Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулась позивач з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] є дочкою колишньої дружини, а [PERSON] - дочкою [PERSON] У свій час вони проживали разом, однак після купівлі власної квартири у 2008 році, вони перестали мешкати разом, у зв'язку з тим, що відповідачі не сплачують плату за комунальні послуги, враховуючи, що відповідачі без поважних причин не мешкають у даній квартирі позивач просить зняти їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Суд заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.12.200 року (а.с. 11). Відповідно до довідки дільниці № 59 КП «Жилкомсервіс» за адресою: [ADDRESS], зареєстровані 4 особи: [PERSON] з 2001 року, [PERSON] з 2003 року, та відповідачі по справі - [PERSON] і [PERSON] з 10.05.2007 року (а.с. 8). Допитаний у якості свідка [PERSON], показали, що із позивачем він знайомий протягом останніх 10 років, позивач проживає [ADDRESS] один, у цій квартирі відповідачі не проживають протягом останніх 5 років та особистих речей відповідачів у квартирі не має. Знає точно, що відповідачі проживають в окремій ізольованій квартирі. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР, передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні права, передбачені ч. 1 ст. 405 ЦК України, яка зазначає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР, визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] були вселені до квартири [ADDRESS], як член сім'ї [PERSON] та не проживають у цій квартирі п'ять останніх років без поважних причин, а отже вони є такими, що втратили право на користування житлом та підлягає виселенню. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 33425387 від 10.02.2015 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками по ? частині квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.11.2008 року. (а.с. 39). Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, приймаючи до уваги, що батьки неповнолітнього відповідача [PERSON] є власники [ADDRESS], рішення суду про визнання останньої такої, що втратила право на користування житловим приміщенням є таким, що не призведе до порушення її прав. Проте не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку відповідачів, через те, що вони пред'явлені до особи, яка не є відповідачем по справі, а відповідно до змісту позовних вимог є третьою особою. Крім того, позивач не надав до суду доказів, що Червонозаводський РВ ХМУ ДМС України ГУ ГМС України в Харківській області відмовляв йому у задоволенні відповідних вимог. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 7 З.У. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial