Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 15 червня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося та рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2014 року укладений між ними шлюб був розірваний. Зазначила, що донька перебуває повністю на її утриманні. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, хоча може та зобовязаний це робити. Вона працює лікарем акушер-гінекологом, та отримуваного заробітку на утримання доньки не вистачає. Донька відвідує позашкільні курси вивчення німецької та англійської мов, дитячу школу мистецтв по класу фортепіано. За таких обставин, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки за минулий час (останні два роки) починаючи з 24.03.2014 року у розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а починаючи з дня подачі позову у розмірі 1/3 частини з усіх вдів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засідання позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що після одруження вони з відповідачем проживали разом. У листопаді 2004 року у них народилася донька [PERSON], та з того часу вони фактично перестали проживати разом (відповідач, як військовослужбовець проживав окремо). Фактично утримання доньки займалася лише вона. Після виходу чоловіка на пенсію вони стали проживати разом, проте стосунки між ними значно погіршилися (стали виникати сварки, відповідач застосував фізичне насилля стосовно неї). У бережні 2014 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний, проте вони продовжують проживати в одній квартирі. З того часу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти також і за минулий період, зазначивши, не зверталася до суду з такими вимогами, оскільки боялася негативної реакції з сторони колишнього чоловіка. Відповідач позов визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від його заробітку, проте вважав, що таке стягнення повинно бути проведено з часу звернення позивача до суду з вказаним позовом. Зазначив, що дійсно з 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який за рішенням суду у березні 2014 року був розірваний. Від цього шлюбу вони з позивачкою мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що вони проживають з позивачкою та донькою в одній квартирі, і про те, що шлюб між ними розірваний він дізнався нещодавно випадково. Також просив врахувати, що оскільки він разом з колишньою дружиною та донькою проживають разом в одній квартирі, він надав матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, сплачував комунальні послуги, тощо. Він ніколи не ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, та жодних обєктивних підстав для того, аби стягувати з нього аліменти за минулий період відсутні. Також зазначив, що на даний час він не працює, отримує пенсію як військовослужбовець, на обліках в медичних закладах не перебуває, будь-яких осіб на утриманні не має. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 15 червня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Летичівському відділі РАГС. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. 24 березня 2014 року за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яке набуло законної сили 12.05.2014 року, укладений між сторонами шлюб був розірваний. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Хмельницькй області та отримує пенсію відповідно як військовослужбовець, та її розмір за період з 29.08.2015 по 29.08.2016 рік становить 41085,47 гривень. За таких обставин, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини (остання на обліках у закладах охорони здоровя не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає); стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (відповідач на обліках у закладах охорони здоровя не перебуває, має стабільний дохід (отримує пенсію)), інших дітей, непрацездатних осіб, яких за законом зобовязаний утримувати не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стосовно часу з якого слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Отже за приписами ст..191 СК України стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено з матеріалів справи, шлюб між сторонами був розірваний 24 березня 2014. При цьому суд звертає свою увагу на те, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу, спору з приводу матеріального утримання спільної доньки між сторонами не виникало (таких вимог позивачем на той час не ставилося). З позовом до відповідача позивач звернулася лише 15 липня 2016 року. До того ж як визнали сторони у справі як до так і після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати за однією адресою. Жодних належних і допустимих доказів того, що нею предявлялися вимоги до відповідача про сплату аліментів на утримання доньки, а відповідач ухилявся від їх сплати, позивачем не представлено, та з матеріалів справи судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий період до предявлення позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial