Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Житомирський державний університет імені [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути 4386,00 грн. заборгованості по оплаті за навчання та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.08.2012 року між Житомирським державним університетом імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 1999 про навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року. Позивач виконав всі взяті на себе зобовязання перед відповідачем належним чином. Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобовязання. Так, [PERSON] була зарахована на навчання до університету з 01.09.2012 року і навчалася до 31.01.2014 року, після чого відрахована за невиконання навчального плану та порушення умов договору. За період навчання згідно умов договору відповідач повинна внести на рахунок університету 17 600,00 грн. Оскільки [PERSON] отримала освітні послуги лише до 31.01.2014 року, тому нарахування за навчання складає 6586,00 грн.. Відповідачем сплачено лише 2200,00 грн., різниця між тим, що мав сплатити відповідач за отримані освітні послуги і тим, що сплачено відповідачем становить 4386,00 грн.. 09.12.2016 року відповідач повідомлялася про необхідність погашення заборгованості, однак, до цього часу заборгованість не погашена. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 27.08.2012 року між Житомирським державним університетом імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №1999 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом (а.с.4). Згідно п. 1 договору позивач зобов'язався надати відповідачу освітню послугу за спеціальністю психологія у період з 01.09.2012р. по 30.06.2016р., а відповідач оплатити навчання в сумі 17600грн. Відповідно до п.4.3 договору оплата здійснюється до 01 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр. Згідно п.6.1 дія договору припиняється, в тому числі, у разі відрахування замовника-фізичної особи з Житомирського державного університету згідно з законодавством. Як вбачається із наказу №35-К(ос) від 31.01.2014 року [PERSON] з 31.01.2014 року відраховано з університету за невиконання навчального плану та порушення умов договору (а.с.6). Оскільки [PERSON] отримувала освітні послуги лише до 31.01.2014 року, нарахування за навчання складає 6586,00 грн. (по 440грн. щомісяця). За весь період навчання відповідачем сплачено лише 2200,00 грн., тому сума заборгованості за 9 місяців та 30 днів складає 4386,00 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою про наявну заборгованість по оплаті за навчання №1/57 від 23.01.2017 року (а.с.7). З метою досудового врегулювання спору відповідачеві направлено лист вих. № 1/851 від 09.12.2016 року з пропозицією оплатити заборгованість (а.с.8,9), однак, заборгованість сплачена не була. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за навчання у сумі 4386,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved