Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області [PERSON]., діючи в інтересах держави в особі Городнянської ЦРЛ, звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останнього на користь районного бюджету Городнянського району кошти у сумі 2435,52 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, а також судові витрати, повязані з розглядом справи, покласти на відповідача. З позовної заяви виходить, що 26 серпня 2015 року, близько 21 години, [PERSON], перебуваючи в будинку 5/2 по вул. Шевченка в м. Городня Чернігівської області під час сварки зі своєю співмешканкою [PERSON] з метою нанесення тілесних ушкоджень, вигнув та скрутив [PERSON] праву руку та наніс один удар по обличчю чим завдав тілесних ушкоджень потерпілій, які згідно висновку експерта № 78 від 29.10.2016 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За даним фактом 27.08.2015 року було розпочато кримінальне провадження № 12015270110000332 за ч.1 ст. 122 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] з 27.08.2015 року по 08.09.2015 року (12 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городнянської ЦРЛ. Згідно довідки лікарні від 06.01.2016 року вартість одного ліжко-дня на момент лікування складала 202,96 грн. Сукупна вартість лікування [PERSON] у Городнянській ЦРЛ склала 2435,52 грн. Городнянським відділом Менської місцевої прокуратури 12.01.2016 року до суду було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 19.01.2016 року кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Ця підстава закриття провадження не є реабілітуючою. Витрати, понесені Городнянською ЦРЛ на стаціонарне лікування потерпілої від кримільного правопорушення, залишились невідшкодованими, а тому згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України підлягають відшкодуванню в примусовому порядку. Ухвалою судді від 04 квітня 2016 року відкрито провадження у даній справі. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Підтвердила обставини, які викладено в позовній заяві, та посилаючись на ці обставини, обґрунтовувала заявлений позов. Городнянська центральна районна лікарня, в інтересах якої заявлений позов, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник лікарні в судове засідання не зявився. Головний лікар Городнянської ЦРЛ надала до суду письмову заяву від 06.04.2016 року за вих. № 02-19/795 з проханням розглянути справу без участі їх представника, Городнянська ЦРЛ підтримує позовні вимоги ( а.с. 28 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні предявлений позов не визнав та заперечував з приводу його задоволення. Не оспорюючи суму витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON], відповідач не визнав позовні вимоги з причини відсутності коштів. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників процесу по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про обгрунтованість вимог. Згідно приписів статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено з ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 19.01.2016 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито та звільнено підозрюваного від кримінальної відповідальності у звязку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Ухвала суду набрала законної сили 26.01.2016 року ( а.с. 14 ). Згідно пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилось лікування ) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З довідки Городнянської ЦРЛ від 06.01.2016 року за № 02-19/30 встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні у хірургічному відділенні з 27.08.2015 року по 08.09.2015 року ( 12 ліжко-днів), вартість лікування склала 2435,52 грн., вартістю одного ліжко-дня на момент лікування по хірургічному відділенню складала 202,96 грн. (а.с.16). Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно розяснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р., витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у поновому обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної ососби, якій належить останній. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved