Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (ТОВ «ФК «Рантье») з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №F94.704.70061 від 12.11.2014 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №F94.704.70061, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 16059 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12%, річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 17 листопада 2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 15402,93 гривень. 17 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №17/11-1. Згідно умов вказаного договору ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «Рантье» з 17 листопада 2016 року, а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. На виконання вимог ст.1082 ЦК України відповідача було письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Після відступлення права вимоги відповідачем було частково здійснено сплату заборгованих коштів на загальну суму 1000 гривень. Останній платіж здійснено 21 листопада 2016 року. Станом на 23 січня 2017 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 14402,93грн., з яких: за тілом кредиту 9156,82 гривень; за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 5246,11 гривень, які позивач і просить стягнути з відповідача. Представник ТОВ «ФК«Рантье» в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява в якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлена. Суд, на підставі ст.224 ЦПК України, вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 12.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №F94.704.70061, відповідно до якого позивач надавав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту на термін 30 місяців у розмірі 16059 (шістнадцять тисяч п'ятдесят дев'ять) гривень зі сплатою процентів у розмірі 12% річних, що стверджується копією кредитного договору №F94.704.70061 від 12.11.2014 року (а.с.10-12). Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що стверджується ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту (а.с.21). Згідно п.п. 2.4 кредитного договору №F94.704.70061 від 12.11.2014 року позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0, 65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором (а.с.10). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 23.01.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 14402,93 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 9156,82 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 5246,11 грн.. Дана обставина знайшла своє підтвердження довідками розрахунків наданих ТОВ «ФК «Рантье» (а.с.32-33) та випискою по особовому рахунку №29095470470061.980 (а.с.34). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов'язання, які взяв на себе [PERSON] при укладені вищевказаного кредитного договору №F94.704.70061 від 12.11.2014 року не були виконані. Крім того, судом встановлено, що 17.11.2016 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №17/11-1, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Рантье», а ТОВ «ФК «Рантье» отримало право вимоги за вказаним кредитним договором, що стверджується копією договору факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 року (а.с.25-30). ТОВ «ФК «Рантье» письмово повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором. Дана обставина стверджується повідомленням від 20.12.2016 року (а.с.37). Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 17.11.2016 р. становила 15402,93 грн.. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено платіж на загальну суму 1000 грн. Останній платіж здійснено 21.11.2016 року, що стверджується випискою особовий рахунок з 01.01.2000р. по 22.01.2017р (а.с.34). Згідно ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання щодо умов вищевказаного кредитного договору №F94.704.70061 від 12.11.2014 року, а тому слід стягнути з нього в користь ТОВ «ФК «Рантье» заборгованість по кредитному договору №F94.704.70061 на загальну суму 14402,93 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредитом в розмірі 9156,82 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 5246,11 грн.. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], в користь ТОВ «ФК «Рантье» 1600 гривень сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення за №14 від 25.01.2017 року про сплату ТОВ «ФК «Рантье» судового збору у розмірі 1600 грн. (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved