Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 1-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» 30.11.2015 року згідно вимог ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Згідно вимог ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу» щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. У звязку з цим з метою визначення психічного стану особи було проведено огляд пацієнта і комісією винесено рішення про необхідність продовження примусової госпіталізації, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни». У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку терміном на 6 місяців. Пояснив, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу з дитинства, неодноразово проходив стаціонарне лікуванні в КЗ СОР Перша ОСЛ м. Ромни, має другу групу інвалідності по псих захворюванню безтерміново. Рішенням Роменського міського суду від 21.08.2001 року визнаний недієздатним. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/293 від 18.01.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.5). Представник заінтересованої особи КЗ СОР Перша ОСЛ м. Ромни у судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують, просять задовольнити (а.с.18). Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року «Про госпіталізацію недієздатних осіб» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року» 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Роменського міського суду Сумської області від 21.08.2001 року [PERSON] визнаний недієздатним. (а.с.5). Згідно з [PERSON] з рішення виконавчого комітету Роменської міської ради № 390 від 24.10.2001 року опікуном над недієздатним [PERSON] призначено Першу ОСЛ м. Ромни в особі головного лікаря [PERSON] з правом видачі доручення (а.с.10). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2016 року [PERSON] продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку строком на шість місяців (а.с.11). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 18.01.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренії, інший тип (профшизофренія), безперервний тип зі стабільним дефектом» МКХ-10. По своєму стану є безпорадним, не може задовольняти життєві потреби на достатньому рівні. Потребує продовження примусової госпіталізації. Пацієнт визнаний недієздатним, підпадає під дію рішення Конституційного суду від 01.06.2016 р. По своєму стану потребує стаціонарного лікування, але через недієздатність не може дати усвідомлену згоду. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved