Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] [INFO] помер батько дитини [PERSON] , і з тих пір його донька проживає разом із позивачем. Відповідач веде аморальний спосіб життя, весь цей час життя дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На даний час дитина проживає з бабусею [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися повідомлялися заздалегідь належним чином, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, однак надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 6) Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7) Окрім того матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , являється матір`ю [PERSON] та в свою чергу бабусею [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом із бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не спростовується сторонами у справі та підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб. (а.с. 15) Відповідно до характеристики від 04.02.2020р., виданої Петрівською сільською радою на гр. [PERSON] , [INFO] , зазначено, що з нею проживає онучка [PERSON] , [INFO] . Також вказано, що вона ніде не працює та займається вихованням онучки. Алкоголем не зловживає, веде тверезий спосіб життя, скарг на її поведінку від односельчан не надходило, зауважень з боку сільської ради немає, що в свою чергу підтверджується й актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, що міститься в матеріалах справи . (а.с. 14,19) Довідкою Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області від 04.02.2020р. встановлено, що мама [PERSON] - [PERSON] на території Петрівської сільської ради не проживала і не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. (а.с. 16) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 07.04.2021р. № 02-17/653 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дітей. (а.с. 63-64) За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, не повідомила суд про намір в подальшому здійснювати піклування над нею, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо її доньки. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з утримання доньки до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач подаючи відповідну позовну заяву, як одну із позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її - [PERSON] користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. При цьому матеріали справи не містять заяви [PERSON] про передання їй онуки, яка позбавлена батьківського піклування. Окрім того суд зазначає, що позивач [PERSON] не набула обов`язку опікуна неповнолітньої, а сам факт проживання онуки разом із нею не встановлює їй права на отримання аліментів на її користь на утримання онуки [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки у в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12.06.2020 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (за вимогу щодо позбавлення батьківських прав та за вимогу щодо стягнення аліментів). На підставі викладеного та

Outcome: partial