Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 06 грудня 2014 року померла [PERSON], яка є власницею земельної ділянки площею 7,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083181 та земельної ділянки площею 0,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 100618. 14 січня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, яким вказані земельні ділянки остання заповідає позивачу. Представник позивача вказує, що на теперішній час оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено, що позбавляє позивача оформити спадщину у нотаріальному порядку. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої останній просить суд розглянути вказану справу без його участі та участі особи, інтереси якої він представляє, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника та визнання позовних вимог. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 423066 [PERSON] померла 06 грудня 2014 року (а.с.8). [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 7,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 083181 (а.с.9) та земельної ділянки площею 0,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 100618 (а.с.10). 14 січня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, яким вказані земельні ділянки остання заповідає позивачу (а.с.13). При цьому, відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В даному конкретному випадку, позивач пропустив визначений законодавцем строк для прийняття спадщини, однак питання про поновлення такого строку позивачем поставлено не було. За своїм організаційно-правовим статусом судові органи не можуть здійснювати функції нотаріальної контори. Представник позивача посилається у позові на те, що позивач не має змоги оформити спадщину у нотаріальному порядку, однак у матеріалах справи відсутня офіційна відповідь нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з якої можуть випливати причини, які унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у звязку з чим викладені у позові обставини, за яких позивач не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, не підтверджуються належними на те доказами. Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається представник позивача як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed