Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Заявник 30.06.2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, посилаючись на те, що [PERSON] народився 19.05.1983 року в с. Парабель Парабельського району Томської області РФ, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-ОМ №279565, від 26.05.1983 року, виданого Парабельським ЗАГС Томської області. Його батьками є : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У червні 1991 року його батьки разом з ним та двома його неповнолітніми сестрами : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] переїхали з Росії на Україну, а саме в с. Преображенка Чаплинського району Херсонської області. Йому на той час виповнилось 8 років. Даний факт підтверджується довідкою № 422 від 14.04.2017 року Преображенської сільської ради Чеплинського району Херсонської області. У 1993 році сімя була зареєстрована в [INFO]. Він навчався та закінчив у 2001 році Преображенську загальноосвітню школу I-III ступенів, що підтверджується атестатом про повну загальну середню освіту серія ХЕ № 14776843 від 22.06.2001 року. 14.08.2001 року він одержав у Чаплинській міжрайонній державній податковій інспекції ідентифікаційний номер [NUMBER]. У 2002 році він закінчив професійно-технічне училище № 30 за професією електромонтера, що підтверджується дипломом кваліфікованого робітника, серія ХЕ № 18656978 від 27.06.2002 року. До 2005 року батько проживав з ними, а у березні 2005 року переїхав до Полтавської області, а саме до Решетилівського району, куди і їх забрав у 2006 році. У 2006 році він познайомився з [PERSON], [INFO] і став із нею проживати в фактичному шлюбі в с. Минівка Полтавського району. У 2007 році в них народилась донька [PERSON], а у 2008 році - син [PERSON]. На даний час він проживає із своею сім»єю в с. Минівка Полтавського району та області по вул. Гідності, 82. Він змушений звертатися до суду з приводу встановлення приналежності до громадянства України, так як не має паспорта громадянина України, а на його звернення до Полтавського районного сектору УДМС з приводу отримання паспорта йому відмовлено. Відповідно до ч 2ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз»яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року ) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року. У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України ротягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних травах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, а6о мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене плумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову рактику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Прохав встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року. В судове засідання сторони у справі не з»вилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, де заявник та його представник адвокат [PERSON] ( а. с. 61 ) заяву підтримали, надавши можливі докази на її підтвердження. Представник заінтересованої особи УДМС України в Полтавській області [PERSON] ( а. с. 63) не висловив заперечень щодо задоволення заяви та прохав суд не бравьти до уваги надані раніше заперечення ( а. с. 62 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які заявник послався в заяві і вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 5 18. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, так як встановлення даного факту заявниці необхідно для виникнення в заявника майнових прав, заявник довів даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved