Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачу належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Луганськ, провулок Тіхоокєанскій, № 21, а також земельна ділянка розміром 0, 0600га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4410100000:02:049:0031, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, провулок Тіхоокєанскій, № 21. Між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 12 травня 2014 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. Представник позивача просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння та земельну ділянку, призначену для його обслуговування. Позивач та його представник до суду не зявилися, представник позивача просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом було встановлено, що дійсно відповідачу належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складається з: літ. Е-1 житловий будинок з напівпідвалом літ. НПД, тамбуром літ.е, загальною площею (підрахована за формулами) 149,8 м.кв., загальною площею 142, 0 м.кв., житловою площею 54,1 м.кв.; літ. В погріб; літ. З господарський блок; літ. И яма вигрібна; № 2 ворота; № 3 огорожа, що розташований за адресою: провулок Тіхоокєанскій, № 21, м. Луганськ, а також земельна ділянка розміром 0, 0600га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4410100000:02:049:0031, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, провулок Тіхоокєанскій, № 21. Між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Позивачем було передано відповідачу домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 12 травня 2014 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. З огляду на вищезазначене, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного останньому вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачу у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, призначена для його обслуговування, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку. Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, набуваючи право власності на вищезазначене домоволодіння, позивач також набуває право власності на земельну ділянку, на якій воно розташоване, а саме на земельну ділянку розміром 0, 0600 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4410100000:02:049:0031, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, провулок Тіхоокєанскій, № 21. На підставі ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved