Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

До Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах дітей - [PERSON] та [PERSON] звернулась їх мати [PERSON]. За позовною заявою позивач просить визнати недійсним договір дарування 62/100 частин житлового будинку № 2 по вулиці Травневій у місті Цюрупинськ Херсонської області, укладений 26 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за дітьми право користування 62/100 частин житлового будинку № 2 по вулиці Травневій у місті Цюрупинськ Херсонської області та зобовязати відповідачів зареєструвати місце проживання дітей у зазначеній частині будинку. За позовною заявою стверджується, що батько дітей [PERSON], після поділу житла між ним та [PERSON], здійснив відчуження своєї частини будинку без згоди органу опіки та піклування, чим порушив право дітей на користування його частиною будинку, при цьому здійснив зняття дітей з зареєстрованого місця проживання. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що діти позивача та відповідача були зареєстровані та проживали в [INFO], який належав на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу-Вецало [PERSON], після розірвання шлюбу та поділу будинку позивач звернулась до органів міграційної служби з метою здійснити реєстрацію дітей у частині будинку, що їй належить, але їй було відомлено в цьому оскільки діти вже були зареєстровані за вказаною адресою. Згодом позивачу стало відомо, що відповідач зняв дітей з зареєстрованого місця проживання отримавши нову домову книгу, де діти не були зареєстровані та без згоди органу опіки та піклування здійснив дарування своєї частини будинку своїй матері [PERSON]. Зазначеними діями відповідач порушив право дітей на користування житлом, яке належить їм батькам. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав, вважає, що саме мати дітей [PERSON] має забезпечувати дітей житлом, оскільки діти проживають разом з нею. Крім того, він зазначив, що дійсно діти були зареєстровані в [INFO], після поділу будинку він отримав нову домову книгу в якій були відсутні відомості про зареєстроване місце проживання дітей. Діти були знятті з реєстрації, оскільки він вважав, що вони зареєстровані в частині будинку, що належить їх матері. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав, просить відмовити в позові, оскільки діти не мали право користуватися частиною будинку, що належить їх батьку, тому згоди органу опіки та піклування договір дарування не потребував. Представник третьої особи, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, оскільки відчуження частини будинку відбулось без згоди органу опіки та піклування, при цьому було порушено право користування дітей житлом батька. За копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого 07.02.2001 року Архангельським территоріальним відділом ЗАГС, 07.02.2001 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу подружжя отримало прізвище [PERSON]. За копією свідоцтва про народження виданого 25.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Цюрупинського райуправління юстиції в Херсонській області, 23 лютого 2001 року народився [PERSON]. Батьком зазначено [PERSON], матірю зазначено [PERSON]. За копією свідоцтва про народження виданого 18.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Цюрупинського райуправління юстиції Херсонської області, 30 травня 2002 року народився [PERSON]. Батьком зазначено [PERSON], матірю зазначено [PERSON]. За копією рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28.02.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За копією тимчасової посвідки на проживання серія ХС № 045347 від 03.07.2006 року зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 11.07.2006 року є м. Цюрупинськ, вул. Травнева, буд. № 2. За копією тимчасової посвідки на проживання серія ХС № 045346 від 03.07.2006 року зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 11.07.2006 року є м. Цюрупинськ, вул. Травнева, буд. № 2. За рішенням Цюрупинського районного суду від 02.04.2009 року у справі № 2-10/2009, житловий будинок по вулиці Травневій № 2 в місті Цюрупинськ Херсонської області розділено та виділено у власність [PERSON] 38/100 частин будинку, жилою площею 24, 5 кв.м. У власність [PERSON] віділено 62/100 частин будинку, жилою площею 31,2 кв.м. Крім того, рішенням суду встановлено, що на момент винесення рішення діти проживали разом з позивачем. За копією будинкової книги, [PERSON] та [PERSON] у будинку № 2 по вулиці Травневій в м. Цюрупинськ не зареєстровані. За відповідю Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області [PERSON] та [PERSON] в реєстрації/зняття не значаться (а.с. 63). За копією договору дарування укладеного 26 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу за номером в реєстрі 937, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар, 62/100 частки житлового будинку № 2 по вулиці Травневій в місті Цюрупинськ Херсонської області. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений без згоди органу опіки та піклування (ст. 71 цього Кодексу), є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України (в редакції на дату укладення договору дарування), місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпеченні жилою площею нижче за рівнеь, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Відповідно до ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. З урахуванням зазначеного, [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] є такими, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки не забезпеченні жилою площею в частині будинку позивача у відповідності до норм законодавства (недостаюча жила площа складає 16,45 кв.м.). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місцем проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. На момент укладення договору дарування, [PERSON] та [PERSON] досягли віку десяти років. Місце проживання дітей не було визначено за спільною згодою батьків та дітей, а саме не було визначено в якій з частин будинку (що належать кожному із батьків) № 2 по вулиці Травневій в місті Цюрупинськ Херсонської області є місце проживання їх дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Сімейного кодексу України, права члена сімї має одинока особа. Дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей… Відповідно до ст. 176 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання і розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. На момент укладення договору дарування [PERSON] та [PERSON], не визначили за спільною згодою з їх дітьми [PERSON], [PERSON] їх місце проживання в якійсь певній частині будинку № 2 по вулиці Травневій в м. Цюрупинськ, яка належить комусь із батьків. До поділу будинку діти [PERSON] та [PERSON] мали право та користувались усім будинком. [PERSON] та [PERSON] належать, як до сімї [PERSON], так і до сімї [PERSON] та мають право проживати в сімї кожного з них. Діти мали і мають право користування житлом, яке належить на праві власності, як [PERSON], так і [PERSON]. Розмір житлової площі в частині будинку [PERSON], не відповідає нормі встановленої законодавством для проживання трьох осіб, і не забезпечував, і не забезпечує нормальний розвиток дітей. [PERSON] при укладенні договору дарування не отримав попереднього дозволу органу опіки та піклування на відчуження своєї частини будинку та відчуженням своєї частини будинку позбавив дітей права користування житлом чим порушив право своїх дітей на проживання в частині будинку, яка належить йому на праві власності. У звязку з чим, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування та визнання права дітей на користування частиною житлового будинку, що належить [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо частини позовної вимоги про зобовязання зареєструвати місце проживання дітей саме в частині житлового будинку, що належить [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження та крім того, позивачем не доведено, що діти мали зареєстроване місце проживання за адресою Херсонська область, м. Цюрупинськ, вул. Травнева, буд. № 2.

Outcome: partial