Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач просить стягнути за кредитним договором №\~160719-111609 від 19.07.2016\~р. з [PERSON] на його користь 81470,08 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 19.07.2016\~р. [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договір №\~160719-111609 та отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобовязаний повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у сумі 1200,00 грн. у строк до 17.08.2016 р. [PERSON] 22.09.2016 р. сплатила відсотки за користування кредитом у сумі 400,00 грн. В порушення договірних умов [PERSON] станом на 04.09.2017 р. не виконує зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів, а також сплати процентів за користування кредитом. Крім того, станом на 04.09.2017 р. заборгованість за пенею становить 78270,08 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подала. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 19.07.2016\~року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~160719-111609 у формі заяви-анкети для отримання кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. строком до 17.08.2016 року зі сплатою 2% відсотків за кожен день користування кредитом. Згідно з умовами вказаної заяви позичальник зобовязаний сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 1200,00 грн., а при виникненні заборгованості зобовязаний сплатити неустойку у розмірі 2,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 4,02 %, на 30-й день 6,67 %. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься у позові, станом на 04.09.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 81470,08 грн., яка складається з наступного: 2000,00 основний борг; 1200,00 грн. відсотки; 78270,08 грн. пеня. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в частині стягнення основного боргу та відсотків обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд також виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати боргу в цій частині, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Щодо вимог про стягнення неустойки (пені), суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини по справі, положення ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір усіх складових заборгованості, бездіяльність самого позивача протягом тривалого строку свідчить про те, що він не вживав заходів щодо стягнення сум заборгованості, сприяючи збільшенню штрафних санкцій за зобовязаннями,

Outcome: partial