Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулись позивачі, які в обґрунтування своїх вимог зазначили, що 05 квітня 2014 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки №228 площею 7,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на земльну ділянку серії ЛГ № 039741, виданий на імя [PERSON] 05 березня 2003 року (кадастровий номер земельної ділянки 4425482000:10:003:0016). Відповідно до заповіту від 16 грудня 2010 року [PERSON] вищевказану земельну ділянку заповіла у рівних долях [PERSON] та [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивачі в нотаріальній конторі оформити не змогли, оскільки у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме вищезазначений державний акт на земельну ділянку. Вказане позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно в нотаріальному порядку, у звязку з чим позивачі просять визнати за ними право власності у рівних долях, по ? частині кожній, на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду. В судове засідання позивачі не зявились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають. Відповідач свого представника до суду не направив, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне.\~\~\~ Згідно копії державного акту на право приватної власності землю серії ЛГ № 039741 померла [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області ( а.с.15) 05 квітня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про смерть\~ серії І-ЕД № 384300, актовий запис № 36 від 08.04.2014 року ( а.с. 12 ). Згідно із заповітом від 16 грудня 2010 року [PERSON] заповіла належну їй на праві власності вищевказану земельну ділянку позивачам [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, по 1/2 частині кожній ( а.с. 13). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст.1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивачі позбавлені можливості оформити спадщину у нотаріуса, оскільки ними втрачений правовстановлюючий документ на земельну ділянку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.,ст.392, 1216, 1223, 1225, 1268,1274, ЦК України, ст..81 ЗК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved