Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Урожайна (Колгоспна), б. № 33. Позивачкою було передано відповідачці домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що було вчинено розписку та договір купівлі-продажу від 25 березня 2016 року. На даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку у звязку з тим, що відповідачка не оформила на своє імя вказане домоволодіння після смерті [PERSON]. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивачка до суду не зявилася, надала заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без її участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Урожайна (Колгоспна), б. № 33. Позивачкою було передано відповідачці домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що було вчинено розписку та договір купівлі-продажу від 25 березня 2016 року. На даний час позивачка не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку у звязку з тим, що відповідачка не оформила на своє імя вказане домоволодіння після смерті [PERSON] (а.с.5-18). Згідно довідки Троїцького комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Урожайна, б. № 33, складається: А1-ж,а житловий будинок; Г - убиральня; 3-4 огорожа, загальною площею 42,1 кв.м., в тому числі житловою 21,7 кв.м. З огляду на вищезазначене, позивачка з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачці у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивачки зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачки може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачка звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved