Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом в інтересах Львівської міської ради до [PERSON] , третьої особи на стороні позивача Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова про стягення з [PERSON] на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м. Львова витрати в розмірі 27 702,20 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Позов мотивує тим, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3-ох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України засудженого [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік. Вироком суду встановлено, що відповідач 31 січня 2016 року приблизно о 15.00 год., перебуваючи за кермом автомобіля «BMW 520» реєстраційний номер [NUMBER] у м. Львові, поруч із ринком «Провесінь» неподалік від будинку № 63 вул. В. Великого, порушив вимоги ПДР України, а саме: Р. 1 п. 1.5; Р. 2 п. 2.3. «Б»; Р. 10 п.п. 10.1, 10.9, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим його учасникам, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні у Комунальнії 8-мій міській клінічній лікарні м. Львова, при цьому загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 27 702,20 грн. та станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодовані. В судовому засіданні прокурор Машталяр Ю. позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що витрати на лікування потерпілої [PERSON] відповідачем невідшкодовані. Представник позивача Львівської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення в яких просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з вимогами ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив,\~заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ст. 280-281 ЦПК України справу за позовом Заступника керівника\~Львівської місцевої\~прокуратури №3\~в інтересах\~Львівської міської\~ради до\~ [PERSON] ,\~третьої особи\~на стороні\~позивача Комунальної\~8-ої\~міської клінічної\~лікарні м.Львова\~про відшкодування\~витрат лікувального\~закладу на\~стаціонарне лікування\~потерпілого від\~кримінального правопорушення вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи Комунальної 8-мої міської клінічної лікарні м. Львова в судове засідання не з`явився про причин неявки суд не повідомив. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова (суддя Мартьянова С.М.) цивільну справу за позовом Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах Львівської міської ради до [PERSON] , третьої особи на стороні позивача) комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення прийняла до свого провадження та призначила судове засідання. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального провадження. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до\~вироку Франківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~31\~травня 2016\~року [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.\~286\~КК України\~та призначено\~йому покарання\~у виді\~позбавлення волі\~строком три\~роки з\~позбавленням права\~керування транспортними\~засобами строком\~на один\~рік.\~На підставі\~ст.\~75\~КК України\~засудженого [PERSON] \~звільнено від\~відбування основного\~покарання з\~випробуванням,\~встановивши йому\~іспитовий строк\~1\~рік.\~На підставі\~ст.76\~КК України\~засудженого [PERSON] \~зобов`язано періодично\~з`являтись для\~реєстрації в\~кримінально-виконавчу\~інспекцію,\~повідомляти інспекцію\~про зміну\~місця праці\~та проживання. Вирок набув законної сили./а.с.5-8/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Підставою притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності було те, що він 31 січня 2016 року приблизно о 15.00 годин, перебуваючи за кермом автомобіля «BMW\~520»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] у\~м.\~Львові,\~поруч із\~ринком «Провесінь»\~неподалік від\~будинку №\~63\~вул.\~В.Великого,\~порушив вимоги\~ПДР, а саме: Р. 1 п. 1.5; Р. 2 п. 2.3. «Б»; Р. 10 п.п. 10.1, 10.9, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим його учасникам, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Як встановлено висновком судово-медичної експертизи № 24/16 від 16.03.2016, у потерпілої [PERSON] виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий транцервікальний перелом правої стегнової кістки з ушкодженням інтимної оболонки стегнової вени. Ця травма призвела до смерті та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Причиною смерті [PERSON] став заритий транцервікальний перелом правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів та пошкодженням інтими правої стегнової вени, що призвело до запалення стінки судини, тромбоутворення тромбоемболії дрібних судин легень та вінцевих артерій серця і ускладнилось гострим повторним інфарктом міокарду. Смерть [PERSON] настала [INFO] . Відповідно до довідки вих. № 1354 виданої 07 вересня 2016 року Комунальною 8-мою міською клінічною лікарнею м. Львова, [PERSON] , [INFO] знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 31 січня 2016 року по 13 лютого 2016 року та з 22 лютого 2016 року по 03 березня 2016 року, реанімаційному відділенні з 13 лютого 2016 року по 22 лютого 2016 року та з 09 березня 2016 року по 15 березня 2016 року, у кардіологічному відділенні для хворих інфарктом міокарда з 03 березня 2016 року по 09 березня 2016 року. Вартість л/дн: травматологія 1л/дн 186,23 грн. х 24 л/дн = 4469,52 грн.; реанімація 1 л/дн 1571,80 грн. х 14 л/дн =22005,20 грн.; інфактрне 1 л/дн 204,80 грн. х 6 л/дн = 1227,48 грн. Загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 27\~702,20 грн./а.с. 9/ Відповідно до ч.2\~ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3\~ст.1206\~ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягають стягненню на користь\~Львівської міської ради до місцевого бюджету м. Львова\~грошові кошти в розмірі 27 702,20 грн., які понесені на лікування особи потерпілої від злочину. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~(зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України\~та ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, суд доходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн.

Outcome: approved