Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідачів, після уточненняпозовних вимог (а.с. 75-76) просила суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 2006 року по 2009 рік, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 32,6 кв. м; на 1/2 частину автомобіля марки RENAULT MAGNUM, 2000 року виписку, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип - вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер № [NUMBER], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 25.09.2007 року; на 1/2 частину автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип - легковий універсал, реєстраційний номер № [NUMBER], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2007 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 22.04.1994 року Залізничним районним управлінням юстиції в м. Києві укладено шлюб між [PERSON] та позивачкою. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], 1994 року народження. 16.05.2006 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, однак вони продовжували проживати однією сімєю до 2009 року. Зазначене підтверджується тим, що свідоцтво про розірвання шлюбу подружжя отримало лише 26.02.2009 року. З 2006 року по 2009 рік подружжя неодноразово виїздили за кордон, згідно відміток в закордонних паспортах вони відвідали Словаччину, Австрію. Під час спільного проживання в 2008 році [PERSON] уповноважив позивачку вести його справи як суб'єкта підприємницької діяльності та видав довіреність для здійснення всіх необхідних дій. За період перебування в шлюбі, 30.08.1994 року, подружжя придбало квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржею «Українська біржа Десятина» 30.08.1994 року за реєстраційним номером 1/4096-4192, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 31.08.1994 року. За період проживання однією сімєю з 2006 року по 2009 рік [PERSON] придбав на спільні кошти: автомобіля марки RENAULT MAGNUM, 2000 року виписку, та автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2007 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер. 18.04.2014 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Одинадцятої київської міської нотаріальної контори [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право власності на ? частку у спільному майні подружжя. Однак позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому пояснили, що дійсно рішенням суду від 16.05.2006 року було розірвано шлюб між позивачкою та [PERSON], однак вони помирились та продовжували проживати разом, вести спільний бюджет, разом з сином у трьох їздили відпочивати, разом вибирали автомобілі, позивачка допомагала померлому у ведені бізнесу. В 2009 році вони перестали вести спільне господарство, розсварились, померлий переїхав до спірної квартири на постійне місце проживання, та позивачка оформила розірвання шлюбу в органах ЗАГСУ. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив суд позовні вимоги задовольнити, при цьому зазначив, що про розірвання шлюбу батьками він дізнався лише в 2009 році, коли [PERSON] переїхав до спірної квартири. До цього часу батьки сварились, але проживали разом, вели спільний бізнес. Після того як батьки почали проживати окремо він продовжував спілкуватись з померлим. В 2012 році батько розказав йому про [PERSON]. Вона переїхала жити до батька із своєю дитиною. Батько завжди казав, що бізнес та майно залишить йому. В судовому засіданні відповідачка та її представник позов не визнали, в його задоволені просили відмовити, при цьому пояснили, що вважають позов безпідставним, оскільки квартира хоча і була придбана у шлюбі, разом з тим на кошти які померлий заробив до шлюбу, а автомобілі взагалі були придбані вже після розірвання шлюбу між позивачкою та [PERSON] Після розірвання шлюбу померлий проживав окремо в квартирі [ADDRESS], а останні чотири роки з ним разом проживала його дружина [PERSON], з якою шлюб він не встиг зареєструвати у зв'язку зі смертю. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представників, відповідачів, представника відповідачки [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивачки з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що позивачка та померлий [PERSON] у період з 2006 року по 2008 рік проживали однією сім'єю без шлюбу за адресою: [ADDRESS]. Зазначене, крім пояснень позивачки в суді підтверджується: поясненнями відповідача [PERSON], який пояснив, що про розлучення батьків він дізнався лише в 2009 році, після того як він з матір'ю став проживати окремо від батька, щодо розподілу майна між батьками йому нічого не відомо; поясненнями свідка [PERSON], який вказав, що позивачка є його сестрою, про своє розлучення вона його повідомила в 2010 році, до цього часу вони проживали разом як одна сім'я, його сім'я та сім'я сестри разом зустрічали Новий 2008 рік, всі разом їздили відпочивати до Австрії, він особисто допомагав сестрі та її чоловіку [PERSON] вибирати автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT», та грузовий автомобіль в 2007 році; поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що знає [PERSON] по роботі, та у період з 2001 по 2008 рік він з дозволу померлого проживав у спірній квартирі, яку звільнив на прохання [PERSON], оскільки той мав намір проживати в ній особисто; поясненнями свідка [PERSON], яка зазначила, що померлий [PERSON] був її сокурсником, який був одружений з позивачкою. Свідок у нього працювала, їй відомо, що померлий в 2009 році переїхав до квартири, що знаходиться на житловому масиві Оболонь в м. Києві, в його користуванні був автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT»; поясненнями свідка [PERSON], який зазначив, що працював у [PERSON] головним бухгалтером, та йому відомо, що померлий перебував у шлюбі з позивачкою до кінця 2008 року, після розлучення [PERSON] проживав на житловому масиві Оболонь в м. Києві. Про розподіл майна між позивачкою та померлим йому нічого не відомо, в 2008 році вони сімєю їздили відпочивати на лижі до Австрії, а з 2012 року померлий почав проживати з [PERSON]. Крім того, факт проживання позивачки з померлим [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане 26.02.2009 року (а.с.8), відмітками в закордонних паспортах позивачки та померлого [PERSON], з яких вбачається, що подружжя разом з сином виїздили за кордон в 2007-2008 роках та відвідали Словаччину і Австрію (а.с.16-20), нотаріальною довіреністю від 27.09.2008 року, якою [PERSON] уповноважив позивачку вести його справи як суб'єкта підприємницької діяльності (а.с.15), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT» від 07.12.2007 року, в якому в особливих відмітках зазначено, що позивачка має право керування вказаним автомобілем ( а.с.12). Оскільки під час розгляду справи судом не встановлено, що позивачка та [PERSON] проживати однією сім'єю і у період з 2008 по 2009 рік, вимоги позивачки в частині встановлення юридичного факту підлягають частковому задоволенню. Судом встановлений факт що [PERSON] проживала однією сім'єю без шлюбу з [PERSON] у період з 2006 року по 2008 рік. Згідно ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 74 СК України суд вважає, що спірні автомобілі слід визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідачки, оскільки під час розгляду справи встановлено, що сторонами по справі були придбані автомобіль марки RENAULT MAGNUM, 2000 року виписку, реєстраційний номер № [NUMBER], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 25.09.2007 року та автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2007 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2007 року (а.с.11, 12) для спільних потреб у період проживання однією сім'єю без шлюбу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 СК України спірна квартира [ADDRESS] є спілною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана у період перебування позивачки та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого шлюб укладено 22.04.1994 року (а.с.7) та Договором купівлі-продажу від 30.08.1994 року, згідно якого [PERSON] придбав вказану спірну квартиру (а.с.10). Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки і в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного майна, та в порядку розподілу майна подружжя слід визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 32,6 кв. м; на 1/2 частину автомобіля марки RENAULT MAGNUM, 2000 року виписку, реєстраційний номер № [NUMBER], на 1/2 частину автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2007 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER]. На підставі викладеного та

Outcome: partial