Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON]М з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], згідно якого просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2007 року В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року вона з відповідачем припинила шлюбні відносини. На даний час вона звернулась із позовом до суду про розірвання шлюбу. Син після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин проживає разом з нею Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві також посилається на те, що відповідач дуже часто їздить у відрядження і грошових коштів на утримання сина їй не надає, а вона сама не в змозі матеріально забезпечити дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Посилався на те, що він офіційно не працює. має лише тимчасово заробітки. Він надає гроші на утримання сина, і коли відїздить у відрядження залишає позивачки свою банківську карточку з якої остання в будь-який час може взяти грошові кошти. Він згоден сплачувати аліменти на утримання сина, але в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєтрованому шлюбі з 07.06.2008 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області . Актовий запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. Судом встановлено, що на даний час сторони спільно не проживають, що сторонами не заперечується. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надає, але не регулярно. Тому суд вважає, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює та не має постійного прибутку, що сторонами не заперечується. Тому суд вважає, що підстав для стягнення аліментів в частці від заробітку немає, а аліменти з відповідача повинні бути стягненні в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: позивачка працює. Відповідач не працює, хоч є особою працездатного віку. Інших неповнолітніх дітей та утриманців сторони не мають. Виходячи з даних обставин суд, визначаючи розмір аліментів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно до повноліття дитини. Стягнення аліментів в даній сумі з урахуванням необхідності утримання дитини і зі сторони матері, на думку суду буде достатньою для задоволення необхідних потреб дитини відповідного віку та гармонійного її розвитку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 20.10.2017 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнея аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн., в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 640.00 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». Також суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають частковому стягненню понесені витрати на надання правової допомоги по складанню позовної заяви в межах задоволених позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 200 грн. на відшкодування цих витрат На основі ст. 180, 182, 184 СК України.

Outcome: partial