Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ставичний П.І., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою де заінтересованою особою є Південно-Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ужгородська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що у спадкодавця відсутні спадкоємці за заповітом, а також спадкоємці за законом першої, другої та третьої черг, [PERSON] звернулась до Ужгородської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом четвертої черги, однак, у відповідь отримала лист №813/01-16 від 17.11.2020 року в якому вказано, що задля можливості прийняття спадщини, рекомендовано в порядку окремого провадження звернутися до суду для встановлення факту спільного її проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] .. Померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вказує, що в період з 2011 року по 2019 року вона також була зареєстрована та проживала за вказаною адресою. Встановлення факту проживання однією сім`єю і визнання спадкоємцем четвертої черги необхідно їй для оформлення спадщини. Враховуючи наведене [PERSON] просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнати її спадкоємцем четвертої черги відносно [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання [PERSON] та її представник не з`явилися, однак від адвоката Ставичного П.І. до суду надійшла заява про розгляд заяви про встановлення факту без їх участі. Представник заінтересованої особи Південно-Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ужгородської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до змісту ст.315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане 08.01.2019 року Виконавчим комітетом Баранинської сільської ради. Померлому [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії № ЯЗ № 226599. Згідно довідки № 1618 від 17.11.2020 року виданої Баранинською сільською радою слідує, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В період з 2011 року по 2019 рік з померлим в будинку проживала та зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , що підтверджується довідками № 1618 від 17.11.2020 року та 1623 від 17.11.2020 року, виданими Баранинською сільською радою. Згідно нотаріально засвідчених заяв від 18.01.2021 року гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , вбачається, що останні підтверджують той факт, що [PERSON] , [INFO] , вела спільне господарство та проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] в період з 01.01.2011 року по 05.01.2019 року. Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні та письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON] , фактично підтверджується факт спільного проживання померлого [PERSON] та заявниці [PERSON] однією сім`єю, з січня 2011 року по [INFO] , вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено та доведено заявницею, що спадщину за померлим [PERSON] , заявниця [PERSON] прийняла фактично, так як проживала з ним останні п`ять років до дня його смерті. Таким чином, враховуючи наявність законних підстав вважати, що заявниця з 2011 року та на день смерті [PERSON] - [INFO] постійно проживали разом однією родиною та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , та інші спадкоємці які б на момент смерті [PERSON] проживали б з ним не виявлено, то необхідним є встановлення факту належності її до спадкоємців четвертої черги, що є перешкодою у реалізації заявниці вищевказаного права на спадкування, суд вважає що право заявниці підлягає захисту, а заява про встановлення факту задоволенню. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують обставини наведені у заяві та дають підстави для задоволення даної заяви про встановлення факту.

Outcome: approved