Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

До Шосткинського міськрайсуду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі з 30 грудня 1976 року, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка за актовим записом №748, по дату його розірвання 31.07.1998, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №241. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] Під час перебування у шлюбі позивачка та відповідач вступили в житлово-будівельний кооператив «ПРОГРЕСС-2», зі спільних грошових коштів вони з відповідачем виплатили повну вартість паєнагромаджень за отриману ними кооперативну квартиру [ADDRESS]. В дану квартиру вони вселились 17.09.1993 на підставі ордеру, який був виданий виконавчим комітетом Шосткинської міської ради. В цій квартирі позивач та відповідач проживають до даного часу. Відповідач по справі [PERSON], як член житлово-будівельного кооперативу, на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» за рішенням виконавчого комітету Шосткинської ради від 26.11.2010 за №357 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.12.2010 - кооперативну квартиру [ADDRESS]. 15.12.2010 відповідач зареєстрував право власності на квартиру в Шосткинському міськрайонному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 32268686, номером запису 10256 в книзі 59. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, до суду надала заяву, в якій, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши по справі докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом з'ясовано, що [PERSON] з 1989 року був членом кооперативу ЖБК «ПРОГРЕСС-2» та 02.02.1993остаточно розрахувався за квартиру вартістю 34500 куп. (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.12.2010 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 79,7 кв. м., житловою площею 50,9 кв. м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, ванної, туалету, вбудованої шафи, лоджії, балкону (а.с.7,8). Сторони зареєстрували шлюб 30 грудня 1976 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 31 липня 1998 року, актовий запис №241 (а.с.6). З довідки Жилкомсервісу вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та проживає в ній по теперішній час (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час придбання квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Ці норми кореспондуються з положеннями ст.ст.60, 70 СК України, які чинні на даний час, та ч.3 ст.368, ч.2 ст.370 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], що придбана ними під час подружнього життя в зареєстрованому шлюбі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що, визнання права власності на ? частку квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя, не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Outcome: approved