Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті - [PERSON], який помер [INFO] року в м. Донецьк. Допустити негайне виконання рішення у справі. Звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] р. помер [PERSON], [INFO], в лікарні КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, причина смерті - ракова інтоксикація. Заявник є онуком померлого [PERSON] 02.11.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у Харківській області їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті. В судове засіданні заявник не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вимоги заяви підтримував в повному обсязі, та просив суд, їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Харківський міський відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надали суду пояснення, в якому просили розглядати справу за відсутністю їх представника, проти заявлених вимог не заперечували. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 30.10.2017 р. видане КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, щодо смерті [PERSON], який помер [INFO] року в лікарні ДУ КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, причина смерті - ракова інтоксикація. Заявником надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO] року - в лікарні КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, причина смерті - ракова інтоксикація, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником було пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року з № 1150/13024. Таким чином, наявне лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 30.10.2017 р. видане КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, щодо смерті [PERSON], який помер [INFO] року в лікарні ДУ КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, причина смерті - ракова інтоксикація, не може бути підставою для державної реєстрації смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки реєстрація смерті громадянина [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON], який помер [INFO] року в лікарні ДУ КУ «Міська клінічна лікарня № 21» м. Донецька, причина смерті - ракова інтоксикація, який достовірно встановлений судом.

Outcome: approved