Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Житловий кооператив «Простор-4» звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на користь ЖК «Простор-4» суму заборгованості у розмірі 4458 грн. 11 коп., за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], яка утворилась з 1999 року по 01.04.2015 року. Голова правління ЖК «Простор-4», [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача заборгованість. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він є власником спірної квартири за адресою: [ADDRESS] з 1999 року, був зареєстрований за вказаною адресою з 2005 року. Зазначив, що він не є членом зазначеного кооперативу, договорів із позивачем ніяких не укладав. В квартирі мешкає не постійно, іноді виїжджає, але про тривалу відсутність за місцем мешкання правління ЖК не попереджає, за перерахунком не звертався бо ніколи не сплачував послуги, на зборах членів кооперативу не був присутній. Також зазначив, що при подачі позову представником позивача не було враховано строк позовної давності, який просив застосувати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 322 ЦК України - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 151 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. В судовому засіданні встановлено, що дійсно між сторонами не було письмового договору про утримання будинку та прибудинкової території. Між тим, відповідач не заперечував той факт, що він є власником спірної квартири та мешкає в ній. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов»язку сплачувати витрати за утримання будинку та прибудинкової території. Згідно до ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами кодексу, іншими актами цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія права). Крім того, ч. 1 ст.11 ЦК України каже, що цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, згідно наданої позивачем довідки від 02.04.2015 року № 517, що відповідач зареєстрований у [INFO] з 08.09.2005 року та є власником даної квартири згідно договору купівлі-продажу АВВ № 432794 від 15.12.1999 року, зареєстрованого в КП БТІ за № 56192 від 09.03.2000 року (а.с.60,61). Зазначена квартира знаходиться в житловому кооперативі «Простор-4» Житловий кооператив «Простор- 4» має належну державну реєстрацію юридичної особи. У відповідності до п. 5.2 Статуту обов»язками члена кооперативу є сплата внесків на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку, який належить кооперативу та прибудинкової території. Згідно п.п. 4.8, 4.9 Статуту Житлового кооперативу «Простор-4» у разі відмови власника квартири вступити до кооперативу, між кооперативом і власником укладається угода про спільне володіння будинком та дольову участь у витратах на його утримання, в разі відмови власника квартири вступити в кооператив або відмови на укладення угоди про дольову участь у витратах на його утримання, кооператив має право звернення до суду для стягнення платежів на утримання та ремонт житлового будинку та прибудинкової території. (а.с.11-20,23) З наданих представником позивача копій договорів про надання послуг, вбачається, що кооперативом були укладені договори про вивіз побутових відходів, користування електричною енергією, виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів і обладнання систем диспетчеризації (а.с.21-22, 29-44). Тарифи по оплаті за утримання та ремонт житлового будинку та прибудинкової території затверджені протоколами загальних зборів членів житлового кооперативу «Простор-4» від 27.08.2008 року, від 26.01.2013 року згідно якого тариф з експлуатаційних витрат з 01.09.2008 року складав 1 грн. 10 коп. за 1 кв.м., з 2013 року та на даний час 1 грн. 50 коп. (а.с.66,70). Згідно наданого позивачем довідки від 24.06.2015 року № 119, заборгованість відповідача перед ЖК «Простор-4» за період з 01.01.2000 року по 01.06.2015 року складає 4552 грн. 89 коп.. Але позивачем позовні вимоги були предявлені за період до 01.04.2015 року та в подальшому не уточнювались. Зазначена заборгованість утворилась внаслідок не оплати відповідачем послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми заборгованості, за період з 01.01.2000 року по 01.06.2015 року. (а.с.74-79). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Позов представником позивача було подано 21.05.2015 року, тобто позов було пред»явлено поза межами строку позовної давності. Згідно ст.. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні встановлено, що позивач з вимогою про стягнення заборгованості звернувся до суду 21.05.2015 року, а заборгованість просив стягнути з 1999 року. Враховуючи відсутність у позивача поважної причини пропуску строку позовної давності та клопотання про його поновлення та враховуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, заявленого до постановлення рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась за період з 01.05.2012 рок по 01.04.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за період з квітня по грудень 2012 року заборгованість становить 312,75 грн., за період з січня по грудень 2013 року 521,28 грн., за період з січня по грудень 2014 року 568,68 грн., за період з січня по березень 2015 року 142,17 грн. (312,75 грн.+521,28грн.+568,68 грн.+142,17грн.). Тобто загальна сума заборгованості, які підлягає стягненню становить 1544 грн. 89 копійок. Таким чином, суд стягує з відповідача заборгованість, яка утворилася за період з 01.05.2012 року по 01.04.2015 року, в сумі 1544,89 грн.. Розподіл судових витрат судом обчислюється відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved