Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що у її власності перебуває житловий будинок № 34, 1950 року побудови, який розташований в с. Розкішна по вул. Лісова Ставищенського району Київської області, вартість якого відповідно до технічного паспорта становить 202061 гривень, загальна площа - 82,7 кв. метри, житлова - 56,2 кв. метри. Земельна ділянка під вказаним житловим будинком приватизована. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок втрачено, про що нею в засобах масової інформації, зокрема, в газеті «Сільські обрії» № 75 від 29.09.2017 року дано оголошення. [PERSON] сільська рада не оспорює право власності на вказаний будинок, проте видати свідоцтво про право власності на нього неможливо, що позбавляє її права розпоряджатися своїм майном. Просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач не прибула, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без її участі (а.с. 24). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, сільська рада до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність її представника (а.с.23). Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позовних вимог та письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Із архівного витягу Архівного сектору Ставищенської районної державної адміністрації Київської області вбачається, що рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів № 153 від 11.10.1988 року «Про виконання робіт по обліку житлової площі і оформлення права власності на житлові будинки с. Розкішна та Іванівка Ставищенського району Київської області» вирішено, - Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити право власності на житлові будинки, які належать громадянам, сільській Раді, колгоспу згідно додатку, затвердженого рішенням [PERSON] сільської ради № 38 від 14.07.88 р. та рішенням Іванівської сільської ради № 29 від 26.08.88 р.. У додатку /списку будинків робітників і службовців с. Розкішна Ставищенського району Київської області/ значиться: № п/п: 501, № лиц. счоту: 1067, Прізвище, ім'я, по батькові: [PERSON], адреса: вул. Лісова, 34, площа земельної ділянки: 0,15, рік побудови: 1928 (а.с. 7). Відповідно до виписки з погосподарської книги №29 [PERSON] сільської ради за 2016-2020 роки, житловий будинок № 34, 1950 року побудови, який розташований в с. Розкішна по вул. Лісова Ставищенського району Київської області, перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с. 25). Згідно довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3120 від 25.09.2017 р., право власності на житловий будинок № 34 по вулиці Лісова село Розкішна Ставищенського району Київської області до 01.01.2013 р. було зареєстровано (кн. 1 реєстровий № 275) за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого [PERSON] сільською радою 10.12.1990 року (а.с. 8). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на житловий будинок № 34, в с. Розкішна по вул. Лісова Ставищенського району Київської області відсутні (а.с. 27-29). Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 824893 виданого [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 1355-05 від 25.11.2009, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3224285601:01:008:0030 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, земельна ділянка під вказаним житловим будинком приватизована (а.с. 15, 16). Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок втрачено, про що позивачем в засобах масової інформації, зокрема, в газеті «Сільські обрії» № 75 від 29.09.2017 року дано відповідне оголошення (а.с. 10). Згідно з повідомленням [PERSON] сільської ради № 1764 від 20.10.2017 р. виконком сільської ради не оспорює право власності на вищевказаний будинок, проте видати свідоцтво про право власності на житловий будинок неможливо (а.с. 11). Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальна площа - 82,7 кв. метри, житлова - 56,2 кв. метри, вартістю 202061 гривня. На земельній ділянці знаходяться житловий будинок «А-1», гараж «Б», убиральня «В», погріб «Г», сарай «Д», жомова яма «Ж», колодязь питний №4, огорожа №2-3 (а.с. 12-14). Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. В постанові Верховного Суду України 04 квітня 2011 року по справі № 3-18гс11 зроблено правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Це відображено і в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Таким чином суд вважає, що оскільки свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок втрачено, видача дубліката вказаного свідоцтва не передбачена законом, то необхідно визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок.

Outcome: approved