Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, який був уточнений 18 листопада 2019 року. Відповідно до уточненої редакції позовних вимог позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.09.1999 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області за актовим записом № 15 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня пре`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 03.09.1999 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області за актовим записом № 15. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх семи стосунки поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет не мають. Стосовно вимог про стягнення аліментів позивач зазначила, що діти проживають з нею за місцем її реєстрації. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] матеріально їй не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає, внаслідок чого вона сама утримує малолітніх доньок. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися також з вимогою про стягнення аліментів на малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не має інших дітей, непрацезданих батьків, працює на посаді охоронника відділу охорони в ППП «СБ» Кобальт», отримує постійну заробітну плату. За вказаних обставин вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - залишено без руху. 18 листопада 2019 року недоліки позивачем усунуті. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представника позивача адвокат Шапошніков І.Є., надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність його та позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялася про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 вересня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області за актовим записом № 15, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна та місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно до п. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] зазначила в позові своє бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Стосовно вимоги про стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис №4 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 19. На даний час діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначене підтверджується інформацією Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області №2027 від 16.10.2019. Відповідно до вимог ст.180 СК України- батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також те що відповідачем в ході розгляду справи не надано суду відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей в межах позовних вимог стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дітей. Судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами та доповненнями) за подання фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивача та з урахуванням того, що позивач за подачу позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., а за подачу позову про стягнення аліментів - звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. за подачу позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved