Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну частку (пай). Просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Мена Чернігівської області, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, розміром 5,33 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0152441, виданого на підставі рішення Корюківської районної державної адміністрації від 27 червня 1996 року № 221, зареєстрованого 10 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 76 загальною вартістю 20163,00 грн.; на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, розміром 5,33 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 066577, виданого на підставі рішення Корюківської районної державної адміністрації від 27 червня 1996 року № 221, зареєстрованого 10 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 77, загальною вартістю 24709,25 грн. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак через виправлення у правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Представник позивача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представники відповідачів Корюківської міської ради Чернігівської області, Менської міської ради Чернігівської області належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують у задоволенні вимог позивачки. Представники третіх осіб Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, приватний нотаріус Менського нотаріального округу Чернігівської області Богдановська О.М. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [INFO] , помер [PERSON] , про що засвідчує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Тютюнницькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області від 05 травня 2003 року, про що зроблено запис за № 11. Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 0152441 колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, який виданий на підставі рішення Корюківської районної державної адміністрації від 27 червня 1996 року № 221, зареєстрованого 10 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 76 та інше майно. Згідно п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, так як дані правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, слід застосовувати діюче на той час законодавство, а саме Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Його спадкоємцем першої черги за законом була дружина - [PERSON] , так як згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За положеннями ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Вважається, що такий спадкоємець висловлює свою волю щодо прийняття спадщини своєю фактичною поведінкою - він продовжує проживати у тому самому приміщенні, користується речами, які належали спадкодавцеві, зберігає їх тощо. За правилами ст. 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року і статей 1268 - 1269 Цивільного кодексу України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Отже, враховуючи вказані норми, спадкоємиця, фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка (протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкала та була зареєстрована по місцю проживання спадкодавця за адресою [ADDRESS] , але юридично її не оформила. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що засвідчує свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області від 17 квітня 2009 року, актовий запис за № 66. Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, розміром 5,33 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 066577, виданого на підставі рішення № 221 Корюківської районної державної адміністрації від 27 червня 1996 року та зареєстрованого 10 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 77 та інше майно. Її спадкоємцем першої черги за законом є, позивачка - [PERSON] , так як згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В установленому законом порядку, позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Богдановської Оксани Михайлівни, була відкрита спадкова справа за №9/2020, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62588898 та копією спадкової справи, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Також нотаріус роз`яснив позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно не вбачається за можливе із-за підчистки в графі по батькові власника в сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 066577 від 24 липня 1996 року. У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги до Менської міської ради не підлягають задоволенню, оскільки спірне спадкове майно знаходиться на території Корюківської міської ради, що і є належним відповідачем у справі. Враховуючи викладене,

Outcome: partial