Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Заступник прокурора м. Сєвєродонецьку Луганської області звернувся до суду інтересах КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» з даним позовом, посилаючись на те, що під час розгляду кримінального провадження № 12013030370003507 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлено, що [PERSON] 02.10.2013 року приблизно о 08:30 год, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», реєстраційний номер [NUMBER], діючи всупереч вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, рухаючись по лівій смузі руху проїзної частини вул. Федоренка у бік вул. Мендєлєєва м. Сєвєродонецька, перевищуючи встановлену на даній ділянці руху швидкість, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого завдав [PERSON] тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 525 від 27.11.2013 року потерпілому було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя. Вироком Сєвєродонецького міського суду від 27.05.2014 року № 428/846/14-к [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], останній був госпіталізований до КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», де він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02.10.2013 року по 29.10.2013 року. Згідно довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» [PERSON] перебував у реанімаційному відділенні з 02.10.2013 року по 06.10.2013 року та у травматологічному відділенні з 07.10.2013 року по 29.10.2013 року, отримував лікарські препарати і вироби медичного призначення за бюджетні кошти та вартість його перебування на стаціонарному лікуванні не відшкодована. Згідно вищезазначеної довідки вартість стаціонарного лікування становить 15802,24 грн., вартість харчування 220 грн., придбання лікарських препаратів ат виробів медичного призначення 3,03 грн.. З огляду на викладене заступник прокурора м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» просить суд стягнути з [PERSON] на користь КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» за період з 02.10.2013 р. по 29.10.2013 р. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої особи у розмірі 16025, 27 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що на лікування громадянина [PERSON] було витрачено в реанімаційному відділенні з 02.10.2013 року по 06.10.2013 року 13227,36грн; в травматологічному відділенні з 07.10.2013 року по 29.10.2013 року 2574,88грн., на лікарські препарати і вироби медичного призначення за бюджетні кошти в сумі 3,03грн., на харчування 220грн.. Витрати на лікування загальною сумою складають 16025,27грн.. Згідно вироку суду відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, а тому кошти, витрачені на лікування [PERSON] необхідно стягнути на користь КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» саме з [PERSON]. Відповідач [PERSON], та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що, [PERSON] має поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На їх думку,витрати, які були понесені лікарнею за час перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні повинні відшкодовуватися за рахунок страхової компанії. Суд, заслухавши пояснення сторін, врахувавши та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 7 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право предявити його у порядку цивільного судочинства. За нормами п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування В судовому засіданні встановлено: Відповідно до копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.05.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON], якому внаслідок ДТП 02.10.2013 року були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя, що підтверджено копією висновку судово-медичної експертизи № 525 від 27.11.2013 року. Згідно копії листа КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» № 135 від 23.12.2014 року вартість лікування громадянина [PERSON], [INFO], госпіталізованого до Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні як потерпілий від ДТП 02.10.2013 року, який перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні з 02.10.2013 року по 06.10.2013 року 4 ліжко/дні * 3306,84грн. = 13227,36грн; в травматологічному відділенні з 07.10.2013 року по 29.10.2013 року 22 ліжко/дні * 117,04 = 2574,88грн., лікарські препарати і вироби медичного призначення за бюджетні кошти в сумі 3,03грн., харчування 22 дні * 10грн. = 220грн. в всього складає в сумі 16025,27грн. Суд не може погодитися з думкою відповідача та його представника,про те, що дані вимоги підлягають задоволенню за рахунок страхової компанії з наступних підстав. Відповідно до ст..3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи зі змісту страхування, Закон має на меті захист прав потерпілих на відшкодування шкоди. Зідно зі статтею 23.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях,яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24.1.даного закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя,медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбаннямлікарських засобів. Таким чином, законом про страхування передбачено відшкодування за рахунок страхової компанії шкоди, яка спричинена потерпілому та витрати, які були понесені потерпілим на його лікування. Відшкодування витрат , які були понесені лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого, за рахунок страхової компанії ,Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» за період з 02.10.2013р. по 29.10.2013р. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої особи у розмірі 16025,27грн.. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved