Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Заступник головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає на психічний розлад у формі шизофренії з 2010 року, багаторазово лікувалася у психіатричних стаціонарах, остання госпіталізація у 2013 році, з 31.01.2015 року перебуває на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, є інвалідом другої групи безстроково по неврології, рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2016 року визнана недієздатною, родичів немає. Психічний стан [PERSON] різко погіршився: стала замкненою, усамітнюється, не спілкується із знайомим, сусідами, висловлює маячні ідеї обкрадання, переслідування, за собою не стежить, ходить у брудних речах, у квартирі не прибирає, не готує їжу, збирає всякий мотлох, самостійно не може здійснювати фінансові операції, робити покупки, оплачувати комунальні послуги. У звязку із таким станом, [PERSON] була доставлена у приймальне відділення бригадою швидкої допомоги за заявою брата [PERSON] За час перебування у лікарні ніким не відвідувалась. 11.11.2016 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої примусова госпіталізація є обґрунтованою. Рішеннями Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.11.2016 року [PERSON] госпіталізовано у примусовому порядку до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, рішеннями Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2017 року і 23.11.2017 року госпіталізацію [PERSON] продовжено. 25.04.2018 року [PERSON] черговий раз оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом на резидуально-органічному фоні. У відділенні нетовариська, нічим не цікавиться. Відзначалися епізоди психомоторного збудження, коли була дратівливою, злісною, намагалася вдарити оточуючих, погрожувала фізичною розправою, інструкції не виконувала, за собою не стежить, відзначається виражене емоційно-вольове зниження, особиста дефіцитарність, маячні ідеї носять хроніфікований характер, критики до захворювання не має. Приймаючи до уваги, що [PERSON] представляє небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, є доцільним продовження примусової госпіталізації хворої, оскільки її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні проти продовження примусової госпіталізації заперечувала. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 25.04.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом на резидуально-органічному фоні. Враховуючи теперішній психічний стан [PERSON], її агресивну поведінку на адресу оточуючих, а також неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що [PERSON] вже неодноразово проходила курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved