Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в лютому 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення п`ятої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється», зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: 2322485700:01:010:0065, що розташована за адресою: [ADDRESS] на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області. В обґрунтування позову посилався на те, що Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району в порушення вимог ст.ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, ч. 1 ст. 20, ст. 186 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка рекреаційного призначення зі зміною цільового призначення на сільськогосподарські землі, що розташована в межах прибережної захисної смуги Каховського водосховища та без проведення земельних торгів, чим порушено ст.ст. 134-135 Земельного кодексу України. У зв`язку з тим, що Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області виступає відповідачем у справі, а інші органи не мають повноважень для звернення до суду, заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області виступив позивачем у справі. Ухвалою суду від 28.08.2020 суддею Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В. прийнято до провадження цивільну справу за позовом Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.09.2020 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Дьяченка В.В. надійшли письмові пояснення у справі, в яких він заперечував проти позовних вимог заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, зазначив, що заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури є неналежним позивачем у справі, просив залишити без розгляду позовну заяву, а у випадку розгляду справи по суті - відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно проекту землеустрою, який діяв та був чинний на дату виділення земельної ділянки, встановлена ширина прибережної захисної смуги, яка при виділенні спірної земельної ділянки дотримана. Повноваження представляти інтереси громади належать Благовіщенській сільській раді Василівського району Запорізької області, у зв`язку з чим прокуратури не може виступати позивачем у справі. Від керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області надійшли пояснення, в яких він заперечував проти доводів представника відповідача, просив врахувати, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, 40 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» подальше представництво інтересів держави у справі № 318/378/19 здійснюється Василівською окружною прокуратурою Запорізької області. В судовому засіданні прокурор Чапліна Н.М. позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав клопотання, в якому просила розглянути справу за відсутності уповноваженого представника позивача, позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дьяченко В.В. заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у поясненнях, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокуратурою в позовній заяві обґрунтовані порушення інтересів держави, зазначено, що внаслідок прийняття Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району незаконного рішення із комунальної власності об`єднаної територіальної громади Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області вибула земельна ділянка рекреаційного призначення площею 0, 05 га. Оскільки відповідно до ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування» не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населеного пункту, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущені Благовіщенською сільською радою Василівського району Запорізької області, якій законодавством надані відповідні повноваження та яка є відповідачем у справі то орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах відсутній, у зв`язку з чим перший заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури звернувся до суду із даним позовом в інтересах держави та набув статусу позивача. Отже, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності у прокуратури повноважень на представництво інтересів держави та вважає, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач. Судом враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, 40 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» подальше представництво інтересів держави у справі № 318/378/19 здійснюється Василівською окружною прокуратурою Запорізької області. Судом встановлено, що Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області 20.05.2016 прийняте рішення № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється». На підставі п. 1 рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, для індивідуального садівництва загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: 2322485700:01:010:0065 для передачі у власність громадянину [PERSON] по [ADDRESS] . Пунктом 2 вказаного рішення земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: 2322485700:01:010:0065 переведено із земель рекреаційного призначення в землі сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] . Пунктом 3 вказаного рішення громадянину [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер: 2322485700:01:010:0065 по [ADDRESS] . Відповідно до рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 03.07.2017 № 2 «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Благовіщенська сільська рада Василівського району Запорізької області є правонаступником прав та обов`язків Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області. Вказане підтверджується рішенням Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 14.09.2017 № 1 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2018 земельна ділянка кадастровий номер 2322485700:01:010:0065, розташована: [ADDRESS] є, цільове призначення: для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 2322485700:01:010:0065 зареєстроване 25.07.2016 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9848135223224), підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 8-3 від 20.05.2016. Аналогічні відомості містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер 2322485700:01:010:0065. Відповідно до інформації виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 12.12.2018 № 02-01-25/304 земельні торги про виділення громадянину [PERSON] у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились. До зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0, 05 га, яка виділена громадянину [PERSON] у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» вказана земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Земельна ділянка площею 0, 05 га, яка виділена громадянину [PERSON] у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» знаходиться на відстані приблизно 30 м. від урізу води Каховського водосховища. Проект землеустрою щодо відведення громадянину [PERSON] у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» державну експертизу не проходив. Генеральний план/План зонування та детальний план/ с. Іванівка затверджений рішенням № 3 Іванівської сільської ради від 26.10.2017 р. Згідно інформації Міськрайонного управління Держгеокадастру у Кам`янсько-Дніпровському районі та м. Енергодарі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 28.01.2019 № 124/118-19 згідно картографічних матеріалів до Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту (с. Іванівка) Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області земельна ділянка кадастровий номер 2322485700:01:010:0065 до 20.05.2016 року відносилась до категорії земель - землі рекреаційного призначення. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року у справі № 808/203/18 за позовом Енергодарської місцевої прокуратури до Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району (правонаступник - Благовіщенська сільська рада Кам`янсько-Дніпровського району), яке набрало законної сили 24.06.2018, визнано протиправним та скасовано рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 09.10.2015 № 2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка». Відповідно до п. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі № 808/203/18 встановлено, що представником відповідача не наведено та не підтверджено належними доказами факт того, що конкретні умови забудови, що склалась в с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району запорізької області вздовж усього урізу води довжиною 5 км, не дають можливості встановити гнучку прибережну захисну смугу із змінами її ширини в залежності від містобудівної документації та конкретних умов забудови, що склалась по всій її довжині. Спірний проект землеустрою було погоджено лише територіальним органом Держгеокадастру України, водночас до Держводагенства та мін природи даний проект на погодження не надходив. До суду не надано доказів того, що проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка Кам`янсьо-Дніпровського району Запорізької області пройшов процедури обов`язкової державної експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 58 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Статтями 61 Земельного кодексу України та 89 Водного кодексу України встановлені обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах Обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах. Отже, враховуючи вищевказані положення Водного кодексу України, Земельного кодексу України, за наслідками їх правового аналізу встановлено, що землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність громадянам та юридичним особам у виключному випадку, а саме можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів) та власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо, лише на умовах оренди. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачами, що спірна земельна ділянка розташована на відстані приблизно 30 м від урізу води Каховського водосховища. Отже, рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області не відповідає положенням ст.ст. 58, 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Частинами 2, 3 статті 20 ЗК України встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою АР Крим, Радою міністрів АР Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ч. 19 ст. 186 ЗК України документація із землеустрою подається для проведення державної експертизи землевпорядної документації у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Окрім цього, виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 24.02.2020 у справі № 701/473/17-ц. Як встановлено, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер: 2322485700:01:010:0065 по [ADDRESS] , який затверджений Іванівською сільською радою на підставі рішення від 20.05.2016 № 8-3, що не заперечувалось відповідачами, не пройшов процедури обов`язкової державної експертизи. Вказане свідчить про порушення вимог ст. 186 Земельного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» Іванівською сільською радою при прийнятті рішення від 20.05.2016 № 8-3. Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, у тому числі для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків, зазначених у цій статті. Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка: розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення); віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Оскільки на час прийняття Іванівською сільською радою рішення від 20.05.2016 № 8-3 був відсутній затверджений в установленому законодавством порядку Генеральний план/План зонування та детальний план\\с. Іванівка Іванівська сільська рада при передачі земельної ділянки рекреаційного призначення зі зміною її цільового призначення у приватну власність [PERSON] , порушила ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до якої земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 135 ЗК України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених ч. 2 і 3 статті 134 цього Кодексу. Земельні торги про виділення громадянину [PERSON] у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20.05.2016 № 8-3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 та ст. 21 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У правовій позиції, висловленій у постанові від 19.06.2013 по справі № 6-57цс13 Верховний Суд України зазначив, що статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Разом з тим, якщо право власності на земельну ділянку набуто на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування таке право власності підлягає визнанню недійсним без врахування вимог ст. 140 ЗК України. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторін,

Outcome: approved