Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON], в якому вона просить стягнути 10000,00 грн. заборгованості з [PERSON], посилаючись на договір надання послуг від 01 березня 2016 року. Згодом [PERSON] подала уточнену позовну заяву з врахуванням заперечення [PERSON], в якому остання поставила під сумнів право власності [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Перемоги, 5 у м. Дніпро, в якій просить визнати право власності на нерухоме майно. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг, згідно якого остання зобов'язалася провести відповідні консультації та здійснити реєстрацію права власності позивача на домоволодіння, що розташоване в м. Дніпропетровську вул. Перемоги, 5 після проведення відповідного перепланування та капітального ремонту. Згідно пункту 4.2. вказаного вище Договору про надання послуг позивач зобов'язалась протягом 5 днів з дати підписання Договору сплатити грошові кошти у розмірі 10 000, 00 грн. Згідно укладеному договору про надання послуг від 01.03.2016 року [PERSON]\~\~зобов'язалася здійснити реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно - домоволодіння, розташоване в м. Дніпропетровську вул. Перемоги, 5, після проведення відповідного перепланування. Пунктом 1.2. Договору про надання послуг був встановлений термін проведення реєстрації прав власності - до 01.06.2016 року. Однак у зазначений строк свої зобов'язання до договору про надання послуг відповідач\~\~не виконала. З метою доведення свого права власності на нерухоме майно позивач звертає увагу суду на наступне: 12 січня 2006 року між Позивачем та Агамалієвим Ханлар Рза-Огли, Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №02. На момент укладення шлюбу Агамалієву Ханлар Рза-Огли на праві власності належав житловий будинок №5 літ.А1, житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 60,6 кв.м., навісу літ.В, уборної літ.-Д, погрібу літ-Е, огородження літ.№1-4,6, споруд літ.№5,1, мостіння. Будинок розташований на земельній ділянці, розміром 600,00 кв.м., за вказаною адресою. Загальна інвентаризаційна вартість зазначеного будинку, станом на 04 лютого 2010 року, становила 10484,00 грн За час шлюбу з Агамалієвим Ханлар Рза-Огли позивач за власні кошти здійснила капітальний ремонт та добудову даного будинку. Загальна вартість будинку після проведення капітального ремонту та добудови, станом на 11 березня 2015 року, згідно звіту з оцінки ринкової вартості складеного ТОВ «Віконт Консалтинг» становить 249945,00 грн., тобто за час сумісного проживання позивача з Агамалієвим Ханлар Рза-Огли в результаті проведеного ремонту за кошти позивача вартість будинку збільшилася в 24 рази. Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо\~майно\~дружини, чоловіка за час\~шлюбу\~істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням\~суду\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що зазначений вище будинок після капітального ремонту, може бути визнаний за\~об'єктом права спільної сумісної власності, [PERSON] та Агамалієва Ханлар Рза-Огли. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ\~майна, що належить їм на праві\~спільної сумісної власності, незалежно від\~розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу\~майна, що є об'єктом права\~спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або\~шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна\~суд\~може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення\~сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне\~майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права\~спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений\~судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведені вище норми законодавства та ту обставину, що в результаті проведених робіт та здійснених позивачем на ці роботи грошових затрат, за час шлюбу з Агамалієвим Ханлар Рза-Огли, будинок істотно збільшився у своїй вартості на 239 461,00 грн., тобто у 24 рази, суд приходить до висновку за необхідне визнати за Позивачем право власності на 3/4 частин будинку. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право\~набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник\~майна\~може пред'явити позов про визнання його\~права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved