Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

До суду із позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача: аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання даного позову та до дня настання повноліття дитини, яке виповнюється [INFO]; аліментів на користь позивача на утримання дружини в сумі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення сином 3-х річного віку, а саме до [INFO]. Просить суд допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Судові витрати повністю покласти на відповідача. Позивач в позовній заяві вказала, що 15 липня 2014 року виконкомом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області зареєстровано її шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №2, але з січня 2015 року припинили спільне проживання. Від спільного подружнього життя народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться повністю на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та довідкою про склад сім'ї. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і на утримання позивача, на даний час відповідач працює. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції з [PERSON] аліменти не стягуються, інших виконавчих листів немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. До суду надійшла заява відповідача з його згодою добровільно платити аліменти на утримання дитини та дружини. Від позивача також до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, з вказівкою, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною четвертою статті 169 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). За таких обстави, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 15. липня 2014 року виконкомом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кам'янською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області 22 вересня 2015 року серії [NUMBER], де в рядку «батько» записаний [PERSON]; Син проживає разом із позивачем в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 145 від 13.03.2015 року, виданою [PERSON] Кам'янською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області. Син знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 19 березня 2015 року, складеним комісією у складі секретаря сільської ради Трохименко Н.Ю., депутата сільської ради Сивак М.А., члена виконкому Лягул Л.О. Позивач не працює, оскільки доглядає за сином, який проживає з нею. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції від 24.03.2015 № 184 станом на 24.03.2015 року на виконанні у відділі ДВС не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно погодився надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення їх сином трьох років, що підтверджується його заявою від 22.05.2015 року. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обов'язок, участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у розмірі у якому просить позивач, з чим відповідач погоджується. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення - визнання відповідачем позову. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 16 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з цим, суд вважає, що аліменти на утримання дитини повинні стягуватися з [PERSON] з дня пред'явлення позову, а саме з 16 квітня 2015 року. Частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу україни встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Добровільна згода відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення їх сином трьох років, викладена у заяві відповідача від 22.05.2015 року, розцінюється судом як визнання відповідачем наявності у нього можливості надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved