Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області 4 квітня 2018 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 08.10.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20.04.2012 року. Від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останнім часом відповідач перестав піклуватись про їх спільну дитину та відмовився надавати матеріальну допомогу на її утримання, переклавши ці обовязки на неї. Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби малолітньої дитини вимагають значних матеріальних витрат, їй важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько, теж мусить брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їх дитини. Просила стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до досягнення їх дитиною повноліття. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали судді та примірник позовної заяви 16.05.2018 року, станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.10.2008 року в Відділі Реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1394 розірвано. [PERSON] народився 19 грудня 2008 року. Його батьками являються: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 113247, виданим 25 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Відповідно до довідки № 647 від 02.04.2018 року, виданої КП РЕУ №3, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. Склад сімї: разом проживає син [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Згідно ч.2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони на даний час розлучені, спільно не проживають, син сторін проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на його утримання. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, так як відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання сина, для забезпечення належного розвитку та умов його проживання. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, тому судовий збір у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved