Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку прописаний його син [PERSON] , але не проживає у вищезазначеному будинку 12 років. Оскільки відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але фактично не проживає з 2007 року, а також в зв`язку зі значним підвищенням тарифів, позивач змушений платити значно більші комунальні послуги, що йому робити матеріально важко, адже має невеликі доходи. На його законні вимоги знятися з реєстрації в добровільному порядку відповідач не реагує. На цих підставах просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Боровська Ю.Ю. також просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 05 травня 2020 року та 11 серпня 2020 року не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштовому відправленні адресат за адресою реєстрації відсутній, тому згідно ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , відповідно до: Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, укладеного 04.10.1971 року, та посвідченого нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Колесниковою В.А.; рішення № 350 від 02.07.1971 року виконавчого комітету Уманської міської ради про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво [PERSON] площею 500 метрів по [ADDRESS] ; дозволу № [NUMBER] початок робіт по будівництву житлового будинку по [ADDRESS] ; акту від 27.09.1971 року про надання земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] ; довідки № 2600 від 16.03.1978 року Уманської дільниці ЧОБТІ про те, що будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 244 від 07.06.2019 року квартального комітету №14 та відповіддю за вих. № 01/01-20/6289/01 від 08.08.2019 року Виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в будинку [ADDRESS] понад 10 років. Зазначене підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача. Зокрема, свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що проживає у домоволодінні, суміжному з домоволодінням позивача. Відповідача він бачив один раз у 2006 чи 2007 році через паркан. Більше відповідача він не бачив. З позивачем постійно проживає лише його дружина, а також періодично проходить дочка позивача з онукою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що проживає в будинку [ADDRESS] і знає позивача. Також, вона особисто знайома з відповідачем. Проте, останнього вона не бачила у будинку позивача більше 10 років. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад 10 років. При цьому, судом не встановлено, щоб відповідачу чинились перепони у користуванні житлом за місцем реєстрації, а також наявність поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов підлягає до задоволення. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321, 405 ЦК України,

Outcome: approved