Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 24 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб під актовим записом № 222. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відносини між ним та відповідачем почали погіршуватися декілька років тому, між ними виникали чисельні непорозуміння. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ майна відсутній. На даний час примирення між позивачем та відповідачем, як подружжям, не можливе, тому позивач просить суд не надавати строк для примирення. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином. До суду позивач надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр» та на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду\~ не повідомила. Заперечень на позов не надала. Судом\~ винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 091663 позивач та відповідач з 24 квітня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано [PERSON] відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції під актовим записом № 222 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу вони мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 161668 від 01.10.2009 року (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами стосовно вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що відносини між позивачем та відповідачем почали погіршуватися декілька років тому, між ними виникали чисельні непорозуміння. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved