Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на її утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка потребує матеріальної допомоги, а відповідач, що є батьком дитини, ухиляється від надання такої матеріальної допомоги на її утримання, хоча працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід і за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і просила суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, позивач пояснила, що дочка хворіє і потребує постійного лікування, а її заробітної плати для цього мало. Також, відповідач з моменту розірвання шлюбу і переїзду до другої жінки дочку не навідує, не приділяє їй батьківської уваги і турботи, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки в даний час не працює і живе на пенсію своєї матері, яка також потребує догляду, а тому просить суд зменшити стягнення з нього аліментів до мінімального розміру. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Так, судом встановлено наступні факти: Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 01.06.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 16 жовтня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище «[PERSON]», що стверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 15.11.2012 року Лановецьким РС УДМС України в Тернопільській області. [PERSON], [INFO], проживає спільно з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, батько вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 29 січня 2014 року, який наявний в матеріалах справи. Згідно довідки №2 від 17.02.2014 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Український стіл», [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді головного бухгалтера і її дохід за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року склав 7400,96 грн.. [PERSON], [INFO], проходить лікування у Центі ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи і вродженою патологією Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні, відповідно до консультативної карти від 27.11.2013 року. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених стеттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснивши, що в даний час він не працює і живе на пенсію своєї матері, а тому не має змоги сплачувати аліменти, однак при цьому не надав суду будь-яких доказів свого матеріального становища. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Закону України «Пpo Державний бюджет на 2014 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1286 грн.. Як вбачається із пояснень позивача, наданих нею в судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має нерегулярний мінливий дохід. Факт ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини в судовому засіданні також було визнано відповідачем. Таким чином, беручи до уваги те, що вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дитини не надає, а також враховуючи стан здоров'я дитини, яка потребує постійного лікування, її незадовільне матеріальне забезпечення, майнове становище відповідача, який має нерегулярний мінливий дохід, задовільний стан здоров'я, відсутність в нього на утриманні інших дітей, беручи до уваги норму законодавства про рівні обов'язки батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, в зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивачем не наведено, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial