Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Заявник 26.02.2020 року звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити юридичний факт його постійного проживання, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року . В обґрунтування заяви зазначив, що він народився в Україні на постійно проживає на території України. Він не має паспорта громадянина України. На даний час бажає отримати паспорт громадянина України, але Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області йому було відмовлено та роз`яснено, що потрібно надати документи, які підтверджують факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заінтересованою особою надано письмові пояснення по справі зі змісту яких вбачається, що належність заявника до громадянства будь-якої держави не встановлено. Заявник є уродженцем с. Видерта, Камінь-Каташинського району, Волинської області. Станом на теперішній час [PERSON] проживає на території України. Перевіркою УДМС встановлено, що [PERSON] прибув на територію Улянівської сільської ради Скадовського району Херсонської області 16.01.1986 р. з с. Петрівка Скадовського району Херсонської області, був зареєстрований по паспорту серії [NUMBER], 22.08.1987 вибув у с. Петрівка Скадовського району Херсонської області. 28.10.1987 заявник був знову зареєстрований на території Улянівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] та 08.07.2002 року знято з реєстрації місце проживання [PERSON] за рішенням Скадовського міського суду Херсонської області від 08.07.2020. Вважають можливим встановлення факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року. Заявник в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник Управління державної міграційної служби у Херсонській області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечують щодо встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року. Представник Улянівської сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до акту обстеження будинку [ADDRESS] від 20 лютого 2020 року, [PERSON] був зареєстрований на території Улянівської сільської ради з 16 січня 1986 року по 22 серпня 1987 року (вибув у с. Петрівка Скадовського району Херсонської області) та з 28 жовтня 1987 року по 08 липня 2002 року (знято з реєстрації місця проживання за рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 08.07.2002) (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.01.1973 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Видерта, Камінь-Каташинського району, Волинської області (а.с.7). Заявник звертався до Скадовського районного відділу УДМС України в Херсонській області з заявою щодо оформлення паспорту, однак, йому було відмовлено, оскільки не надано доказів факту належності до громадянства України (а.с.4-5). Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, та був зареєстрований у с. Улянівка Скадовського району Херсонської області. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року доведеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved