Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

до суду надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої він просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вказує, що йому та його батькам на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Батьки - [PERSON] та [PERSON] померли. В зазначеній квартирі з 24.06.2014 року зареєстрована жінка його брата [PERSON], яка припинила проживати в квартирі за вказаною адресою вже більше року та фактично проживає в [ADDRESS]. Реєстрація [PERSON] не дає йому можливості отримати житлову субсидію, на змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Сіверської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.40). Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого керівником «Бюро приватизації житла Артемівського району «Мансарда» згідно з розпорядженням від 24.02.1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області 25.08.2016 року, [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 113 (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Сіверською міською радою Артемівського району Донецької області 8.08.2011 року, [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 121 (а.с.94). Згідно свідоцтва про смерть, виданого Орехово - Зуєвським міським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області 3.08.2016 року, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний запис № 1200 (а.с.93). Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої директором ЧП «Донжилсервіс» за № 4362 від 16.09.2016 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та дружина брата [PERSON], [INFO] (а.с.15). Згідно акту про фактичне проживання від 15.09.2016 року, складеного депутатом Сіверської міської ради [PERSON], за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за зазначеною адресою, але фактично не проживає більше року, що підтверджують сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с.18). Відповідно до витягу з виписки з будинкової книги від 31.08.2016 року, виданої КМУ «Багатофункціональний центр надання державних і муніципальних послуг міського округу Орехово - Зуєво Московської області, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.19,20). Згідно свідоцтва про постанову на облік фізичної особи в податковому органі, серія [NUMBER], 6.06.2002 року [PERSON] поставлена на облік згідно податкового кодексу Російською Федерації з присвоєнням ІПН [NUMBER] (а.с.21). Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої директором ЧП «Донжилсервіс» за № 5375 від 23.11.2016 року, за адресою [ADDRESS] станом на 1.11.2016 року зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.32). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції Попова Ю.В. від 26.12.2016 року № 31139/201/01-2016, згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області гр. [PERSON], [INFO], з приводу вчинення їй перешкод з боку будь-якої особи, щодо недопущення її до квартири [ADDRESS] не зверталась (а.с.80). Згідно листа виконуючого обов'язки головного лікаря Бахмутської центральної районної лікарні Чеботенко Р.О. від 22.12.2016 року № 4446, громадянка [PERSON], [INFO], на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не зверталася, медична допомога вдома не надавалась (а.с.78). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року, нею не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved