Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла прабабка позивача [PERSON], після смерті якої із близьких родичів залишилася тільки мати позивача [PERSON] 07 березня 2013 року позивачу стало відомо про наявність спадкового майна після смерті [PERSON] у вигляді земельної частки (паю) [NUMBER], розташованої на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася на користь позивача, про що склала відповідну заяву, однак, як зазначає позивач, він не має змоги оформити спадщину у нотаріальному порядку, оскільки оригінал відповідного правовстановлюючого документу відсутній. Таким чином, позивач, на підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268 ЦК України (2004) просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно у вигляді вказаної земельної частки (паю). Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої останній просить суд розглянути вказану справу без його участі та участі його довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Вівчарівська сільська рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно довідки про народження № 176 [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], прізвище останньої було змінено у наслідок укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] (а.с.12), останні на даний час померли (а.с.13). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 1232/1240/12 від 08 лютого 2013 року було визнано відумерлою спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної частки (паю) із земель колективної власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.14-15). Виконання вказаного рішення зупинено (а.с.18). [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилася на користь свого сина [PERSON] (а.с.17). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], у зв'язку з чим суд при постановленні рішення керується відповідними нормами вказаних нормативних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин та не приймає до уваги посилання позивача у його позовній заяві на норми ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268 ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Як було встановлено судом, померла [PERSON] є прабабкою позивачу [PERSON] та бабусею відповідачці [PERSON] Таким чином, позивач не входить до кола спадкоємців, визначених на той час діючим ЦК УРСР, тобто у позивача відсутня наявність права на спадкове майно, що виключає можливість відповідачки [PERSON] відмовитися від прийняття спадщини на користь позивача як спадкоємця майна за нормами ЦК УРСР. З огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі вищезазначеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 529, 549, 553 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України,

Outcome: dismissed