Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка обґрунтована тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 338. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з 06.10.2019 року та з цього часу вони проживають окремо. Дочка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що причиною припинення шлюбних відносин стала поведінка відповідача, який застосовував до неї фізичне насильство, принижував і ображав, ніякої участі у вихованні дитини не приймав, вільний від роботи час і в нічний час в сім`ї був відсутнім, стверджував, що проводить час з друзями. Спору про розподіл спільного майна та місця проживання дитини немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , 21.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 338, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору та за правничу допомогу. Позивач [PERSON] та її представник Винник З.Г. до підготовчого засідання не з`явилися, представник надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та справу просила розглянути без їхньої участі (а.с.44). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до підготовчого засідання не з`явилися, представник надав клопотання, в якому вказала, що з позовними вимогами відповідач згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглянути без їхньої участі (а.с.42). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 21.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.11.2019 року серії [NUMBER] , видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 338. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.11.2019 року, виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з 06.10.2019 року, сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, спору про розподіл майна подружжя та місця проживання дитини не мають. Сторони втратили повагу один до одного, спільне життя в подальшому та збереження сім`ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі ст. 104 ч. 2 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] , збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням відповідних документів. Відповідно до ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах даної справи наявний Ордер від 22.10.2019 року, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги (без номеру та дати укладання), з якого слідує, що адвокат Винник З.Г. надає правову допомогу [PERSON] (а.с.36). Проте, матеріали справи не містять Договору про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та Винник З.Г. , Акту приймання-передачі наданої правової допомоги за даний Договором, квитанцій про сплату грошових коштів за надання правової допомоги, тощо. Отже, докази надання правової допомоги адвокатом Винник З.Г. позивачу відсутні. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок (а.с.1), отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 384 гривень 20 копійок.

Outcome: partial