Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовною заявою про втрату права на проживання, в якій зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 20 травня 2006 року її належить право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Вказує, що в даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але більше 5 років вони не проживають в даній квартирі. Позов мотивує тим, в зв`язку із тим, що відповідачі по справі, добровільно не знялись з місця реєстрації, їх перебування достеменно не відомо, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав як власника квартири, та як в подальшому це надасть її змогу оформити субсидію. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримує повністю та просить їх задовольнити. Про заочний розгляд справи не заперечує. Судові витрати залишає за собою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про день час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Заяв чи клопотань не надходило. З урахуванням позиції сторони позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з наступних підстав. Так, відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за заповітом (а.с.6) [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Домової книги (а.с.7-11) встановлено факт реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з рішення №857 Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області 49 сесії 6 скликання (а.с.12) [ADDRESS] переймована на [ADDRESS]. Відповідно до довідки Літинської селищної ради за №369 від 05.03.2021 року (а.с.13) [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації. ЇЇ невістка [PERSON] , 1981 року народження та внуки [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2007 року народження, не проживають по вказаній адресі більше 5 (п`яти) років. Даний факт підтверджується також Актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.14). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позивач є законним власником квартири за адресою [ADDRESS] , а реєстрація відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позбавляє можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеною квартирою, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

Outcome: approved