Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

заявник [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення фактів, що має юридичне значення, а саме: належності йому атестату [NUMBER], виданого 11 вересня 1976 року та трудової книжки, виданої 30 вересня 1973 року. Заяву обґрунтовує тим, що у вказаних документах невірно зазначено його прізвище та по-батькові, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Внести уточнення у дані документи немає можливості, зазначає представник заявника, а тому змушений звернутись за судовим захистом. В судове засідання заявник не з'явився, подавши заяву у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та вказав, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області (далі - ТО УПФ Тернопільської області) у судове засідання також не з'явився, надіславши на адресу суду заяву у якій клопоче про розгляд справи за його відсутності. За даних обставин суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних доказів. При цьому бере до уваги наявні у матеріалах справи письмові пояснення представника ТО УПФ Тернопільської області від 05 травня 2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити з огляду на таке: [PERSON], [INFO], уродженець с. Плісняни, Зборівського району Тернопільської області, змінив ім'я на [PERSON], про що 02 березня 2000 року в Книзі реєстрації зміни імені відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис № 77. Про вказане свідчить копія свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого повторно 16 грудня 2009 року. 14 березня 2000 року [PERSON] ([INFO], уродженцю с. Плісняни, Зборівського району Тернопільської області) Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER]. Водночас у атестаті [NUMBER] (з відзнакою) про закінчення сільського професійно-технічного училища № 10 м. Підгайці Тернопільської області, виданому 11 вересня 1973 року, ім'я заявника вказано [PERSON], а у трудовій книжці від 30 вересня 1973 року - [PERSON]. У абзаці 2 пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 роз'яснено, що «<…> суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад <…> трудової книжки <…>. Аналогічні роз'яснення містяться і у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно із вимогами ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином враховуючи, що у заявника відсутні будь-які інші законні інструменти для встановлення факту належності йому вказаних документів, а від цього залежить виникнення у нього особистих майнових прав (права на пенсійне забезпечення) суд вважає, що такі факти слід встановити.

Outcome: approved