Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11.03.2020 позов [PERSON] до [PERSON] , задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.03.2018 в розмірі 10000,00 доларів США, 7333,00 доларів США - проценти за користування позикою, 49230,00 - неустойки та процентів, а всього 66563 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят три) долари США. Крім задоволених вище вимог, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] заборгованость за договорами позики від 10.12.2018, 03.01.2019, 08.04.2019, в обґрунтування яких зазначив, що 10.12.2018 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього у позику 1600 Євро, які зобов`язався повернути до 31.01.2019 та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 160 Євро у день її повернення. 03.01.2019 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього у позику 5000 доларів США, які зобов`язався повернути до 03.02.2019 та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 500 доларів США у день її повернення; 08.04.2019 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього в позику 500 фунтів стерлінгів, терміном на один рік, та зобов`язався сплатити проценти за користування позикою у розмірі по 20 фунтів стерлінгів щомісячно до дня повернення позики. На неодноразові звернення позивача щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань останній не реагує. На час подачі позову відповідач суми позики не повернув. У зв`язку з викладеним позивач просив: - стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 10.12.2018 в розмірі 1600 Євро, проценти за користування позикою в розмірі 160 Євро, а також суму, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання 30 Євро, а разом 1790 Євро; - стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 03.01.2019 в розмірі 5000 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 500 доларів США, а також суму, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання 98 доларів США, а разом 5598 доларів США; - стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 08.04.2019 в розмірі 500 фунтів стерлінгів, проценти за користування позикою в розмірі 100 фунтів стерлінгів, а разом 600 фунтів стерлінгів. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, по справі суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення виходячи з такого. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи 11.03.2020 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було постановлено заочне рішення, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.03.2018 в розмірі 10000,00 доларів США, 7333,00 доларів США - проценти за користування позикою, 49230,00 - неустойки та процентів, а всього 66563 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят три) долари США. Однак при постановленні рішення судом не вирішено питання щодо іншої частини позовних вимог, з приводу яких [PERSON] подавав докази. В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього у позику 1600 Євро, які зобов`язався повернути до 31.01.2019 та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 160 Євро у день її повернення. 03.01.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього у позику 5000 доларів США, які зобов`язався повернути до 03.02.2019 та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 500 доларів США у день її повернення. 08.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього в позику 500 фунтів стерлінгів, терміном на один рік, та зобов`язався сплатити проценти за користування позикою у розмірі по 20 фунтів стерлінгів щомісячно до дня повернення позики. На час подачі позову відповідач суми позики не повернув. Вказані обставини підтверджуються: розписками від 10.12.2018, 03.01.2019, 08.04.2019. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термiн). Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. При таких обставинах, суд доходить висновку про ухвалення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу додаткового рішення щодо задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу за договорами позики від 10.12.2018, 03.01.2019, 08.04.2019. На підставі викладеного,

Outcome: approved