Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До суду звернулася позивач, [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 03 жовтня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 121. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З листопада місяця 2011 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 03.10.2001 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаємопорозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з листопада 2011 року сторони припинили шлюбні відносини ведення спільного господарства, що сторонами не заперечується. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін. Клопотань про надання строку на примирення сторонами не заявлялось. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. Спору, про майно, яке було придбане при сумісному проживанні, не існує. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання позивачки, суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище - Рогожнікова. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, повязані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а також, частково, витрати по сплаті судового збору, так як поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу суд вбачає вину обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved