Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

До суду із позовом звернувся представник позивача [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа: Панчівська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником будинку № 83 по вул. Центральна у с. Панчеве, Новомиргородського району, Кіровоградської області; 04 квітня 2012 року по проханню відповідачки, перед цим продавши власний будинок, позивач зареєстрував у вищевказаному домоволодінні відповідачку, [PERSON], з якою він був у дружніх добросусідських відносинах, аргументуючи своє прохання тим, що у разі прописки відповідачки у будинку своєї доньки остання могла втратити право на пільги та субсидію, та доньці необхідно буде додатково сплачувати комунальні послуги за ще одну прописану особу. Починаючи з 04 квітня 2012 року відповідачка не проживає у будинку за адресою по вулиці Центральна, 83 у селі Панчеве, Новомиргородського району, Кіровоградської області і взагалі ніколи не проживала у помешканні позивача, [PERSON], так як починаючи з 2012 року [PERSON] проживала у будинку своєї доньки у м. Кропивницький. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд задовольнити його, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Згідно до ст. 128 ч.11 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 4 травня 2018 року на вказаному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 22.05.2018 року на 15.00 год. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, при цьому відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і відзиву не надіслав. Третя особа Панчівська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, представник якої у судове засідання не зявився, проте представник направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позову. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, вивчивши письмові докази та інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено у ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 83 по вул. Центральна в с. Панчеве, Новомиргородського району, Кіровоградської області, що підтверджується довідкою Панчівської сільської ради № 729 від 26.03.2018 року. У вказаному будинку з 4 квітня 2012 року зареєстрована відповідач, яка не була і не є членом сімї позивача. Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.02.2018 р., від 26.03.2018 р. та від 02.04.2018 року підтверджено факт непроживання [PERSON] у вищевказаному домоволодінні з 2012 року. Крім цього, факт непроживання відповідача в домоволодінні [PERSON] знайшов своє підтвердження у показаннях свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних в ході судового розгляду справи, які знають обидві сторони тривалий час, проживають поруч з позивачем, при цьому зазначили, що відповідач ніколи не проживала у будинку позивача, а лише там зареєстрована, на даний час, як їм відомо, відповідач проживає у своєї доньки у м. Кропивницький, а свій будинок у с. Панчеве продала. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні і такі доводи не спростовані відповідачем, він як власник свого будинку бажає продати його, проте реєстрація відповідача у будинку є перешкодою для укладення угоди про відчуження майна. У даній справі правовідносини виникли між власником житла і особою, яка не була і не є членом його сімї, тому до вказаних правовідносин не застосовуються положення ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК України і відповідно позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у будь-який час незалежно від того, який період часу відповідач не проживає у домоволодінні позивача [PERSON] Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право власності позивача щодо користування своїм майном. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved