Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові зазначає, що 28.12.2015 між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів зі строком повернення на протязі першого кварталу 2013 року, а саме до 01 квітня 2013 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 28 грудня 2012 року, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України). Розписка на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником (відповідачем), що відповідає вимогам цивільного законодавства. Грошові кошти у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів були передані 28 грудня 2012 року за адресою: [ADDRESS]\~. Відповідно до\~офіційного курсу\~валют Національного\~банку України\~на 01\~липня 2015\~року 1\~долар США\~дорівнює \~21,005219\~українським гривням. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на 01.07.2015 складає 315078,28 (триста п'ятнадцять тисяч сімдесят вісім гривень 28 копійок). Строк повернення\~даної суми\~ у\~розписці визначений\~перший квартал\~2013\~року,\~тобто до\~01.04.2013. Станом на 01 липня 2015 року сума позики [PERSON] не повернута. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду позивач збільшив суму, яка підлягає стягненню з врахуванням зміни курсу долара станом на момент розгляду справи і просить стягнути суму основного боргу в розмірі 428229,57 грн., три проценти річних в розмірі 21261,31 грн., інфляційні нарахування в розмірі 240719,80 грн., а всього 690210,68 грн. Також відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що між нею та відповідачем 28.12.2012 було укладено договір позики, відповідно до якого вона надала [PERSON] грошову позику в розмірі 15000 (пятнадцять тисяч) доларів США, які відповідач повинен був повернути до 01.04.2013 року. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, коштів не повернув, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики, а також відшкодувати судові витрати. Крім того, позивач зазначила, що неодноразово позичала кошти [PERSON], до трьох разів, він завжди віддавав кошти, однак останнього разу коли вона позичила йому кошти в сумі 15000 (пятнадцять тисяч) доларів США він кошти не повернув. Представник позивача, [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив задовільнити. Суду пояснив, що його довірителька уклала з відповідачем договір позики на виконання якого передала кошти, а взамін отримала розписку.Таким чином було дотримано істотних умов договору позики. В зявзку з тим, що відповідач не повертає позичені кошти, тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Вважає, що тривалий розгляд справи є зловживанням своїми правами відповідачем. Враховуючи ту обставину, що позивач та його предстанвик неодноразово фактично зривав судові засідання, оскільки не з'являлися, а тому вважає, що суд має право винести рішення у відсутність відповідача та його представника. Крім того, вважає, що представник відповідача заявляючи клопотання про виклик в судове засідання експерта для дачі пояснень щодо висновку та нез'являючись в судові засідання тим самим не сприяє розгляду справи а лише призводить до затягування. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнали. В судовому засіданні пояснювали, що дійсно [PERSON] позичав гроші у [PERSON], але вже давно з нею розрахувався. Оскільки він віддав позивачеві і ту суму коштів, що позичав, і відсотки за користування грошима. В 2008 році він позичив у [PERSON] 12000 доларів США та 45000 гривень, які вже давно повернув. А розписку, яку надала позивач він писав у неї вдома під тиском і після погроз, які були як йому, так і його близьким. Гроші в сумі 15000 (пятнадцять тисяч) доларів США він взагалі у неї не брав. Крім того, [PERSON] зазначив, що він щомісячно сплачував відсотки за користування коштами в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США. У разі,якщо він своєчасно не повертав відсотки, до нього постійно приїжджав син [PERSON] зі своїми друзями, які погрожували йому та його близьким, про що він неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами. Також сама [PERSON] постійно телефонувала відповідачеві з погрозами фізичної розправи, про що відповідач також заявляв в правоохоронні органи. Тому, за зазначених вище обставин просять суд у позові відмовити. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є колишньою дружиною відповідача [PERSON] Суду пояснила, що [PERSON] позичав у тьоті [PERSON] гроші, не памятає коли і яку суму, але знає що вони домовлялися і він написав розписку на суму 12000 (дванадцять тисяч) доларів США .\~Щомісяця [PERSON] повертав\~тьоті [PERSON]\~відсотки в\~розмірі 1000\~доларів США.\~Також свідок\~зазначила,\~шо не\~була присутня\~при передачі\~коштів. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є дружиною [PERSON], проживає з ним 2013 року. Знає, що її чоловік позичав у [PERSON] гроші, проте він їх їй повернув, ще більше чим позичав. Коли вони виясняли з [PERSON] щодо суми боргу, то зясувалось, що він сплачував відсотки. Їй чоловік говорив, що він нічого [PERSON] не винен. Крім того, їй відомо, що 31.12.2013 року [PERSON] передав тьоті [PERSON] 2000 доларів США. Щодо існування якихось розписок її нічого не відомо. Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що він є чоловіком позивачки. Був присутнім при передачі [PERSON] грошей в сумі 15\~000 дол. США та при написанні ним розписки в грудні 2012 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~\~\~\~\~\~ Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.\~ \~ \~ \~ \~Стаття 1047\~ЦК України\~передбачає,\~що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. \~ \~ \~ \~ На підтвердження\~укладення договору\~позики та\~його умов\~може бути\~представлена розписка\~позичальника або\~інший документ,\~який посвідчує\~передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми\~або визначеної\~кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а і факту передачі грошової суми позики.\~\~\~\~\~\~ Із оригіналу розписки (а.с.187 т.1) встановлено, що 28.12.2012 року відповідач [PERSON] власноручно написав розписку про те, що заборгував [PERSON] 15 тис. дол. США та зобов'язується повернути. Із висновку судово-психіатричного експерта №4-п від 24.04.2017 року (а.с.119-123 т.2) судом встановлено, що на момент складання розписок [PERSON] на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. На момент складання розписок [PERSON] міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] міг розуміти характер та значення вчинених ним дій 28.12.2012 року та передбачати їх наслідки. В теперішній час [PERSON] на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час [PERSON] можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним. Із висновку судово-почеркознавчої експертизи №5698/17-21 від 18.12.2017 року (а.с.182-187 т.2) встановлено. що у розписці від 28.12.2012 року ознак виконання записів під впливом збиваючих факторів не виявлено. Також у розписці від 28.12.2012 року ознак перебування [PERSON] у надзвичайному стані не виявлено. У досліджених рукописних текстах розписок від 28.12.2012 р., 30.04.2008 р., 29.01.2009 р., 23.03.2009 р. 09.11.2009 р. і зразках почерку [PERSON] таких збиваючих факторів природного характеру як виконання почеркових об'єктів особою у незвичайному стані (в тому числі в стані емоційної напруги/стрес, сильне хвилювання тощо/) не спостерігається. Так не визнаючи позов, відповідач [PERSON] посилався на те, що він в момент написання розписки не отримав гроші, а лише підтвердив факт наявності боргу. Однак така позиція не заслуговує на увагу тому, що аналіз вище наведених норм свідчить, що розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем і відповідачем існують правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідач [PERSON] не заперечував факту позики грошей, однак він стверджує, що гроші позичив у 2008 році і протягом тривалого часу виплочував борг з відсотками, тому вважає, що повністю розрахувався із позивачкою. Однак жодного доказу, що він повністю розрахувався по боргових зобов'язаннях не надав. В свою чергу, позивачка зазначає, що неодноразово позичала відповідачу гроші і він повертав борг. Про наявність таких відносин свідчить роздруківка звукозапису (а.с.53-58 т.1), пояснення свідків [PERSON], [PERSON] Звернення до правоохоронних органів, як з боку позивачки, так і з боку відповідача(а.с.37-40,17-19 т.1) підтверджують те, що боргові правовідносини існуть на даний час також. Наявність у позивачки [PERSON] розписки підтверджує те, що [PERSON] боргові зобов'язання не виконав. Позиція ВСУ з цього привода висловлена в рішенні від 16 лютого 2011 року у справі (№ 6-2573св10) де зазначено, що наявність розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач, заперечуючи проти\~ позову, посилається на те, що грошей за договором позики не отримав. Однак на час розгляду справи договір позики є дійсним, він відповідачем не оспорювався.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стаття 1051 ЦК України, передбачає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач не скористався правом на оскарження договору позики, жодного доказу на підтвердження своєї позиції суду не надав. Доказів позивача не спростував.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. ст. 10 та 11 ЦПК України,\~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ В судовому засіданні встановлено, що сума боргу становить 15 тис. дол. США. Відповідно до офіційного курсу НБУ 100 дол.США дорівнює 2 854,8638 грн. Таким чином 15000х2854,8638 становить 428229,57 грн., що і підлягає стягненню. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Правові позиції ВСУ з даного питання висловлено в постанові від 17 жовтня 2012 року у справі (№ 6-20441св12) про стягнення боргу, де зазначено, що за договором позики суд з урахуванням положень статті 533 ЦК України погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо особа, яка отримала позику в доларах США, не виконала своїх зобовязань, то з неї судом стягується сума позики в гривні. А також в постанові від 3 жовтня 2012 року у справі (№ 6-20919св12) про стягнення боргу за договором позики, де суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позичальник зобовязаний повернути позику у строк і в порядку, які встановлені договором. Разом із тим, коли грошове зобовязання повинне бути виконане в грошовій одиниці іншої держави, сума боргу стягується в гривні за відповідним курсом (частина друга статті 533 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, заслухавшу думку позивача та її представника, суд вважає необхідним позов задовільнити повністю, оскільки в судовому засіданні зокрема із дослідженого оригіналу розписки від 28.12.2012 року встановлено, що відповідач позичив у позивача 15\~000 доларів США, хоча і зазначає, що він їх заборгував. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Також підлягають до стягнення з відповідача три проценти річних в розмірі 21261,31 (двадцять одна тисяча двісті шістдесять одна гривня 31 копійок), інфляційні нарахування в розмірі 240719,80 (двісті сорок тисяч сімсот девятнадцять гривень 80 копійок). Крім того в судовому засіданні відповідач заперечував, що він позичав зазначені кошти та що написав розписку під погрозами, проте зазначене спростовується заявою позивача до Літинського РВ УМВС у Вінницькій області прийняти міри до [PERSON], який позичив 15000 доларів США та не повернув їх. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Також не заслуговує до уваги твердження відповідача, що він написав дану розписку під тиском, оскільки це спростовується висновками експертів №4-п від 24.04.2017 року (а.с.119-123 т.2) та №5698/17-21 від 18.12.2017 року (а.с.182-187 т.2) відповідно до яких [PERSON] під час написання розписки не перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, розумів характер та значення вчинених ним дій та передбачати їх наслідки. Крім того, виконуючи текст розписки та підпис [PERSON] не перебував під впливом збиваючих факторів та не перебував у незвичайному стані. Враховуючи ту обставину, що справа знаходилась на розгляді тривалий час і відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] неодноразово не з'являлись в судові засідання, хоча належним чином були повідомлені про наступні судові засідання, причини неявки суду не повідомляли і останніх два засідання безпричинно не з'явились, тому суд вважає необхідним завершити розгляд справи без участі відповідача. Враховуючи те, що що позов задоволений повністю, тому на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 3654 гривень.

Outcome: approved