Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з навчанням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], згідно якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з навчанням в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення донькою 23-річного віку, посилаючись на наступне: з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.02.1997 року по 24.02.2015 року. В період шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. На даний час їх з відповідачем донька є повнолітньою. Також вони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до їх повноліття. 18.05.2016 року доньці виповнилось 18 років і відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання. 01.09.2015 року їх донька вступила на навчання до Дніпропетровського коледжу транспортної інфраструктури (ДКТІ). На даний час донька є студенткою другого курсу. термін навчання в коледжі до липня 2018 року Її заробітної плати недостатньо для того, щоб забезпечити необхідні потреби доньки в зв'язку з навчанням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки в зв'язку з навчанням не надає, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. також пояснила, що вона несе затрати в зв'язку з навчанням доньки, які складаються з затрат на проїзд, купівлю одягу, взуття, харчування на купівлю канцелярських товарів, копіювання методичного матеріалу та інші. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. При цьому пояснив, що так як сплачує аліменти і на утримання неповнолітнього сина тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 33% від заробітку на утримання двох дітей. Крім того він надавав матеріальну допомогу донці грошима, коли вона зверталась до нього. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала, проти стягнення аліментів на її утримання на користь позивачки не заперечує. Підтвердивши, що всі затрати, пов'язані з її навчанням несе мати. Батько дійсно декілька раз надавав їй грошові кошти на її потреби в зв'язку з навчанням . Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з15.02.1997 року по 24.02.2015 року. В період шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого батьком дитини записаний відповідач. Крім того сторони мають спільного неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], що сторонами не заперечується.. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до їх повноліття. 18.05.2016 року доньці виповнилось 18 років і відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання Судом встановлено, що з 01.09.2015 року донька сторін вступила на навчання до Дніпропетровського коледжу транспортної інфраструктури (ДКТІ). На даний час донька є студенткою другого курсу . Термін навчання до липня 2018 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Згідно поданої заяви повнолітня донька сторін не заперечує проти того, щоб аліменти стягувались на користь матері. Тому позивачка наділена правом на подання позову про стягнення аліментів на утримання доньки в зв'язку з навчанням. В зв'язку навчанням доньки позивачка несе витрати пов'язані з витрат на харчування, купівлю одягу, роздрукування методичного матеріалу, придбання канцелярських товарів, на проїзд в транспорті, таким чином судом встановлено, що донька сторін потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням доньки. Судом встановлено, що на даний час відповідач працює, отримує заробітну плату, Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує затрати, які несе позивачка пов'язані з навчанням. А також те, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін в розмірі 1/6 частини його заробітку (прибутку) Виходячи з вищевикладеного та оцінюючи всі надані докази в сукупності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в зв'язку з навчанням в розмірі 1/6 частини його заробітку (прибутку) так як позивач не довела, що потребує коштів на утримання доньки в зв'язку з навчанням в більшому розмірі. При цьому аліменти в даному розмірі підлягають стягненню до закінчення донькою сторін навчання, термін якого згідно наданої довідки становить 30.06.2018 року, а не до досягнення донькою двадцяти трьох річного віку. Так як згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 12.07.2016 року тому з даної дати і підлягають стягненню аліменти з відповідача на утримання доньки в зв'язку з навчанням і до 30 червня 2018 року, тобто до закінчення навчання. Відповідно до пп.1 п. 1 ст. 367 рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551 грн., 20 коп. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial