Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що з 07.06.1997 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.01.2014 року, яке набрало законної сили 11.02.2014 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. 11.06.2011 року під час перебування у шлюбі була куплена квартира [ADDRESS] в Кременчук, яка була оформлена на відповідача. На даний час в квартирі проживає відповідач. На її пропозиції поділити майно відповідач не погоджується. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З 07 червня 1997 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 січня 2014 року по справі № 524/11222/13-ц, яке набрало чинності 11 лютого 2014 року, шлюб між ними було розірвано. 11 червня 2011 року під час перебування у шлюбі ними була куплена квартира [ADDRESS], яка була оформлена на відповідача. Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 11 червня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 7369. При купівлі квартири позивач висловлювала свою згоду на придбання, про що зазначено в її заяві (посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 11 червня 2011 р. за р.№ 7368). Наведене підтверджується змістом пункту 7 договору купівлі-продажу. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, квартира [ADDRESS] є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача як така, що набута подружжям за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховний Суд України в постанові від 30 березня 2016 року по справі № 6-2811 цс 15 про поділ майна подружжя дійшов такого висновку: «У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір судовий збір в розмірі 2190 грн. 89 коп.

Outcome: approved