Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся приватний виконавець Кондрюк К. О. з посиланням на те, що [PERSON] звернувся до нього із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Сторожинецького районного суду Чернівецької області у справі №723/2181/18. 18 березня 2019 року між сторонами укладено договір про сплату додаткової винагороди приватного виконавця, відповідно до положень п. 1 якого відповідач зобов`язується сплатити приватному виконавцю додаткову винагороду за виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики на загальну суму 578203 грн 47 коп. та судових витрат в сумі 26790 грн. 03 коп. в розмірі 10 % від суми, що підлягає до стягнення, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, тобто 57820 грн. 00 коп.. Згідно з положеннями пункту 2.1.1 Договору стягувач сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у випадку, якщо приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що полягають у зверненні стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника, однак, таке майно не реалізоване в Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), після чого Стягувачем подано заяву приватному виконавцю про бажання залишити нереалізоване майно боржника за собою в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень пункту 2.1.4 Договору стягувач сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у випадку, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення. Відмовою від залишення за собою нереалізованого майна боржника вважається неподання стягувачем протягом 10 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення приватного виконавця про бажання залишити нереалізоване майно за собою. 07 серпня 2019 року позивачем направлено заяви до ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна земельної ділянки в с. Карапчів за кадастровим номером 7320583000:03:001:0125 та житлового будинку [ADDRESS] . 29 серпня, 19 вересня та 09 жовтня 2019 року торги з реалізації житлового будинку боржника та його земельної ділянки не відбулись. Позивачем 15 січня 2020 року направлено відповідачу повідомлення про залишення нереалізованого майна в рахунок погашення боргу. При цьому, [PERSON] направлено заяву про можливість отримання нереалізованого майна в рахунок боргу. Зважаючи на це, приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення суду, що полягають у зверненні стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника. Однак, майно не було реалізоване в СЕТАМ, внаслідок чого [PERSON] направлено повідомлення про можливість залишити нереалізоване майно боржника за собою. З п. 7.1 Договору вбачається, що у випадку несплати стягувачем додаткової винагороди в строки, визначені Договором, стягувач несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) % від суми винагороди, що передбачена Розділом 3 Договору, які мають бути сплачені на рахунок приватного виконавця протягом 10 днів з наступного дня після закінчення строку. Зважаючи на те, що відповідачем у триденний строк з дня настання умов, передбачених п. 2.1.1 не сплачено додаткову винагороду у сумі 57820 грн 00 коп., останній за порушення умов договору повинен сплатити 100% від суми винагороди, а саме 115640 грн. 00 коп.. Позивач просить суд стягнути з відповідача 115640 грн, що складається з додаткової винагороди приватного виконавця у сумі 57 820 грн. та штрафу у розмірі 57 820 грн., а також вирішити питання про судові витрати. В судове засідання позивач не прибув, про час, дату і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Його представник Поляк П.П. позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату і місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини своєї неявки не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Кондрюк Костянтин Олександрович є приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру приватних виконавців України (а.с.7). [PERSON] звернувся до приватного виконавця Кондрюка К. О. із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Сторожинецького районного суду Чернівецької області у справі №723/2181/18. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.06.2021 року по справі ЄУН 727/1127/20 за позовом [PERSON] до приватного підприємця Кондрюка Костянтина Олександровича про визнання договору частково недійсним, встановлено, що Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2018 року у справі №723/2181/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 16.04.2016 року позовні вимоги задоволено. 13 березня 2019 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 578203 грн. 47 коп. та 26790 грн. 03 коп. судових витрат. 13 березня 2019 року [PERSON] сплатив приватному виконавцю в сумі 11564,06 коп. авансований внесок згідно виконавчого документу №723/218/18 від 05.03.2019 року. 18 березня 2019 року приватним виконавцем Кондрюком К. О. відкрито виконавче провадження. 18 березня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем приватним виконавцем Кондрюком К. О. укладено договір про сплату додаткової винагороди приватного виконавця. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного підприємця Кондрюка Костянтина Олександровича про часткове визнання договору про сплату додаткової винагороди приватного виконавця від 18.03.2019 р. відмовлено. Вказане рішення 20.07.2021 року набрало законної сили (а.с.161-164). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, як уже зазначено вище, 18 березня 2019 року між сторонами укладено договір про сплату додаткової винагороди приватного виконавця (а.с. 8-9), і вказаний договір відповідно до рішення суду в цілому визнано дійсним (а.с. 161-164). Відповідно до положень п. 1 Договору відповідач зобов`язується сплатити приватному виконавцю додаткову винагороду за виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики на загальну суму 578203 грн 47 коп. та судових витрат в сумі 26790 грн 03 коп. в розмірі 10 % від суми, що підлягає до стягнення, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати (а.с. 8). Із копій матеріалів справи (а.с. 72-132) вбачається, що 07 серпня 2019 року позивачем направлено заяви до ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна земельної ділянки в с. Карапчів за кадастровим номером 7320583000:03:001:0125 та житлового будинку [ADDRESS] ; 29 серпня,19 вересня та 09 жовтня 2019 року торги з реалізації житлового будинку боржника та його земельної ділянки не відбулись; позивачем 15 січня 2020 року направлено відповідачу повідомлення про залишення нереалізованого майна в рахунок погашення боргу. При цьому, [PERSON] направлено заяву про можливість отримання нереалізованого майна в рахунок боргу. Таким чином, приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення суду, що полягають у зверненні стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника. Однак, майно не було реалізоване в СЕТАМ, внаслідок чого [PERSON] направлено повідомлення про можливість залишити нереалізоване майно боржника за собою. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що розмір додаткової винагороди становить 57820 грн. Згідно з положеннями пункту 2.1.1 Договору стягувач сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у випадку, якщо приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що полягають у зверненні стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника, однак, таке майно не реалізоване в Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), після чого Стягувачем подано заяву приватному виконавцю про бажання залишити нереалізоване майно боржника за собою в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень пункту 2.1.4 Договору стягувач сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у випадку, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника; нереалізоване під час виконання рішення. Відмовою від залишення за собою нереалізованого майна боржника вважається неподання Стягувачем протягом 10 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення приватного виконавця про бажання залишити нереалізоване майно за собою. Згідно з ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Відповідно розділу 4 Договору, додаткова винагорода сплачується на рахунок Приватного виконавця протягом 3 робочих днів з дня настання відповідних обставин в розмірі 57820 грн.. З п. 7.1 Договору вбачається, що у випадку несплати стягувачем додаткової винагороди і в строки, визначені Договором, стягувач несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми винагороди, що передбачена Розділом 3 Договору, які мають бути сплачені на рахунок приватного виконавця протягом 10 днів з наступного дня після закінчення строку. 06 квітня 2021 року представником позивача, було направлено претензію до відповідача з вимогою у триденний строк з дня її отримання здійснити оплату додаткової винагороди Кондрюку К.О. (а.с. 10, 11). Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Згідно ч. 8 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Таким чином, суд вважає, що приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення суду, що полягають у зверненні стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника, майно не було реалізоване в СЕТАМ, внаслідок чого [PERSON] направлено повідомлення про можливість залишити нереалізоване майно боржника за собою, тобто приватним виконавцем виконано умови договору, а тому додаткова винагорода у сумі 57820 грн підлягає стягненню; зважаючи на те, що відповідачем у триденний строк з дня настання умов, передбачених п. 2.1.1 Договору не було сплачено додаткову винагороду, то відповідач за порушення умов договору повинен сплатити 100% від суми винагороди, а всього 115640 грн (57820 х 2 = 115640). Разом з тим, з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1156 гривень 40 копійок.

Outcome: approved