Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 3567,20 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2019 року, який набрав законної сили 08.05.2020 року, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі за те, що він 03.06.2019 року, перебуваючи на ґрунтовій польовій дорозі, яка проходить з с.Голубівка Прилуцького району до м.Прилуки, зустрів раніше невідому йому жінку [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку велосипедом, та зробила зауваження щодо дій пса [PERSON] , попросивши його притримати, оскільки він загрожував її подальшому пересуванню, однак [PERSON] , діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, безпричинно, виражаючись нецензурними словами, демонстративно дістав з сумки попередньо заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень пристрій травматичної дії, споряджений набоями 4м «Major Berg 2/5 Cal.4mm Flober», та здіймнив не менше 6 пострілів потерпілій в обличчя та тулуб, після чого, коли вже закінчилися набої, продовжував наносити їй удари руками та ногами, намагався задушити останню, тримаючи руками за шию, потім завдав декілька ударів по голові потерпілої рукояткою пістолета, спричинивши потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №193 від 05.08.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Прилуцька ЦМЛ» з 03.06.2019 року по 13.06.2019 року, де на її лікування медичним закладом було витрачено 3567,20 грн, проте відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілої від злочину, тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник Прилуцької місцевої прокуратури не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.п.469). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.п.66), а також не надав заперечень щодо суті позову, у зв`язку з чим відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копії вироку 1-кп/742/325/19 (єдиний унікальний №742/2971/19) Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2019 року, який набрав законної сили 08.05.2020 року, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі за нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень (а.п.4-6). Згідно з копією ухвали №11-кп/4823/215/20 (єдиний унікальний №742/2971/19) Чернігівського апеляційного суду від 08.05.2020 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2019 року був змінений, а протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2019 року було визнано недопустимим доказом і виключено з числа доказів, покладених в обґрунтування даного вироку, в іншій частині вирок залишено без змін (а.п.7-10). Як вбачається з копії довідки №01-13/510 від 27.05.2020 року, наданої Прилуцькою центральною міською лікарнею, витрати, понесені на лікування [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у Прилуцькій ЦМЛ в період з 03.06.2019 року по 13.06.2019 року склали 3567,20 грн (а.п.11), що також підтверджується копіями розрахунків (а.п.12-13). Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3\~ст.1206 ЦК України\~закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»\~роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки в результаті протиправних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі - Прилуцькій ЦМЛ, який витратив 3567,20 грн на її лікування, а відповідач такі не відшкодував та не надав заперечень проти позову, то саме така сума і повинна бути стягнута з відповідача на користь Прилуцької центральної міської лікарні на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь держави у сумі 2270,00 грн. На підставі наведеного та ст.166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»,

Outcome: approved