Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До Тульчинського районного суду 15.09.2016 звернувся [PERSON] з позовом до Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви\~ про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що 19.01.2012 помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно. Позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини, оскільки важко пережив смерть батька, а згодом з 14.03.2012 19.03.2012, 07.05.2012 16.05.2012, 23.06.2012 27.06.2012 хворів, що стало перешкодою для подачі заяви про прийняття спадщини та у звязку з чим, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини змусили позивача, звернутися до суду з даним позовом, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надійшла заява Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, у якій вказано, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 353785 від 12.07.2016, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON], помер 19.01.2012 (а.с. 6). У відповідності до свідоцтва про народження серії І-ФП № 347046 від 01.02.1975, виданий Миколаївським міськвідділом ЗАГС, [PERSON] є батьком позивача (а.с. 5). Постановою Другої тростянецької державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Вінницькій області за № 338/02-31 від 31.08.2016, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 19.01.2012, у звязку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 8). Згідно довідки № 241 від 29.07.2016, виданої Михайлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, єдиним спадкоємцем [PERSON] є син [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки від 09.08.2016, виданої Ладижинським територіальним медичним обєднанням, [PERSON], [INFO], хворів з 14.03.2012 19.03.2012, 07.05.2012 16.05.2012, 23.06.2012 27.06.2012 (а.с. 10). Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, визначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. На думку суду, позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки підставою пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує, переживання з приводу смерті батька та поганий стан здоровя. Так, судом встановлено, що у період з 14.03.2012 19.03.2012, 07.05.2012 16.05.2012, 23.06.2012 27.06.2012, [PERSON] хворів, однак батько останнього помер 19.01.2012, законом встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який у даному випадку закінчився у липні 2012 року, у звязку з чим, враховуючи нетривалість хвороби позивача не можна вважати, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин. Крім того, позивач не надав належного підтвердження того, що внаслідок своєї хвороби він не міг звернутися до нотаріальної контори за допомогою засобів поштового звязку, як це визначено п. 2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 та п. 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012. Будь-яких доказів, що підтверджують наявність обєктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій щодо прийняття спадщини [PERSON] не надав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. На підставі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що підтверджують поважність причин через, які пропущено строк для прийняття спадщини, у звязку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed