Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

До суду з позовом та уточненнями до нього звернувся представник позивача [PERSON] - [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та комісії з реорганізації Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] від 31.07.2017 року № 376-к «Про звільнення [PERSON] за п.6 ст.36 КЗпП України»; просив зобов'язати Фонд соціального страхування України поновити [PERSON] попередні умови праці, у межах його спеціальності, кваліфікації і посади, які були обумовлені трудовим договором [PERSON] на посаді заступника директора виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; поновити [PERSON] на посаду заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області; зобов'язати Фонд соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області усунути перешкоди [PERSON] у виконанні своїх посадових обов'язків шляхом забезпечення безпосереднього доступу до робочого місця заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області; стягнути з Фонду соціального страхування України на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що наказом від 31.07.2017 року № 376-к його звільнено з посади заступника директора виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України. Вважає зазначений наказ незаконним, прийнятим з порушенням норм законодавства про працю та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. 10.10.2011 року [PERSON] було призначено на посаду заступника директора Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Припинення Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відбулося на підставі наказу від 22.05.2017 року № 259-ос шляхом приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Представник позивача посилається на норму ч.4 ст.36 КЗпП України, відповідно до якої, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 статті 40). Позивач вказує, що оскільки в даному випадку відбулася реорганізація шляхом приєднання, то дія трудового договору з ним продовжується. Вважає, що всупереч зазначеної норми матеріального права, відповідач прийняв рішення про звільнення позивача у зв'язку з відмовою [PERSON] від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Так, підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 и 39 цього кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу - статтями 40,41,43, 43-1 цього кодексу. Однією з підстав є відмова працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці (п.6 ст. 36 КЗпП України). Звільнення з мотивів відмови працівника від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці може відбутися тоді, коли можливість продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією або посадою зберігається, але працівник не бажає продовжувати роботу. Коли ж змінилась спеціальність кваліфікація або посада, звільнення повинно проводитись за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач зазначає, що жодного повідомлення про зміну істотних умов праці він не отримував. Посилається на норми частини 3 ст. 32 КЗпП України, відповідно до якої у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Позивач вказує, що в матеріалах справи міститься лист від 26.06.2017 року № 96-01-25, який він не отримував та вважає акт від 30.06.2017 року про ненадання відповіді сфальсифікованим. Листом начальника управління від 03.07.2017 року № 137/01-25 йому було запропоновано перейти на роботу в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на посаду головного спеціаліста відділу профілактики виробничого травматизму з 01.08.2017 року з посадовим окладом 4700 грн. Лист [PERSON] отримав 03.07.2017 року та вважає, що з даного листа не вбачається, які саме умови праці істотно змінюються і які зміни відбулися в організації виробництва і праці відповідача. Також позивач вказує, на недотримання вимог статей 49-2, 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі. В судове засідання представник позивача повторно не з'явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. 06.12.2017 року повторно звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його відрядженням. Суд вважає неявку представника позивача неповажною у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Розгляд даної цивільної справи призначений на 27.11.2017 року відкладався у зв'язку з неявкою представника позивача, хоча був призначений за тривалий час. 06.12.2017 року представник позивача повторно подав заяву про відкладення справи призначеної на 07.12.2017 року. У зв'язку з тим, що представник позивача обирає собі пріоритетом інші свої справи, а не участь в судовому засіданні по даній цивільній справі, суд вважає що представник зловживає своїм процесуальним правом. Суд відповідно вимог ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» і положень ст.157 ЦПК України, для забезпечення належного балансу процесуальних прав та обов'язків сторін у справі вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника позивача. Представник відповідачів Фонду соціального страхування України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Гришукова Т.Ф. проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на наступне. Наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.10.2011 року №507-к [PERSON] призначено на посаду заступника директора Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі ВД ХОВ ФСС з ТВП) з посадовим окладом 3224 грн. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105 із змінами, передбачено припинити управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі ФСС НВВ), відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчі дирекції відділень цього Фонду (далі ФСС з ТВП), що є юридичними особами, шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Наказом від 22.05.2017 №259-ос передбачено припинення Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.05.2017 № 34 «Деякі питання реорганізації Фондів соціального страхування» постановлено закінчити процедуру припинення Фондів в результаті реорганізації до 01 серпня 2017 року, а також забезпечити попередження працівників виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування з нещасних випадків на виробництві і ФСС з ТВП та їх робочих органів про зміну істотних умов праці до 01 червня 2017 року. Відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. На виконання наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.05.2017 №259-ос та вимог частини 3 статті 32 КЗпП України 19.05.2017 року позивачу було вручене письмове повідомлення про зміни в організації праці, з яким він ознайомився. 26.06.2017 року [PERSON] було надано письмову пропозицію перейти на роботу в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на посаду головного спеціаліста відділу профілактики виробничого травматизму з 01.08.2017 року з посадовим окладом 4700 грн. Однак, позивач не надав своєчасно письмової згоди на цю пропозицію. 30.06.2017 року комісією ВД ХОВ ФСС з ТВП було складено акт №5сл про ненадання [PERSON] відповіді на пропозицію перейти на роботу в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та відсутність на робочому місці без поважної причини з 16 год.10.хв. Посилання позивача на фальсифікацією акта від 30.06.2017 року є необґрунтованими, оскільки він ознайомлений з актом під особистий підпис. 03.07.2017 року повторно був вручений лист №137/01-25, в якому запропоновано переведення на роботу в управління ВД ФССУ в Харківській області на посаду головного спеціаліста відділу профілактики виробничого травматизму з 01.08.2017 року з посадовим окладом 4700 грн. та був попереджений про те, що у разі ненадання згоди на переведення на нову роботу, буде прийняте рішення про припинення з ним трудового договору. Письмову пропозицію позивач отримав, але в установлений термін письмову згоду на переведення не надав, чим фактично відмовився від запропонованої посади. Даний факт відмови підтверджується актом про ненадання згоди на переведення на нову роботу від 05.07.2017 року. Згідно з частиною 4 статті 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31.07.2017 № 376-к [PERSON] звільнено з посади заступника директора ВД ХОВ ФСС з ТВП у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України. Статтею 42 КЗпП України передбачено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Згідно частини 2 статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Вивільнення працівників в процесі реорганізації не було заплановано та не відбулося. Тому, посилання позивача на норми статтей 42, 49-2 КЗпП України є безпідставними. Оскільки звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, припинення трудового договору відбувається без врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого статтею 42 КЗпП України. Відповідач вважає, що звільнення [PERSON] проведене з дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Третя особа Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та комісії з реорганізації Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Суд вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 10.10.2011 року [PERSON] призначено на посаду заступника директора Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно з наказом від 10.10.2011 року № 507-к. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105 із змінами, передбачено припинити управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчі дирекції відділень цього Фонду, що є юридичними особами, шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Наказом від 22.05.2017 №259-ос передбачено припинення Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Наказом від 26.05.2017 року № 694 передбачено припинення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області шляхом приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.05.2017 року № 34 «Деякі питання реорганізації Фондів соціального страхування» постановлено закінчити процедуру припинення ФСС з ТВП та ФСС НВВ шляхом реорганізації до 01 серпня 2017 року. Відповідно до ст.7 Закону №1105 до повноважень правління Фонду соціального страхування України належить затвердження структури органів Фонду, граничної чисельності працівників, схем їх посадових окладів тощо. Відповідно до статті 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (ст.32 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст.36 КЗпП України. 19.05.2017 року Головою комісії з реорганізації, директором виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] повідомлено [PERSON] про зміни в організації праці. 26.06.2017 року та 03.07.2017 року позивачу запропоновано роботу в порядку переведення в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Позивач не надав згоди на переведення в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Наказом голови комісії з реорганізації, директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] від 31.07.2017 року № 376-к [PERSON] звільнено з посади заступника директора виконавчої дирекції ХОВ ФСС з ТВП у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. Звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому припинення трудового договору відбувається без врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого статтею 42 КЗпП України. Таким чином, звільнення [PERSON] проведене Головою комісії з реорганізації, директором Виконавчої дирекції ФСС з ТВП у відповідності до ст. 36 КзпП України. Суд розподіляє судові витрати між сторонами, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed