Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

ДП «Новгород-Сіверська науково-дослідна станція» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підприємство являється власником відомчої квартири за адресою: [ADDRESS] , інвентарний номер10041. Дана квартира була передана у користування молодшому науковому співробітнику [PERSON] відповідно договору оренди від 01 серпня 2016року на період перебування у трудових відносинах. Наказом №63/01-6 від 19.11.2019року [PERSON] було звільнено з займаної посади за власним бажанням тобто розірвані трудові правовідносини. Під час звільнення [PERSON] було повідомлено про втрату права користування жилим приміщенням, але до цього часу відповідач перебуває зареєстрований у відомчій квартирі за адресою [ADDRESS] . З грудня 2019 року відповідач в квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, квартиру не опалює, територія не прибирається, що приводить до руйнування квартири. Реєстрація відповідача не дозволяє власнику розпоряджатися квартирою та значно обмежує його права. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, відзиву на позов не надавав, ніяких заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав власником квартири за адресою: [ADDRESS] є ДП «Новгород-Сіверська науково-дослідна станція».(а.с.4-5) За адресою квартири: [ADDRESS] , значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , що підтверджується домовою книгою для прописки громадян (а.с.7-8). Згідно актів обстеження житлового приміщення від 10 серпня 2020року (а.с.13) та акту обстеження прибудинкової території від 15.03.2021 року(а.с.20) [PERSON] понад один рік не проживає в даному будинку, що додатково підтверджується фототаблицями (а.с.14-19, 21-23), також відсутність відповідача за місцем реєстрації підтверджується письмовими поясненнями мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] .(а.с.24) Також втрата інтересу відповідачем до квартири [ADDRESS] підтверджується розпискою [PERSON] від 20.06.2020року.(а.с.26) Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартири [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач не перебуває з позивачем у трудових правовідносинах. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В позові ДП «Новгород-Сіверська науково-дослідна станція» стверджує, що відповідач понад один рік не проживає в квартирі належній позивачу. На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 3 ст. 406 ЦК України, [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved