Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення його опікуном даної особи. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що він є сином [PERSON], яка страждає на тяжке психічне захворювання, через що не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також самостійно реалізовувати свої права та законні інтереси, тому потребує опіки. Представник заявника підтримала заявлені вимоги та наполягла на їх задоволенні, надавши суду заяву, про розгляд заяви за її відсутністю. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, про час, лату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування. За нормами ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правовими наслідками визнання фізичної особи недієздатною, згідно ст. 41 ЦК України, є: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину, правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічні приписи містяться в ст. 241 ЦПК України. Відповідно до п.3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.1999 року, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обовязки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №274 від 06.07.2016 року [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним бредовим розладом (FF2.8). Внаслідок цього [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №350289 від 03.07.2014 року, [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності до 01.08.2016 року, визнана непрацездатною в звичайних умовах. З подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради №3403/02.02.01-20/14/16 від 28.03.2016 року та протоколу засідання опікунської ради №2 від 23.03.2016 року вбачається, що даний орган пропонує та рекомендує призначити [PERSON], [INFO], опікуном над матірю [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є матірю заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9); мешкає разом із заявником за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки №ЛВЧДп-13/23-202 від 05.04.2016 року, яка видана Виробничим підрозділом Служби пасажирських перевезень «пасажирське вагонне депо станції «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», [PERSON] працює в інженером 1 категорії в пасажирському вагонному депо станції Миколаїв (а.с.12); має регулярний дохід (а.с.11). З огляду на викладене, оскільки [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за станом здоровя не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки; тобто віднесена до категорії осіб, які потребують встановлення опіки, а також беручи до уваги, що обставини, які унеможливлюють, призначення [PERSON] опікуном недієздатної матері відсутні, суд оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved