Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати праці у розмірі 21722,72 грн та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 78872,43 грн, а всього 100595,15 грн. У позові зазначив, що працював у відповідача на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок 5-го розряду. Наказом від 01.10.2020 року був звільнений 30.11.2020 року на підставі ст. 40 п. 1 КЗоТ України через скорочення штату. Сума боргу з виплати заробітної плати так і не виплачена, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. Крім того, оскільки заробітна плата так і не виплачена, чим здійснена затримка у її виплаті, позивач просить стягнути середній заробіток за вказаний час затримки. Ухвалою суду від 13.09.2021 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився; його представник надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити (а.с. 24). Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження - позивач отримав копію позовної заяви з додатками до неї, ухвалу суду та повістку (а.с. 18), однак останній не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.07.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Константа-Комбікорм» (а.с. 21) на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок 5-го розряду (а.с. 5). 30.11.2020 був звільнений із займаної посади на підставі ч. 1\~ст.\~40\~КЗпП у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 10). Приписами ст.\~43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5 статті 97\~КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Приписами ст.\~43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до довідки про складові заборгованості перед [PERSON] та його отриманий дохід, виданої директором ТОВ «Константа-Комбікорм» Кошелєвим О. А., станом на 09.12.2021 сума заборгованості організації складає 21722.72 грн (а.с. 11). Доказів про виплату вказаної суми відповідачем позивачу станом на день розгляду справи до суду не надано. Таким чином, враховуючи наявність в підприємства боргу перед позивачем з виплати заробітної плати, у зв`язку зі звільненням, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості із заробітної плати в розмірі 21722.72 грн. Крім того, обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню за період затримки у виплаті заборгованості із заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відомостей про наявність спору про розмір боргу в суду відсутні. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем надано довідку про середню заробітну плату (дохід), наданої ТОВ «Константа-Комбікорм», згідно якої середньоденна заробітна плата відповідача становить 288,91 грн (а.с. 6). Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком середнього заробітку за весь час затримки, наведеним у позовній заяві, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому в порядку ст. 141 ЦПК України, суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави у сумі 1816,00 грн.

Outcome: approved