Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6.750 га. яка складається з двох частин, яким присвоєно кадастрові номери: [NUMBER] та [NUMBER], розташованої на території Петрівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області; права на майновий пай вартістю - 3979,00 гривень у загальному масиві майна колективного сільськогосподарського підприємства імені Кірова; особистого рахунку [NUMBER] у Петрівському відділенні № 3305/013 Ощадного банку України на суму 3 721,58 гривень; права користування присадибною земельною ділянкою площею 0,36 га. за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі, все те, що буде їй належати на час смерті та на що вона за законом матиме право заповіла на користь позивача. Позивач звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріусом їй 07.07.2015 року було надано письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку для прийняття спадщин та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування. Позивач зазначає, що оскільки в неї є оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно тому суд може визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом без поновлення строку для звернення до нотаріуса. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить задовольнити позов в частині визнання права власності на земельну ділянку відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.12.2001 року, право власності на грошовий вклад, та права на майновий пай, а від позовних вимог в частині визнання права власності на користування присадибною ділянкою відмовилася. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6.750 га. яка складається з двох частин, яким присвоєно кадастрові номери: [NUMBER] та [NUMBER], розташованої на території Петрівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області; права на майновий пай вартістю - 3979,00 гривень у загальному масиві майна колективного сільськогосподарського підприємства імені Кірова; особистого рахунку [NUMBER] у Петрівському відділенні № 3305/013 Ощадного банку України на суму 3 721,58 гривень; що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2000 року, копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 27.01.1956 року, копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 07.07.2015 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.12.2001 року, копією свідоцтва [NUMBER] на право на майновий пай, копією ощадної книжки. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі, все те, що буде їй належати на час смерті та на що вона за законом матиме право заповіла на користь позивача, що підтверджується копією заповіту від 07.07.1994 року зареєстрованого в реєстрі за № 33. Відповідно до діючого законодавства позивач звернулася додержавного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріусом їй 07.07.2015 року було надано письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку для прийняття спадщин та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування, що підтверджується листом нотаріуса від 07.07.2015 року вих. № 684/02-14. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549. Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті матері позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки має оригінали правовстановлюючих докуменів на спадкове майно та користується ним. Тиким чином позивач фактично спадщину прийняла і ніхто її право на спадщину до суду не оспорив. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ними на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved