Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

До суду із позовом звернулася позивач [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.\~Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що позивач є власником 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] частини цієї квартири є донька позивача - [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Новомиргородською районною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, у даному будинку зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , яка доводиться позивачу донькою; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , яка доводиться позивачу онукою; [PERSON] , [INFO] , яка доводиться тіткою позивача. Однак, відповідач хоч і прописана на даний час (зареєстрована) за вищевказаною адресою, та фактично з квітня 2019 року та по даний час в зазначеному будинку не проживала. На даний час відповідач фактично проживає в Російській Федерації, позивач з нею не спілкується, на спроби позивача домовитися про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у будинку не відповідає. Відповідач всупереч волі позивача, не погоджується добровільно знятися з реєстрації. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права позивача, тому позивач змушена звернутися до суду за для захисту свого порушеного права власності. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просила суд задовольнити їх, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень (відзиву) не надіслала. Дослідивши матеріали справи та вивчивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов\~підлягає задоволенню за таких підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно\~ст.71 ЖК України\~є відсутність наймача або члена його сім`ї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. Одночасно з вказаними вище нормами ЦК України, суд повинен також враховувати положення ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України. Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, мають право користуватися таким будинком. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє члена сім`ї права користування займаним приміщенням. В порядку ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного необхідно виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У даній справі правовідносини виникли між власником житла і особою, яка була членом її сім`ї, тому до вказаних правовідносин застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, який є підставою для втрати його права користування житлом. Член сім`ї власника житла може бути позбавлений права користування житловим приміщення на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України у випадку безперервного не проживання в даному житлі понад один рік, лише при умові відсутності поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 101998170 від 30.10.2017 року (а.с. 22), копією договору дарування 1/4 частини квартири від 05.02.2003 року (а.с.19), копією свідоцтва про право власності на житло від 25.09.1996 року (а.с. 18) та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2017 року (а.с. 21). У вищевказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 4380 від 31 березня 2021 року, виданою Виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області (а.с.15). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.04.2021 року підтверджено факт не проживання [PERSON] у вищевказаному домоволодінні більше року (а.с.12). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї підтверджено факт не проживання [PERSON] у вищевказаному домоволодінні з квітня 2019 року (а.с.13-14). Вищенаведені доводи не спростовані відповідачем. Позивач як власник частки своєї квартири позбавляється права в повній мірі користуватися та розпоряджатися майном. Реєстрація відповідача у будинку є перешкодою для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з чим у спірних правовідносинах правильним способом захисту цивільного права позивача, який відповідає вимогам ст.16 Цивільного кодексу України, є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право власності позивача щодо користування своїм майном. Крім того,\~відповідно до\~вимог ЗУ\~«Про судовий\~збір»,\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~у розмірі\~908,00\~грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно до ст.268 ч.5 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 21.07.2021 року в судове засідання не з`явилися сторони, при цьому у суду були підстави для ухвалення рішення. Проте, датою ухвалення рішення є не 21.07.2021 року, а 22.07.2021 року, оскільки саме у цей день складено повний текст судового рішення.

Outcome: approved