Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що 21.09.2018 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано у Кременчуцькому міському відділі державної редакції актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від спільного життя з відповідачем мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачем вказано, що шлюбно - сімейні відносини з відповідачем не склались через брак уваги до неї, постійні сварки та фізичне насильство відносно неї, що призвело до до втрати відчуття поваги та любові до відповідача. Позивач вважає, що примирення неможливе та подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - шлюб укладений 21.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано у Кременчуцькому міському відділі державної редакції актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1180 - розірвати. 06.12.2021 року відповідачем по справі подано до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 21.09.2018 року уклали шлюб, який зареєстровано у Кременчуцькому міському відділі державної редакції актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1180, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 14. Сімейні відносини у сторін не склалися з причин відсутності взаємопорузуміння між ними та різних поглядів на життя. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дитини, наполягала на його розірванні. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно дост. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, також враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Водночас, відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у заяві від 06.12.2021 року. Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд справи, тобто 454 грн. Водночас, стягнути з відповідача на користь позивача, 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 454 грн.

Outcome: approved