Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

До суду із позовом звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості,\~вказавши,\~що 18\~лютого 2014\~року між\~Акціонерним товариством\~комерційний банк\~«Приватбанк» (далі\~-\~Банк)\~та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт № б/н (далі «Генеральна угода»), згідно якої відповідач отримав кредит в розмірі 6189,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання, передбачені Генеральною угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач передбачені Генеральною угодою зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 11 листопада 2019 р. заборгованість склала 20\~844,75 грн., де 6189,95 грн. заборгованість за кредитом; 5989,15 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 8665,65 грн. заборгованість за пенею. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по Генеральній угоді та судові витрати. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте направив разом з позовом до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає частково, при цьому зазначивши, що у зв`язку зі станом здоров`я просив не стягувати нараховану банком пеню. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що між Акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Приватбанк»\~та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт № б/н від 18 лютого 2014 року, згідно якої відповідач отримав кредит в розмірі 6189,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач прийняв на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом, та здійснювати повернення кредиту та відсотків щомісячними платежами згідно умов договору. \~ \~ \~ \~Банк умови договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти, які він використав у власних цілях, що підтверджується випискою по кредитному договору (розрахунок заборгованості) № б/н. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). Пунктом 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт від 18.02.2014 року передбачено, що банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 6189,95 грн. на строк 24 місяці, з 18.02.2014 року по 29.02.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6189,95 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначеній заяві, Умовах та правилах терміни. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник представляє банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 309,75 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 29.02.2016 року. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт від 18.02.2014 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір який зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочення. На порушення умов вказаної Генеральної угоди в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. У зв`язку із неповним та несвоєчасним погашенням кредиту у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 11 листопада 2019 р. заборгованість склала 20\~844,75 грн., де 6189,95 грн. заборгованість за кредитом; 5989,15 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 8665,65 грн. заборгованість за пенею (а.с.9-10). Разом з тим, згідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 визначено наступне. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошують: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України (підпункт 3.2 пункту 3 Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011), межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням наведених принципів. При розгляді\~справи відповідач\~посилався на\~стан здоров`я,\~надавши до\~суду копію\~довідки КНП\~«Кіровоградський обласний\~протитуберкульозний диспансер\~Кіровоградської обласної\~ради» від\~20.01.2020\~р.,\~копію епікризу\~№ 5123\~РТМО «Новомиргородське»,\~копію епікризу\~№ 325,\~копію епікризу\~№ 4549,\~оскільки він\~знаходився на\~лікуванні,що суд повинен врахувати при ухваленні рішення. Суд враховуючи всі обставини за яких відповідачем своєчасно не повертався кредит та нараховані відсотки, відсутність даних про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов`язання відповідачем, приймаючи до уваги принципи справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, вважає за необхідне зменшити суму пені з 8665, 65 гривень до 500 гривень. З урахуванням вище викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене,\~у відповідності\~до ст.ст.264, 525-527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial