Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Покутинецької сільської ради. Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифіката серії ХМ 006809 від 15.07.1996 року, що розташована на території Покутинецької сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої належить право на земельну частку (пай) розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифіката серії ХМ 006809 від 15.07.1996 року, що розташована в межах населених ппінктів Покутинецької сільської ради. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном. Отримати свідоцтво на право спадщини за законом на вищезазначену земельну частку (пай) вона не має можливості, у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючого документу. З метою захисту своїх спадкових прав, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, на ім`я суду її представник надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Покутинецької сільської ради Віньковецького району в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Подав заяву, якою визнав позовні вимоги, просив справу слухати без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв`язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2019 року, актовий запис № 9) мати позивача (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.04.1941 року) [PERSON] , якій належало право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ 006809 від 15.07.1996 року, що розташована на території Покутинецької сільської ради розміром 1,63 умовних кадастрових гектарів (інформаційна довідка відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 31-22-0.20-367/104-19 від 09.10.2019 року). Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги спадщину після смерті матері прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - довідка Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 12.09.2019 року № 320. Отримати свідоцтво на право спадщини за законом на вищезазначену земельну частку позивач не має можливості, у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений (оголошення в газеті «Сільські новини» № 36 від 06.09.2019 року). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється після її смерті. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову, тому за ним слід визнати право на земельну частку (пай), розташовану на території населених пунктів Покутинецької сільської ради.

Outcome: approved