Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу у розмірі 2\~300\~000 грн. Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог, просила розглядати справу у її відсутність. Суд не приймає до уваги заяву про відкладення розгляду справи, яка надійшла від представника відповідача, оскільки жодних доказів в підтвердження викладених обставин не надано. Крім того, представник відповідача повторно надає заяву про відкладення, тому підстав для відкладення розгляду справи немає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 06.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого позивачка передала, а відповідач взяв у борг грошові кошти у розмірі 2 300\~000 грн., які зобовязувався повернути до 06.08.2014 року, що підтверджується копією розписки (а.с.3). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно ч. 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (у тому числі грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договором встановлено строк повернення 06.08.2014 року. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають також стягненню на користь позивачки понесений нею і документально підтверджений судовий збір у розмірі 3 654 грн.(а.с.12).

Outcome: approved