Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Дочірнє підприємство «Люкс-2» Приватного підприємства «Люкс» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2575 ДП «Люкс-2» ПП «Люкс» визнано виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладено обов'язок щомісячно вносити плату за утримання будинку та прибудинкової території, а тому відповідачам по справі, які проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS], відкрито особовий рахунок [NUMBER] для сплати вказаних послуг. Розмір щомісячної плати визначено рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради №803 від 05 травня 2008 року та №1603 від 28 вересня 2011 року і становив 1,25 грн. за метр квадратний загальної площі без врахування податків та зборів до 05 жовтня 2011 року та 1,395 грн. за метр квадратний загальної площі без врахування податків та зборів з 05 жовтня 2012 року. Однак відповідачами по справі систематично не вноситься плата за утримання будинку та прибудинкової території, через що станом на 01 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 1091,17 грн., яку позивач просить солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача Дочірнього підприємства «Люкс-2» Приватного підприємства «Люкс» в судове засідання не з'явилася, однак подав суду письмову заяву по розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Крім цього просить стягнути із відповідача 179,40 грн., витрачених на відправлення телеграми та розміщення оголошення в газеті «Свобода». Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися належним чином. Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №3018 від 25 червня 2014 року, виданою ПП «Люкс». Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2575 від 19 грудня 2008 року визнано дочірні підприємства «Люкс-2», «Люкс-4», «Люкс-житло» та «Люкс-житло-1» виконавцями послуг з управління об'єктами житлового фонду. В судовому засіданні встановлено, що ДП «Люкс-2» ПП «Люкс» здійснює утримання будинку та прибудинкової території житла, яке займають відповідачі, та їм відкрито особовий рахунок [NUMBER] для проведення нарахувань та оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування виконаних робіт та наданих послуг ДП «Люкс-2» ПП «Люкс» надало суду наступні докази: договір №3-10 на виконання підрядних робіт від 01 лютого 2010 року; договір на виконання робіт №20/2 від 31 січня 2010 року; договір №1076 про постачання електричної енергії від 29 січня 2009 року; акти виконаних робіт по прибиранню (миттю) сходових кліток в будинках житлового фонду ДП «Люкс-1» ПП «Люкс» від 31 січня 2012 року, 29 лютого 2012 року; акти про виконання ремонтних робіт в будинках житлового фонду «Люкс» від 18 липня 2011 року, 31 липня 2012 року, 21 серпня 2012 року, 29 вересня 2012 року, 02 жовтня 2012 року, 29 жовтня 2012 року, 30 жовтня 2012 року, 01 листопада 2012 року, 28 листопада 2012 року, 29 листопада 2012 року, 13 грудня 2012 року, 18 грудня 2012 року, акт №4-12 приймання виконаних підрядних робіт за січень 2012 року. Водночас, відповідачами не вноситься плата за утримання будинку та прибудинкової території. Як вбачається із розміру нарахованих зобов'язань останніх перед ДП «Люкс-2» від 25 червня 2014 року, заборгованість [PERSON], [PERSON], [PERSON] становить 1091,17 грн. В силу ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з актів цивільного законодавства. У випадках встановленими такими актами, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів держаної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 ч.2 ст.68 ЖК України Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08 жовтня 1992 року, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Таким чином, між позивачем та відповідачами у справі склались відносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Питання оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі і щодо належного виконання відповідних зобов'язань, житловим законодавством не регулюється. Натомість, відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. ДП «Люкс-2» ПП «Люкс» заявлено позов про захист свого цивільного права шляхом солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. За визначенням, наданим у ст.1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом солідарного стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1091,17 грн. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід солідарно стягнути 243,60 грн. судового збору, а також витрати понесені позивачем на відправлення оголошення та розміщення оголошення в газеті. На підстав наведеного,

Outcome: approved