Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківський прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що перебуваючи з відповідачем в цивільному шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] . син мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач з 2014 року втратив будь-який зв`язок з нею та сином, зовсім не спілкується, на свята не приїжджає та не телефонує сину, фактично не цікавився, не проявляв бажання спілкуватися у необхідному обсязі з сином, свідомо ухилявся та ухиляється від прийняття участі у вихованні сина, тобто не проявляв та не проявляє реальної турботи, ігнорує та не цікавиться потребами дитини, не забезпечував та не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, освітою тощо, в тому числі, не надавав та не надає матеріальної допомоги сину. З урахуванням викладеного, позивачка звернулася з наведеним позовом до суду та просить позбавити батьківських прав відповідача у відношенні сина. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, в матеріалах справи наявна його нотаріально посвідчена заява про його згоду на позбавлення його батьківських прав та розгляд справи без його присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, висновок від 28.09.2020р. № 1-17-512 щодо доцільності позбавлення батьківських прав підтримують. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи.(а.с. 8) Син проживає разом із [PERSON] , що не спростовується сторонами у справі. В матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , який відмовляється від батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з характеристикою ЗОШ № 2 м. Чорноморська Одеської області, на учня 1-Б класу [PERSON] , [INFO] , навчався в зазначеній школі, протягом навчання показав себе здібним учнем. Берез участь в позакласних заходах. Вихованням хлопчина займається мама [PERSON] , батько хлопчина школу не відвідує та не цікавиться навчанням сина. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області як органу опіки та піклування від 28.09.2020р. № 1-17-512 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над ним, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved