Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Києва 12 жовтня 2017 року надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 09.02.2006 року в сумі 13962,47 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору від 09.02.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, [PERSON] було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримала. Але відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушила та кошти згідно умов договору не повернула. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка утворилась станом на 14.09.2017 року в розмірі: 1773,09 грн. - заборгованість за кредитом, 4683,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6365,05 грн. - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина), 641,07 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 13962,47 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду 11.06.2018 року звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність. Також в заяві зазначила, що проти позову не заперечує та має можливість сплачувати по 500-700 грн. щомісячно так як має тяжкий фінансовий стан. Тому суд у відповідності до положень статті 223 ЦПК України продовжив слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяву відповідача, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.02.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даною заявою Банк надав Позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн., які перераховувались на картку зі сплатою 3,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти. Дана заява, що фактично є кредитним договором підписана [PERSON], що підтверджує те, що вона погодилась на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що [PERSON] ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді для ознайомлення. Також зазначено, що Позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, при цьому остання не заперечувала факт укладання даного договору та отримання нею коштів. Пунктом 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання послуг передбачено право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Згідно умов договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 3,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Як встановлено судом, позивач виконав зобов'язання за договором та перерахував кошти на рахунок. Водночас відповідач належним чином не виконувала свої кредитні зобов'язання перед позивачем, про що свідчить розрахунок суми боргу відповідача за кредитним договором, яка станом на 14.09.2017 року становить: 1773,09 грн. - заборгованість за кредитом, 4683,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6365,05 грн. - заборгованість за пенею, штрафи відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина), 641,07 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 13962,47 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня, проте у своїй заяві просила розстрочити виконання рішення суду, надавши їй можливість сплачувати кредит від 500 грн. до 700 грн. на місяць, у зв'язку з її скрутни матеріальним становищем. Статтею 435 ч. 1 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка прострочила заборгованість за кредитним договором, укладеним з 09.02.2006 року та станом на даний час не виконує свої зобов'язання за договором, при цьому у своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду, остання посилається на скрутне матеріальне становище та труднощі у сім'ї, через хворобу її сестри та перебування на утриманні відповідачки неповнолітньої дитини, проте на підтвердження зазначеного відповідачка не надає жодних належних та допустимих доказів, що свідчили б про її доходи, тяжке захворювання члена її родини та перебування на її утриманні неповнолітньої дитини. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за договором та не надала доказів на підтвердження обставин, за яких суд може розстрочити виконання рішення, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 13962,47 грн. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved