. Заявник у судовому засіданні підтримала заяву, просила її задоволити, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи начальник Служби у справах дітей [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила і заяви про розгляд справи у її відсутності не подала. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника, суд дійшов висновку, що заява\~підлягає задоволенню\~за наступних підстав. Згідно із ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1\~ст. 293 ЦПК України). Главою 2 Розділу ІV ЦПК України\~врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON], [INFO], згідно з довідкою № 297, наданої Сколівською центральною районною лікарнею 30.10.2018 року (а. с. 13), перебуває на «Д» обліку у психіатричному кабінеті КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» з 19.06.2014 року. Визнаний інвалідом І-ої групи з дитинства безтерміново, потребує постійного стороннього догляду та допомоги сторонніх осіб (довідка МСЕК № 822135, а. с. 8). Через стан свого здоровя [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати. Згідно свідоцтва про народження серія 1-СГ № 202369 від 02.11.2000 року, заявник записана матірю [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до\~ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється\~цивільним кодексом\~і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону\~визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1\~ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 561 від 14.12.2018 року КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, [PERSON], [INFO], страждає стійким психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості в ступені імбецильності з емоційно-вольовими розладами та судомними нападами нерівномірної частоти. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а. с. 17-18). Статтею 299 ЦПК України\~визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що у силу свого захворювання він нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч. 1\~ст. 41 ЦК України\~над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частина 4 статті 63 ЦК України\~визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду, оскільки у такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а у даному конкретному випадку, забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми\~ЦК України\~так і\~ЦПК України\~у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм\~ЦК\~та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Заявник просить призначити її опікуном над сином, про що вказує у заяві. Обмежень, передбачених\~ст. 64 ЦК України\~щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. За таких обставин, в інтересах [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним визнати його недієздатним, встановити над ним опіку та вважає доцільним призначити заявника опікуном її рідного сина [PERSON], [INFO]. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 1\~ст. 40 ЦК України\~фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved