Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 27 березня 2014 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб. Між ними було досягнуто згоди, що діти проживатимуть з відповідачкою. 28 березня 2014 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 12 березня 2014 року до їх повноліття. З 10 лютого 2016 року, за згодою відповідача, син [PERSON] постійно проживає з ним в с. Іванівка, де відвідує дитячий садок. В інтересах неповнолітнього сина доцільно не змінювати місце його проживання та залишити проживати з ним. Внаслідок того, що син проживає з ним та знаходиться на його утриманні, зазначив, що є необхідним визначити місце проживання сина [PERSON] з ним, а місце проживання сина [PERSON] з відповідачкою, звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] і враховуючи зміну сімейного стану зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням суду та стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина [PERSON] в сумі 200 гривень щомісячно. Ухвалою суду від 06 липня 2016 року вказану позовну заяву в частині вимоги про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01 червня 2016 року та зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнувши аліменти в розмірі 200 гривень, починаючи з 01 червня 2016 року до повноліття дитини; стягнути з відповідача на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 200 гривень, починаючи з 01 червня 2016 року до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, зазначив, що постійного місця роботи не має. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зробивши про це усну заяву, підтвердила обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, зазначила, що в даний час не працює. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, Іванівська сільська рада Ставищенського району Київської області до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, усну заяву відповідача про визнання позовних вимог та перевіривши подані письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 19 вересня 2009 року по 27 березня 2014 року перебували у шлюбі (а.с. 5), від якого мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 28 березня 2014 року по справі ЄУН 378/234/14-ц з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання вищеназваних неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 12 березня 2014 року до їх повноліття, оскільки діти на час ухвалення рішення проживали разом з позивачем та перебували на його утриманні (а.с. 10). З 10 лютого 2016 року за згодою відповідача син [PERSON] постійно проживає разом з батьком (позивачем) по [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Сторони постійної роботи не мають. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що оскільки син [PERSON] з 10 лютого 2016 року проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, інший син [PERSON] проживає з відповідачем, та відповідно знаходиться на її утримані, відповідач позовні вимоги визнає, - позов підлягає задоволенню, позивача слід звільнити від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та з врахуванням зміни сімейного стану позивача зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача на утримання сина [PERSON] за вищевказаним рішенням суду, стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, починаючи з 01 червня 2016 року до повноліття дитини; та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 01 червня 2016 року до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved