Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з останніх заборгованості за кредитною угодою № 249/09/12-Б від 27.09.2012 в солідарному порядку в сумі 57 647,35 грн., відповідно до ст. 56 ЦПК України мотивуючи наступним. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 (справа №587/430/16-ц) наголошено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. В даному випадку, органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах є обласна спеціалізована кредитно-фінансова безприбуткова господарська організація «Дніпропетровський обласний фонд підтримки Індивідуального житлового будівництва на селі». Так, розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 5 квітня 1999 року №179-р на виконання Указу Президента України від 27.03.1998 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1211 від 03.08.1998 «Про затвердження положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» створено обласну спеціалізовану кредитно- фінансову безприбуткову господарську організацію «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (надалі-Фонд). Засновником Фонду відповідно до його статуту є Дніпропетровська обласна державна адміністрація. Фонд створено з метою поліпшення житлово-побутових умов сільських жителів шляхом надання їм кредитів для спорудження індивідуальних житлових будинків з надвірними підсобними приміщеннями, добудови незавершених та реконструкції житлових будинків, придбання незавершеного будівництвом та готового житла на селі. Статтею 11 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» передбачено, що уряд України, місцеві державні адміністрації сприяють розвитку індивідуального житлового будівництва в межах сіл і селищ, а також за межами сіл І селищ у відокремлених фермерських садибах, створюють сільським забудовникам (місцевому населенню і громадянам, які переселяються до сільської місцевості на постійне проживання) пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами і обладнанням, надання їм послуг і пільгових довгострокових державних кредитів. Відповідно до пунктів 1, 3, 37 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1597 від 05.10.1998 (надалі - Правила) головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми «Державне пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників на будівництво (реконструкцію) та придбання житла» є Мінрегіон, а одержувачами бюджетних коштів - фонди. Кредитування фондами будівництва житла на селі є прямим, адресним (цільовим), зворотним і здійснюється у межах наявних кредитних ресурсів фондів. Кошти, які надходять від погашення кредитів, наданих позичальникам за рахунок державного бюджету зараховуються на відповідні реєстраційні рахунки, відкриті в територіальних органах Казначейства, з подальшим спрямуванням на кредитування індивідуального житлового будівництва на селі. Обласною спеціалізованою кредитно-фінансовою безприбутковою господарською організацією «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заходи на захист порушених інтересів держави не здійснені, претензійно-позовна робота, спрямована на своєчасне та в повному обсязі повернення до державного бюджету кредитних коштів, не проведена, що підтверджується листом фонду від 21.04.2020 за № 100. Невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права на своєчасне повернення кредитних коштів, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з даним позовом. Оскільки прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави, то саме тоді, коли такий суб`єкт не бажає здійснювати цей захист, що виражається у його бездіяльності, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Такі дії прокурора спрямовані на те, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними. Наведена правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду від 13,06.2018 у справі №687/379/17, від 07.05.2018 у справі №910/18283/17 від 10,07.2018 у справі №812/1689/16. Отже, звернення прокурора до суду спрямоване на захист зазначених інтересів держави, оскільки несвоєчасне виконання або невиконання умов кредитних угод, укладених Фондом призводить до зменшення фінансових надходжень до Державного бюджету України, що веде до заподіяння шкоди Інтересам держави, а також призводить до зниження якості послуг, що надаються Фондом, що в свою чергу порушує права та законні інтереси інших осіб, які мали можливість отримати відповідні кредити на будівництво при умові своєчасного погашення боргу недобросовісними забудовниками. У зв`язку з чим, керівник Нікопольської місцевої прокуратури звертається до суду з позовом щодо захисту інтересів держави. Прокуратурою встановлено, що 27.09.2012 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] укладено кредитну угоду № 249/09/12-Б про надання кредиту на будівництво житлового будинку і надвірних господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень терміном на 15 (п`ятнадцять) років, за що [PERSON] зобов`язався сплачувати кредит на умовах і в строк передбачені пунктом 2.4 кредитної угоди. Крім того, 17.04.2013 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 1, згідно якої термін кредитування перенесено на 2013 рік у сумі 75 000,0 грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок). Також 26.12.2013 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 2, згідно якої Фонд надає Позичальнику на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок) на строк 15 (п`ятнадцять) років на будівництво житлового будинку і надвірних господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . Також 20.05.2014 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки Індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 3, згідно якої термін кредитування перенесено на 2014 рік у сумі 150 000,0 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). З метою забезпечення повернення отриманого [PERSON] кредиту, 27.09.2012 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] укладено договір поруки № 40 та та [PERSON] укладено договір поруки № 41 , згідно з якими відповідачі, як поручителі зобов`язались відповідати за своєчасне та в повному обсязі виконання обов`язку по сплаті кредиту та відсотків за кредитною угодою № 249/09/12-Б від 27.09.2012 (п. 2 договорів поруки від 27.09.2012). Починаючи з листопада 2015 року свої зобов`язання [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 05.05.2020 за ним рахується заборгованість в сумі 57 647,35 грн., що підтверджується розрахунком підсумків по кредиту. Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Нікопольською місцевою прокуратурою направлено лист-повідомлення від 06.05.2020 за № 04/40-2623 вих20 до обласної спеціалізованої кредитно- фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом подання позовної заяви до Томаківського районного суду . \~ \~ \~ \~ Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~ Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялися про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подали, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення' інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами 3-5 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою та бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 (справа №587/430/16-ц) наголошено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції»,прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб, з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих Інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону). Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом. Статтею 11 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» передбачено, що уряд України, місцеві державні адміністрації сприяють розвитку індивідуального житлового будівництва в межах сіл і селищ, а також за межами сіл І селищ у відокремлених фермерських садибах, створюють сільським забудовникам (місцевому населенню і громадянам, які переселяються до сільської місцевості на постійне проживання) пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами і обладнанням, надання їм послуг і пільгових довгострокових державних кредитів. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Статуту Фонд є спеціалізованою кредитно- фінансовою господарською організацією. Фонд провадить свою діяльність на умовах повної господарської самостійності, є юридичною особою. Також абзацом 11 пункту 3.2 Статуту одним із основним напрямком діяльності Фонду є забезпечення своєчасного і повного повернення кредитів, здійснення заходів щодо стягнення заборгованості за укладеними угодами згідно з чинним законодавством України, копію Статуту додано до матеріалів справи (а.с.20). Тобто невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права на своєчасне повернення кредитних коштів, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з даним позовом. Судом встановлено, що 27.09.2012 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] , який є відповідачем у справі, укладено кредитну угоду № 249/09/12-Б (а.с.21-22), про надання кредиту на будівництво житлового будинку і надвірних господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень терміном на 15 (п`ятнадцять) років, за що [PERSON] зобов`язався сплачувати кредит на умовах і в строк передбачені пунктом 2.4 кредитної угоди. Крім того, 17.04.2013 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 1 (а.с.27), згідно якої термін кредитування перенесено на 2013 рік у сумі 75 000,0 грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок). Також 26.12.2013 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 2 (а.с.28), згідно якої Фонд надає Позичальнику на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок) на строк 15 (п`ятнадцять) років на будівництво житлового будинку і надвірних господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . Також 20.05.2014 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки Індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] до вищевказаної кредитної угоди укладено додаткову угоду № 3 (а.с.29), згідно якої термін кредитування перенесено на 2014 рік у сумі 150 000,0 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). Судом також встановлено, що з метою забезпечення повернення отриманого [PERSON] кредиту, 27.09.2012 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] , яка є відповідачем у справі, укладено договір поруки № 40 (а.с.35), згідно з якими [PERSON] , як поручитель зобов`язалась відповідати за своєчасне та в повному обсязі виконання обов`язку по сплаті кредиту та відсотків за кредитною угодою № 249/09/12-Б від 27.09.2012 (п. 2 договору поруки № 40 від 27.09.2012). Також, з метою забезпечення повернення отриманого [PERSON] кредиту, 27.09.2012 між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] , яка є відповідачем у справі, укладено договір поруки № 41 (а.с.39), згідно з якими [PERSON] , як поручитель зобов`язалась відповідати за своєчасне та в повному обсязі виконання обов`язку по сплаті кредиту та відсотків за кредитною угодою № 249/09/12-Б від 27.09.2012 (п. 2 договору поруки № 41 від 27.09.2012). Відповідно до кредитної угоди, фактично отриманий кредит повинен повертатися відповідно до графіку повернення кредиту в розмірах та терміни, які зазначені в ньому (додаток №2 до угоди) і є її невід`ємною частиною ( п. 2.4 кредитної угоди № 249/09/12-Б). Так, відповідно до Додатку № 2 до кредитного договору № 249/09/12-Б від 27.09.2012 [PERSON] починаючи з 15.12.2012 по 15.11.2027 щомісячно повинен здійснювати повернення кредиту (а.с.24). Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитною угодою № 249/09/12-Б від 27.09.2012 надавши Відповідачу кошти, що підтверджується платіжними дорученням № 17 від 07.11.2012 на суму 25000,00 грн., № 31 від 17.04.2013 на суму 25000,00 грн., № 6 від 14.07.2014 на суму 50 000,00 грн., № 13 від 05.08.2013 на суму 47 000,00 грн. та № 15 від 15.09.2014 року на суму 53 000,00 грн. (а.с.30-32). Починаючи з листопада 2015 року свої зобов`язання [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 05.05.2020 за ним рахується заборгованість в сумі 57 647,35 грн., що підтверджується розрахунком підсумків по кредиту (а.с.47). Відповідно до п. 4.4 кредитної угоди № 249/09/12-Б у випадку несплати або неналежної сплати визначеної графіком повернення кредиту та умовами угоди платежів Позичальник сплачує Фонду пеню з розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент виникнення боргу, за кожний день прострочки від невнесеної у встановлений строк суми кредиту. Так, станом на 05.05.2020 [PERSON] всього сплатив 69 124,03 грн. по кредитній угоді, а саме: 55 334, 40 грн. - кредит, 13 799,03 грн. - відсотки. (а.с.47). Сума заборгованості по поверненню основного боргу складає 33 155,15 грн., пені - 8 242,41 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 16 249,79 грн. Загальна сума заборгованості по кредиту - 57 647,35 грн. (а.с.47). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання та одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За правилами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Підписавши договори поруки, поручителі взяли на себе певні договірні зобов`язання, виконання яких, у відповідності до чинного законодавства, є обов`язковими. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку із несплатою позичальником коштів на погашення кредиту, Фондом 10.04.2020 року на адресу [PERSON] скеровано досудове попередження № 77 щодо належного виконання зобов`язань за вказаною кредитною угодою, що підтверджується фіскальним чеком за відправку рекомендованого листа (а.с.43-44). З матеріалів справи вбачається, Фондом, з метою забезпечення своєчасного погашення кредита, на адресу [PERSON] та [PERSON] , які є поручителями, 10.04.2020 скеровано вимогу № 78 щодо належного виконання зобов`язань за кредитною угодою (а.с.45-46). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~76, ч. ч. 1, 2 ст.\~77, ст.ст.\~79,\~80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В даному випадку відповідачем такої заяви не заявлено. \~ \~ \~ \~При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів слід стягнути порівну на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений останнім судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved