Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради Луганської області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.09.2017 року у справі №428/701/17 [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. З вказаного вироку вбачається, що [PERSON], маючи намір на придбання права на квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 25а, кв. 44, шляхом обману, 26.12.2012 року звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою про встановлення факту проживання нею однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] не менше пяти років з липня 2006 року у вищевказаній квартирі та визначення їй двомісячного строку для прийняття спадщини. При цьому [PERSON] для реалізації зазначеного злочинного наміру у вищевказаній позовній заяві вказала відомості, які не відповідали дійсності. 19.02.2013 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON], який помер 02.02.2012 року, не менше як пять років до часу відкриття спадщини та визначено їй додатковий строк для прийняття спадщини. 10.04.2013 року [PERSON] на підставі вказаного рішення суду звернулась до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори\~ і отримала свідоцтво на вищевказану спадщину. 21.05.2013 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] згідно довіреності на продаж квартири за №932 від 26.04.2013 року, продав вищевказану квартиру [PERSON] Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 13.12.2016 року №1809 ринкова вартість квартири склала 135297 грн. Згідно вироку суду та матеріалів кримінального провадження вбачається завдання матеріальних збитків саме [PERSON] міській раді Луганської області. Таким чином, внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] заподіяла [PERSON] міській раді Луганської області матеріальну шкоду у сумі 135297 грн. Позивач просить стягнути на користь [PERSON] міської ради Луганської області збитки заподіяні, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі вартості втраченого майна на час відчуження у сумі 135297 грн. та вирішити питання про судові витрати. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що з 2000 року по травень 2013 року вона сплачувала комунальні платежі по квартирі, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 25-а, кв. 44, а також допомагала коштами хворому і непрацездатному [PERSON], який помер 02.02.2012 року. 30.11.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу про залишення без задоволення клопотання прокурора про призначення судової товарознавчої експертизи. В судовому засіданні прокурор Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Згодом в судове засідання не зявився. В судовому засіданні прокурор Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради Луганської області [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, встановлена вироком від 22.09.2017 року. Цим же вироком встановлено, що розмір шкоди, спричиненої [PERSON] міській раді Луганської області неправомірними діями відповідача становить 135297 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за позовною заявою [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше пяти років було задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.03.2013 року. Вказана обставина підтверджується матеріалами цивільної справи №1227/10091/2012, дослідженими в судовому засіданні. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем вказаного майна [PERSON] є [PERSON]. Таким чином, після набрання законної сили судовим рішенням від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 [PERSON] отримала свідоцтво про спадщину за законом, як спадкоємець пятої черги, зареєструвала право власності на спадкове майно квартиру, розташовану за адресою: за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 25-а, кв. 44, та розпорядилась належним їй майном на власний розсуд. Суд вважає, що за цих обставин в діях [PERSON] відсутні будь-які неправомірні дії, оскільки свої цивільні права вона захистила в судовому порядку, суд визнав її позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх. Зазначене рішення від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012\~ станом на день розгляду цієї цивільної справи №428/1291/18 ніким не оскаржувалось та не скасоване. 22.09.2017 року по справі №428/701/17 відносно [PERSON] було винесено вирок, яким останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання, звільнено від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» та закрито провадження по справі. Зазначений вирок суду набрав законної сили 24.10.2017 року. Як вбачається з вказаного вироку, [PERSON] обвинувачувалась в тому, що маючи намір на придбання права на квартиру, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 25-а, кв. 44, шляхом обману 26.12.2012 року звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою про встановлення факту проживання нею однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] не менше пяти років з липня 2006 року у вищевказаній квартирі та визначення їй двомісячного строку для прийняття спадщини. При цьому [PERSON] для реалізації зазначеного злочинного наміру у вищевказаній позовній заяві вказала відомості, які не відповідали дійсності. 19.02.2013 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON], який помер 02.02.2012 року, не менше як пять років до часу відкриття спадщини, та визначено їй додатковий строк для прийняття спадщини за померлим. 10.04.2013 року [PERSON] на підставі вказаного рішення суду звернулась до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, а саме вищевказаної квартири. 12.04.2013 року [PERSON] надано свідоцтво про право на вищевказану спадщину. 21.05.2013 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] згідно довіреності на продаж квартири за №932 від 26.04.2013 року, продав вищевказану квартиру [PERSON] Згідно з копією висновку №1809 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 13.12.2016 року ринкова вартість двокімнатної квартири №44 по вул. Маяковського б. 25-а, в м. Сєвєродонецьк Луганської області, загальною площею 43,5 м2 станом на 21.05.2013 року становила 135297 грн. Оцінюючи надані докази по справі, суд відзначає, що жоден із доказів не має для суду заздалегідь встановленої сили чи переваги один над одним. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). При цьому слід відзначити, що після набрання законної сили вироком від 22.09.2017 року, рішення суду від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за нововиявленими обставинами не переглядалось. Щодо спричинення збитків [PERSON] міській раді Луганської області і розміру цих збитків суд відзначає, наступне. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. На думку суду, прокурором і позивачем в судовому засіданні не було надано належних доказів того, що позивачу дійсно були спричинені будь-які збитки. Спірна квартира не перебувала у власності [PERSON] міської ради Луганської області і незаконним шляхом з її власності не вибула. Також суду не було надано доказів того, що [PERSON] міська рада Луганської області могла і повинна була отримати у власність громади спірну квартиру, і тільки неправомірні дії [PERSON] стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача цієї можливості. Суд відзначає, що вирок від 22.09.2017 року по кримінальній справі №428/701/17 відносно [PERSON] та рішення від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за позовною заявою [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше пяти років, які набрали законної сили, є взаємовиключними доказами. Беручи до уваги ту обставину, що ні прокурор, ні представник позивача не довели, що [PERSON] міській раді Луганської області дійсно були спричинені будь-які збитки (реальні збитки або упущена вигода), враховуючи, що рішення від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012, на підставі якого [PERSON] отримала свідоцтво про спадщину за законом, як спадкоємець пятої черги, зареєструвала право власності на спірну\~ квартиру та розпорядилась нею на власний розсуд, не скасоване, за нововиявленими обставинами не переглядалось, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed