Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 12083 гривні 72 копійки за кредитним договором № б/н від 15 травня 2009 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 15 травня 2009 року відповідач отримала кредит в розмірі 2000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач станом на 16 липня 2018 року порушила зобов'язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 12083 гривні 72 копійки, яка складається з наступного: 3993 гривні 40 копійок заборгованість з відсотків за кредитом; 8025 гривень 94 копійки заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 551 гривня 61 копійка штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду заяву, де зазначив дані про необхідність розгляду справи за його відсутності, повне підтримання позову, відсутність заперечень проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, направила в суд свого повноважного представника, адвоката [PERSON]. Представник відповідача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив про те, що, на його погляд, позов слід задовольнити частково через законодавчу заборону притягнення до юридичної відповідальності одного виду, стягнувши з позивача, 1600 гривень, а саме 1100 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом та 500 гривень штраф (фіксована частина), в задоволенні стягнення пені та штрафу (процентна складова) просив відмовити. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов необхідно задовольнити частково за наступних обставин. Судом зясовано, що між позивачем та відповідачем виникло зобовязання, яке підтверджується даними копії письмового кредитного договору від 15 травня 2009 року (а.с. 8-24), згідно якого кредитодавець (позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») зобовязався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві [PERSON] В.) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконала умови вказаного кредитного договору, порушивши підпункт 2.1.1.5.5 Умов, на яких базуються договірні зобовязання сторін (а. с. 19 на звороті), своєчасно не повернувши за договором кошти банку, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити. Однак, суд переконаний у необхідності часткового задоволення позову з наступних підстав. За приписами ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з іншими сумами позивач просить стягнути з відповідача 8025 гривень 94 копійки заборгованості за пенею, а також 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина та 551 гривня 61 копійка іншого штрафу (процентна складова). За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання приписів ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Наведене кореспондується із правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс та від 11 жовтня 2017 року у справі № 347/1910/15-ц щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, зокрема, штрафу й пені за одне і те саме порушення. Отже, за викладеним, беручи до уваги права відповідача як учасника правовідносин за споживчим кредитом, тобто споживача, необхідно стягнути не всі заявлені позивачем суми форм неустойки, а лише найменшу суму штрафу в розмірі 500 гривень, а в задоволенні інших форм заявленої неустойки (сум 8025 гривень 94 копійки (пеня) та 551 гривня 61 копійка (процентна складова штрафу) слід відмовити. При цьому, вибираючи найменшу суму штрафу, суд зважає на те, що позов стороною позивача підтримується повністю і за наявної альтернативи вибору застосування цивільно-правової відповідальності суд обирає наймякішу, бо відповідач є не тільки боржником за договором, але ще й споживачем. Підсумовуючи викладене, зважаючи те, що на час розгляду справи заявлені позовні вимоги позивачем, не зважаючи на надіслані електронною поштою обіцяння (а.с. 89) не уточнені й до стягнення тіло кредиту за позовом зовсім не заявлене (через\~це строк дії картки до уваги не береться, бо не заявлено вимоги про повне погашення кредиту), суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] за позовом 2301 гривню 64 копійки заборгованості (500 гривень штрафу (фіксована частина) + 1801 гривня 64 копійки відсотків за користування кредитом (2000 (тіло кредиту станом на 01.08.2015, тобто за 3 роки до дня здачі позову на пошту) х 30 (процент річних) х 1096 (кількість днів прострочення із заокругленням на користь позивача): 365 : 100 = 1801,64). Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» частину сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 296 гривень 19 копійок (пропорційно до відсотку задоволених позовних позовних вимог).

Outcome: partial