Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, з урахуванням уточнень, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZRZ0GA00004151 відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 31100,00 доларів США з терміном повернення до 08.11.2027 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. З причин неналежного виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором відповідачці було пред'явлено вимогу щодо виконаня забезпеченого зобов'язання. Однак, дана вимога залишена відповідачкою без задоволення. Через неналежне виконання обов'язків відповідачкою позивач просив стягнути з неї 38934,05 дол. США, що за курсом 24,85 грн./дол. США складає 967511,14 грн. Відповідачкою було подано зустрічний позов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] про визнання поруки припиненою з 30.11.2008 року, який обгрунтовано наступним. 09.11.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №ZRZ0GA00004151. За вказаним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін поверненя кредиту: 08.11.2027 року. Для забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09.11.2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки відповідно до якого [PERSON] солідарно відповідає за своєчасне та повне виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Однак, 30.11.2008 року, позивачем без повідомлення та згоди [PERSON], процентна ставка за кредитним договором №ZRZ0GA00004151була збільшена з 11,04% до 13,08%, що суттєво збільшило обсяг відповідальності останньої. У зв'язку з наведеним [PERSON] просила визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 09.11.2007 року, укладеного між кредитором - ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем [PERSON] на забезпечення виконання умов кредитного договору №ZRZ0GA00004151 від 09.11.2007 року, укладеного між кредитором - ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальнком - [PERSON]. Представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити з підстав, наведених в позові, зазначав, що відповідчаку було ознайомлено із умовами кредитного договору, строки поруки та позовної давності на час звернення з позовом до суду не спливли, в зустрічному позові просив відмовити за його безпідставності. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні просила задовільнити зустрічні позовні вимоги з підстав зміни процентної ставки без згоди [PERSON] та, відповідно, відмовити в задовеленні первісного позову. Відповідач [PERSON], треття особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Справу було передано для розгляду судді Гребенюку В.В. шляхом повторного автоматизованого розподілу. 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZRZ0GA00004151 (далі - кредитний договір) відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 доларів США на термін до 08.11.2027 року із сплатою відсотків у розмірі 0,92% на місяць від суми заборгованості за кредитом. Позичальник - [PERSON] підписала вказаний договір надавши банку, згідно підп. 2.3.1, право в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки (далі - договір поруки). [PERSON] за п. 2 договору поруки взяла на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в тому ж розмірі, що й [PERSON] включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом та інших патежів, передбачених кредитним договором. Як свідчить п. 3 договору поруки [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору. Укладаючи договір поруки його сторони погодили у п.п. 1, 16, що поручитель - [PERSON] надає поруку за виконаня [PERSON] обов'язків за кредитним договором, а саме: повернення кредиту в сумі 25000,00 дол. США у строк по 08.11.2027 р. включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі нуль цілих дев'яносто дві сотих відсотків за місяць; сплати відсотків за користування кредитом при порушення [PERSON] зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі нуль цілих відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків передбачених кредитним договором. Суд звертає увагу на те, що перше речення п. 16 договору поруки, яке визначає обов'язки поручителя - [PERSON] закінчується словами: «сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків передбачених кредитним договором». В кінці п. 16 договору поруки наведені наступні слова: «Виконання зобов'язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі», які не поєднані граматично, серед наведених слів відсутня граматична основа (підмет, присудок) з якою наведені слова були б пов'язані синтаксичним зв'язком і, відповідно, ці слова не містять закінченої думки, не являють собою речення. Вважати, що названі даними словами дії (виконання зобов'язань зі сплати…, відшкодувати збитки…) повинні бути здійснені й здійснені саме поручителем - [PERSON] є припущенням на якому, згідно ст. 60 ч. 4 ЦПК України, доказування не грунтується. Чіткі ж й недвозначні обов'язки поручителя визначені в першому реченні п. 16 договору поруки. Згідно наданого первісним позивачем розрахунку з 09.11.2008 року процентна ставка при укладенні кредитного договору складала 11,04% річних, що відповідає 0,92% на місяць. Але, 30.11.2008 року процентну ставку було збільшено до 13,08% річнх. Пунктом 13 договору поруки встановлено, що зміни і доповнення до договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. При цьому матеріали справи додаткових угод до договору поруки не містять й представниками сторін в судовому засіданні визнано, що зміни до спірного договору поруки не вносилися. Обставини справи жодним чином не свідчать, що [PERSON] погоджувалася на внесення зазначених змін до основного договору (зміни процентної ставки); умови, що [PERSON] погоджується на будь-який розмір відсотків за користування кредитом, що буде встановлено банком спірний договір поруки не містить; яких небудь дій чи бездіяльності, що свідчили б про згоду із зміненим розміром процентів за кредитним договором [PERSON] не вчиняла. Як визначено ст. 553 ч. 1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, за ст. 554 ч. 1 ЦК України, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 559 ч. 1 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, в разі підвищення розміру процентів. Таку ж правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 р. у справі № 6-112цс12. На необхідність погодження в договорі поруки умов про можливість зміни, зокрема, розміру процентів за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди для продовження дії поруки звернуто увагу в абз. 1 п. 22 постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». А в абз. 2 п. 22 вказаної постанови Пленуму ВСС України, також, вказується, що за відсутності погодження умов щодо зміни розміру процентів без додаткового повідомлення поручителя порука припиняється, якщо з обставин справи не вбачається двох факторів: 1 - інформованості поручителя про зміни і 2 - його згоди на збільшення розміру його відповідальності. Отже, в силу положень ст. 559 ч. 1 ЦК України порука надана [PERSON] за спірним договором поруки є припиненою, але ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» це не визнає пред'явивши до неї позов. За вказаних обставин право поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбачене ст. 559 ч. 1 ЦК України, підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі ст. 16 ч. 2 п. 1 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав. При цьому право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена. Дану правову позицію сформульовано в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12. В силу положень ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1, 4 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, [PERSON] в ході судового розгляду доведено збільшення процентної ставки за кредитним договором без її згоди й без внесення змін до договору поруки, що є підставою для задоволення зустрічного позову щодо визнання поруки припиненою з 30 листопада 2008 року. Задоволення зустрічного позову в даній справі виключає задоволення первісних позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». [PERSON], як інваліда ІІ групи звільнено від сплати судового збору, згідно ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір». Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] як інвалід ІІ групи за Законом України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати, а отже, з неї, згідно в тому числі позиції Верховного суду України (постанова від 01.03.2017 року у справі № 6-152цс17), не підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи вказане, з відповідача за зустрічним позовом - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на виконання ст. 88 ч. 4 ЦПК України, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 320,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed