Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у даній справі зобов`язано Акціонерне товариство «Акцент-Банк» відновити залишок кредитних коштів на рахунках [PERSON] № [NUMBER] та № [NUMBER] , відкритих за договором №SAMAB00000002009604, до стану у якому він був перед виконанням несанкціонованої операції 13.10.2014; списати нараховані з 13.10.2014 по картках/рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] відкритих за договором № SAMAB00000002009604, яку видано на ім`я [PERSON] грошові кошти, обраховані як тіло кредиту (кредитного ліміту), відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та інші штрафні санкції за користування кредитом (кредитним лімітом); відновити залишок кредитних коштів на карткових рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] відкритих за договором №SAMAB00000002009604, яку видано на ім`я [PERSON] до початкового стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованої операції щодо перерахунку коштів у сумі 330,00 грн. Окрім того вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь держави 840 грн. судового збору. 10.03.2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, оскільки у пункті 5 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд стягнути понесені судові витрати, зокрема на правничу допомогу адвоката. Однак, дані витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення залишились судом не вирішеними. Окрім того, 26.02.2021 до суду надійшла заява представника позивача, у якій останній просив приєднати до матеріалів справи документи, що підтверджують понесені витрати позивача за надану їй професійну правничу допомогу. Представники сторін в судове засідання не з`явились, до суду будь-які заяви чи клопотання про розгляд справи у їх відсутності не надходили. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів згідно\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором, розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову (правничу) допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 12000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат,\~лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим\~(п. 268). Згідно з п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1\~ст. 1 цього Закону\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.\~При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.\~Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час\~(стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову,\~значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що\~ЦПК\~передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). Згідно з п.п. 3-6\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від представника відповідача до суду не надходили заяви чи клопотання про зменшення суми таких витрат позивача, не доводилась неспівмірність заявлених представником позивача витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на її виконання. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні належні та достатні обгрунтування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, а тому такі витрати позивача у сумі 12000,00 грн. підлягають відшкодуванню у повному розмірі.

Outcome: approved