overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, шлюбні стосунки припинено з березня 2020 року, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач направив до суду заяву, відповідно до якої позов визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 грудня 2010 року, від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 серпня 1986 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Також зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 1986 року. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 червня 2012 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 червня 2012 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини\~ фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Відповідачем вказані факти не спростовані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. Місце проживання спільної дитини разом з позивачем визначено сторонами у добровільному порядку. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

До суду звернулась позивач із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON], від яких має доньку [PERSON], [INFO]. Менше ніж за місяць чоловік загинув та після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивачка не зверталася із заявами про прийняття спадщини. Батьки [PERSON] надавали їй з дитиною допомогу та 06 жовтня 2009 року склали на ім'я доньки заповіти. 29 квітня 2011 року позивачка вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка. [INFO] на 77-ому році життя померла [PERSON] У строк, визначений законом, вона від імені доньки подала заяву про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори. Чоловік спадкодавця - [PERSON] подав відповідну заяву про відмову у прийнятті спадщини. Під час оформлення спадщини виявилося, що за життя [PERSON] загубила свідоцтво на спадщину після смерті сина на 1/6 частину квартири, не встигнувши його зареєструвати в БТІ. В зв'язку з цим, державний нотаріус Ларіна О.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири після смерті [PERSON], оскільки не надані правовстановлюючі документи. В судове засідання позивач, її представник не з'явились, представником позивача - адвокатом [PERSON] надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням «Укрпошта», про поважність причини неявки не повідомляв. Представник 3-ї особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, в наданих суду письмових поясненнях просили розглянути справу за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог вона вказала , що з відповідачем вона проживає спільно однією сім'єю, але без належного посвідчення подружніх відносин у відповідних державних органах. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з ними. Останнім часом, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо належного її з сином матеріального утримання, пояснюючи це тим , що у нього погіршився матеріальний стан, адже з нього за виконавчим документом збільшили розмір утримуваних на дитину від попереднього шлюбу аліментів і тому він не має достатнього постійного прибутку ще й на їхнє утримання. На даний час вона не може самостійно утримувати ні себе ні дитину, так як знаходиться в декретній відпустці, але відповідач продовжує ухилятись від обов'язку щодо їх утримання. На даний час між нею та відповідачем не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів, а її матеріальне становище не дозволяє їй самій утримувати дитину. Вона отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною в розмірі 130 гривень щомісяця, тобто практично не має матеріальних засобів для життя. Відповідач працює на посаді машиніста гірничих виїмкових машин ВСП шахтоуправління « Дніпровське» ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля. Має середньомісячний постійний заробіток в розмірі 6 000,00 грн. тож вона вважає , що він може надавати матеріальну допомогу на їх з сином утримання . В судове засідання позивачка не з'явилася , надала суду заяву , в якій просить слухати справу в її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність . Позов визнає. Суд , вивчивши заяви сторін, матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що сторони проживають разом , однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьками, та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Васильківської сільської ради № 123. Відповідач на утримання її з сином коштів не надає, хоча має таку можливість , так як отримує стабільно заробітну плату в сумі 6 000,00 грн., що підтверджується довідкою № 123 від 14.02.2014 року , має утриманні дитину від першого шлюбу , на утримання якої сплачує аліменти за рішенням суду. Позивачка сама не може утримувати дитину і тому звернулася до суду з даними позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає , що частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який зареєстрований 23 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції Луганської області, актова запис №30. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалось, через відсутність взаєморозуміння розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Відповідач постійно її предявляє необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпимим. Всі ці обставини призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинились з весни 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно в них немає. Втрачені всі фізичні та духовні звязки .Поведінка відповідача суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу домовились про проживання малолітньої дитини дочки [PERSON] [INFO] з нею. На примирення вона не згодна. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала послалась на вище означені обставини. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, однак був належно повідомлений про час, місце слухання справи. Заперечень проти позову не надав. З таких підстав за ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, слід прийти до висновку про можливе задоволення заявлених позовних вимог, оскільки: Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Згідно свідоцтва про шлюб сторонами шлюб було зареєстровано 23 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції Луганської області актова запис № 30. (а.с.4) Відповідно свідоцтва про народження сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. (а.с.5) Як слід з паспорту позивачки вона є громадянином України. (а.с.6) Таким чином було доведено, що позивачка не бажає знаходитись у шлюбі з відповідачем. І подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них і це має істотне значення для позивачки, проживання дитини після розірвання шлюбу суд вважає залишити жити з позивачкою, оскільки відповідач ні як не зреагував ні в своїх запереченнях ні думкою яку повинен довести у судовому засіданні на яке не зявився і тільки позивачка довела, що дитина у весь час знаходиться з нею і вона надає її умови для життя та виховання, прізвище залишити шлюбне «Деркач» вимоги позивачки законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня 1985 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] сільської раді Міловського району актова запис № 16. Від шлюбу мають двох дітей дочок [PERSON] та [PERSON] які є повнолітніми і мають свою родину, проживають окремо. Однак сімейні відносини погіршились відбувається повне непорозуміння, втрата довіри між нею та відповідачем З цих підстав вона пішла від відповідача і протягом більш року живе окремо. Не розірвання шлюбу, буде суперечити її інтересам. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала послалась на вище означені обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що також не бажає жити разом з позивачкою з тих підстав, що вона його не хоче бачити рядом. Оскільки сторони у попередньому судовому засіданні досягли згоди одна сторона підтримала заявлені позовні вимоги, друга сторона їх визнала маються підстави згідно ст.130, та ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалити рішення. Вислухав пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 2 ст.112 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Як слід з копії паспортів позивачки та відповідача вони є громадянами України. (а.с.3-4,10) З свідоцтва про народження дітей Марини та Альони слід, що вони є повнолітніми і батьками їх є позивачка та відповідач.(а.с.7-8) Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу позивачка та відповідач його зареєстрували 21 грудня 1985 року у [PERSON] сільської раді Міловського району Луганської області на той час Ворошиловградскої області. (а.с.9) Таким чином було встановлено, що позивачка не бажає знаходитись у шлюбі з відповідачем, відповідач також не бажає жити разом з позивачкою, вимоги позивача законні та підлягають задоволенню збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище шлюбне «Болдарь».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який був зареєстрований 22 листопада 2013 року виконавчим комітетом Червонопартизанської міської радим м. Свердловськ Луганської області, актова запис № 63.. Свою заяву обгрунтовує тим, що після реєстрації шлюбу спільне існування та сімейне життя між нею та відповідачем поступово почали погіршуватися. Від шлюбу дітей не має. Протягом останніх років зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Більш року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась просила розглянути справу без її участі переклавши свої повноваження адвокату. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити та розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи. Однак повідомив суд своєю заявою про те, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України з якої слід, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухав представника позивачки адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного: Як слід з копії паспорту позивачка є громадянкою України. (а.с.6) Відповідно до довідки від 15 березня 2019 року позивачка [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з окупованих територій України.(а.с.8) Згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2013 року у виконавчому комітеті Червонопартизанської міської ради м. Свердловська теперішній м. Довжанськ Луганської області актова запис № 63. (а.с.5) Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України слід, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України слід, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За \~ст.113\~СК України « Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.» Таким чином, було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть і не бажають знаходитись у шлюбі, що суперечило б їх інтересам. Прізвище після розірвання шлюбу позивачки залишити «Афанасьєва» .

Outcome: approved