Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

До суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом в якому просили зобов'язати [PERSON] та [PERSON] припинити перешкоджання в користуванні квартирою [NUMBER] в будинку [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів відновити зруйновані перегородки між квартирами [NUMBER] та [NUMBER] в буд.[ADDRESS]. В процесі розгляду справи позивачі уточнили та доповнили свої позовні вимоги та просили усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] в користуванні квартирою [NUMBER] в будинку [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з підсобних приміщень №6 та №7, що знаходяться в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS], вселити [PERSON] та [PERSON] у приміщення №6 та №7, що знаходяться в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати дверний проріз з квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] до приміщення №6 квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] шляхом закладення дверного прорізу цеглою, зобов'язати [PERSON] та [PERSON] відновити у відповідності до технічного паспорту квартири, вихід з приміщення №7 до приміщення №8, що знаходяться в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування уточнених та доповнених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.2008р. реєстраційний номер 6-08-294371П належить квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати площею 20,1 кв.м., кухні 9,3 кв.м., сіни -14,4 кв.м., вбудованої шафи 5,3 кв.м., та підсобних приміщень №6-8 загальною площею 36,0 кв.м. При цьому підсобні приміщення №6-8 є колишньою квартирою [NUMBER] в будинку [ADDRESS], яка рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові від 06.11.2007р. №76-9 була надана [PERSON] на сім'ю 2 особи під підсобне приміщення з правом приватизації, та яка в подальшому і була приватизована ними та внесено відповідні зміни в технічну документацію ХМБТІ. В червні 2008 року відповідач [PERSON], якій на праві приватної власності на підставі договору дарування від 25.07.2000р. належала сусідня квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS], та яка подарувала 10 жовтня 2013 року цю квартиру дочці [PERSON] , разом з останньою самовільно зайняли частину квартири позивачів, а саме підсобні приміщення №6 та №7 шляхом влаштування дверного прорізу з своєї квартири [NUMBER] до квартири позивачів [NUMBER], а саме до приміщення №6 та закладення цеглою дверного отвору з приміщення №7 до приміщення №8, що взагалі унеможливило вхід до зазначеної частини квартири позивачів, та позбавили позивачів права користування зазначеною частиною квартири. 26 липня 2011 року /а.с.24 том 1/ [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом та просила незаконним та скасувати рішення №76-9 від 06.11.2007р. виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради, порушити кримінальну справу за викладеними фактами злочинів згідно до ст.ст.233,364,365,366,382,396 КК України, визнати [PERSON] потерпілою, стягнути з [PERSON], Харківської міської ради як правонаступника Жовтневої районної у м. Харкові ради та Прокуратури Жовтневого району м. Харкова на свою користь 100000 грн. моральної шкоди. Ухвалою судді від 28 липня 2011 року зустрічний позов [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 30 серпня 2011 року [PERSON] на виконання ухвали суду від 28 липня 2011 року надала до суду зустрічний позов в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення №76-9 від 06.11.2007р. виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради, порушити кримінальну справу за викладеними фактами злочинів згідно до ст.ст.233,364,365,366,382,396 КК України . В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві власності на підставі договору дарування АВК №920254 від 25.07.2000р. належить квартира [NUMBER] в домоволодінні [ADDRESS] та вже тривалий час використовує частину квартири [NUMBER] в зазначеному домоволодінні як допоміжні приміщення і посилається на рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. у відповідності до якого допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією квартир багатоквартирних будинків. І в зв'язку з чим, Виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Харкові ради мав лише проінформувати співвласників житлового володіння [ADDRESS] про своє рішення про надання статусу допоміжних приміщень квартирі [NUMBER], після чого розподіл цих приміщень між співвласниками повинен був проводитись у рівній пропорції. Також зазначає, що жодного втручання у розподіл допоміжних приміщень з боку органів місцевого самоврядування зазначене рішення Конституційного суду України не передбачає. Та 06.11.2007р. Виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Харкові ради ухвалив рішення №76-9, щодо розподілу і приватизації комунального майна - допоміжних приміщень квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] чим перевищив свої повноваження і здійснив незаконну приватизацію комунального майна на користь відповідача, що є підставою для визнання зазначеного рішення виконкому незаконним та його скасування. Також зазначає, що зазначена квартира [NUMBER] не підлягала приватизації, оскільки знаходилась в аварійному стані. В процесі розгляду справи ,31 липня 2013 року [PERSON] змінила позовні вимоги та просила визнати незаконним та скасувати рішення №76- від 06.11.2007 року виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради про надання родині [PERSON] у якості допоміжного приміщення порожньої квартири [NUMBER] у житловому володінні [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло №6-8-94371П1 від 17 червня 2008 року видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради; відмовити у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] по справі; зважаючи на численні конфлікти між родинами [PERSON] та [PERSON] у житловому володінні [ADDRESS], розподілити вказане житлове володіння між співвласниками : родиною [PERSON] і [PERSON] наступним чином, відповідно до ситуації, яка склалася історично і фактично існує на цей час: родині [PERSON] у якості допоміжних приміщень: капітальний цегловий флігель, колишню квартиру [NUMBER] та прилеглий до нього сарай для зберігання твердого пального, східну ділянку прилеглої території житлового володіння розміром 43х14 метрів, [PERSON]: у якості допоміжних приміщень - колишню квартиру [NUMBER] та відокремлено розташований сарай для зберігання твердого пального, західну ділянку прилеглої території житлового володіння розміром 30х12 метрів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 грудня 2013 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] була замінена на її правонаступника [PERSON] Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали до суду спільну заяву в якій просили справу розглядати без їх участі та ухвалити рішення у відповідності до діючого законодавства. В заяві також повідомили, що вони свій позов повністю підтримують та просять задовольнити з урахуванням поданих до суду уточнень та доповнень до позовної заяви, а зустрічний позов [PERSON] не визнають, вважають безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню та просили в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити повністю та надали письмові заперечення. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, а зустрічний позов у редакції від 31 липня 2013 року - задовольнити повністю, та надав письмові пояснення щодо зустрічного позову та письмові заперечення на первісний позов. Представник третьої особи Харківської міської ради Саньков Ю.В. в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, та надав письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справ повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Прокуратури Жовтневого району м. Харкова у судове засідання не з'явився , йому належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника сторін, вивчивши надані докази, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 06.11.2007р. №76-9 було надано гр. [PERSON] на сім'ю у дві особи вільну суміжну квартиру [NUMBER] (кімната площею 15,5 кв.м., кухня - 12,27 кв.м., веранда - 8,2 кв.м.) у будинку [ADDRESS] під підсобне приміщення з правом приватизації. Відповідно до зазначеного рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 06.11.2007р. №76-9, підставою для його винесення стала заява гр. [PERSON], який перебуває на квартирному обліку. Відповідно до ч.1 ст.54 Житлового кодексу України, якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Житлового кодексу України ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Таким чином, оскільки [PERSON] перебував на квартирному обліку, та потребував поліпшення житлових умов, а також враховуючи той факт, що будинок ветхий і повторному заселенню не підлягав, то суд приходить до висновку про правомірність надання гр. [PERSON] у найм вільної суміжної квартири [NUMBER] по [ADDRESS] під підсобне приміщення з правом приватизації. 13.06.2008р. Харківським міським Бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на ім'я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [NUMBER] у будинку [ADDRESS], відповідно до якого зазначена квартира складається з однієї житлової кімнати площею 20,1 кв.м., кухні 9,3 кв.м., сіни -14,4 кв.м., вбудованої шафи 5,3 кв.м., та підсобних приміщень №6-8 загальною площею 36,0 кв.м. 17.06.2008р. Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 17.06.2008р. №3378П було видане свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний номер 6-08-294371П, відповідно до якого гр. [PERSON] та [PERSON] дійсно мають на праві спільної власності квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] по ? частині кожен. Загальна площа квартири становить 85,1 кв.м. Таким чином, оскільки будь яких обмежень щодо приватизації квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] станом на 17.06.2008р. встановлено не було, то суд приходить до висновку про правомірність передачі гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у власність зазначеної квартири та відсутність підстав для визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло №6-8-94371П1 від 17 червня 2008 року видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що [PERSON] квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] належить на підставі договору дарування від _10 жовтня 2013 року . В судовому засіданні представником [PERSON] та [PERSON] ,[PERSON] визнано факт користування [PERSON] та [PERSON] частиною квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS], а саме приміщень №№6,7 та наявності дверного прорізу з квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER], та відсутності дверного прорізу з приміщення №7 до приміщення №8, який закладено цеглою. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки зазначені обставини визнані сторонами, то відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Так [PERSON] наданий до суду як доказ наявності дверей між квартирою [NUMBER] та квартирою [NUMBER] та того факту, що оскаржуваним рішенням квартира [NUMBER] була переведена у статус нежилих приміщень, які повинні використовуватись як допоміжні приміщення, лист Управління житлово-комунального господарства Жовтневої районної ради м. Харкова від 15.02.2009р. Відповідно до п.3 листа Управління житлово-комунального господарства Жовтневої районної ради м. Харкова від 15.02.2009р. на ім'я [PERSON], управлінням ЖКГ комісійно, виїздом на місце в присутності представника [PERSON], власників квартири [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] було встановлено та повідомлено заявника [PERSON] про наступне: згідно поверхового плану від 1951,1955 років в житловому будинку [ADDRESS] мається три ізольовані квартири, дверей між приміщенням цих ізольованих квартир немає. В технічних паспортах представлених Вами та Вашими співвласниками дверей між житловою кімнатою №3 (квартири [NUMBER]) та підсобним приміщенням №6 квартири [NUMBER] немає, між приміщеннями №6 та №5 в квартирі [NUMBER] дверей також немає. На момент обслідування комісією будинку [ADDRESS] встановлено, що між житловою кімнатою №3 (квартири [NUMBER]) та підсобним приміщенням №6 (квартири [NUMBER]) маються двері, між приміщеннями №6 та №5 в квартирі [NUMBER] дверей немає, вхідні двері в колишню квартиру [NUMBER] закладено цеглою. Інформації ким і коли встановлені ці двері управління ЖКГ не має. Відповідність строку встановлення дверей будинку може встановити тільки експертизою ХНДІ судових експертиз ім.Бокаріуса. Інших доказів про те, що відповідачі за первісним позовом користувались колишньою квартирою [NUMBER] в будинку [ADDRESS] до дати надання квартири [NUMBER] в найм та приватизації даної квартири гр. [PERSON] та [PERSON], відповідачами [PERSON] та [PERSON] надано не було.. Пунктами 1.4.1,1.4.2,1.4.3,1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщеннях індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів тощо. До елементів перепланування жилих приміщень належить: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Таким чином, оскільки лист УЖКГ Жовтневого району м. Харкова датований 15.02.2009р. та враховуючи, що технічна інвентаризація квартири [NUMBER] була проведена 13.06.2008р., тобто за 8 місяців до виходу комісії, та визначено план квартири [NUMBER] відповідно до якого станом на 13.06.2008р. між квартирою [NUMBER] та квартирою [NUMBER] відсутній дверний проріз, та наявний дверний проріз між приміщенням №7 та №8 в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS], то суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за відсутності дозволу органу місцевого самоврядування здійснили переобладнання частини своєї квартири та квартири [NUMBER], яка належить [PERSON], влаштували дверний проріз з квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER], та заклали цеглою дверний проріз з приміщення №7 до приміщення №8 в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Виселення полягає в примусовому припиненні права користування певним жилим приміщенням за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] самовільно зайняли та позбавили [PERSON] та [PERSON] права користування частиною квартири, яка належить їм на праві приватної власності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд виходить з наступного. [PERSON] в обґрунтування свого позову посилається на рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. у відповідності до якого допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією квартир багатоквартирних будинків. І в зв'язку з чим, Виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Харкові ради мав лише проінформувати співвласників житлового володіння [ADDRESS] про своє рішення про надання статусу допоміжних приміщень квартирі [NUMBER], після чого розподіл цих приміщень між співвласниками повинен був проводитись у рівній пропорції. Також посилається на ст.50 ЖК УРСР та Акт про ветхість будинку [ADDRESS] затверджений рішенням виконкому №178?49 від 01.11.88р., з якого начебто вбачається, що всі квартири будинку не підлягають подальшому заселенню і використанню у якості житлового фонду без проведення капітального ремонту, а тому квартири [NUMBER] та [NUMBER] в домоволодінні мали бути переведенні УЖКГ Жовтневої районної ради м. Харкова до нежилого фонду. І ні у якому разі ставати засобами поліпшення житлових умов одного з співвласників, ще і за рахунок іншого. Також посилається на п.3 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, відповідно до якого не підлягають приватизації … квартири (будинки), які знаходяться в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Будь яких доказів про те, що колишня квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] станом на 17.06.2008 року, тобто на день приватизації, перебувала в аварійному стані [PERSON] не надано. Відповідно до ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Квартирою визнається частина багатоквартирного жилого будинку, яка призначена і придатна для постійного у ньому проживання однієї або кількох сімей і має обладнані одну чи кілька кімнат і підсобні приміщення, окремий вихід на сходову площадку, галерею, в коридор або на вулицю. Оскільки Житловим кодексом України надано право кожному наймачу приватизувати не тільки квартиру чи будинок, а й частину квартири, то до жилих приміщень належать також ізольована кімната чи кілька кімнат у квартирі. До складу квартири входять підсобні приміщення - приміщення кухні, ванної кімнати чи душової, санвузла, квартирного коридору чи передпокою, вбудованих комірчин чи шаф. Відповідно до п.2 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке було затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396, підсобні приміщення - це приміщення квартир, комунальних квартир, жилих блоків (секцій), призначені для гігієнічних або господарсько-побутових потреб мешканців (ванна, вбиральня, душова, приміщення для прання, кухня, комора), а також передпокій, внутрішньо квартирний хол, коридор тощо. Відповідно до п. 6.1. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке було затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396, загальна площа квартири (будинку), що передається у власність, визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири, веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням коефіцієнтів, визначених розділом 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N 127 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773. Таким чином, при характеристиці житлового фонду слід відрізняти допоміжні приміщення від підсобних приміщень жилого будинку. Хоча допоміжні приміщення жилого будинку до складу житлового фонду не входять, проте вони призначені для забезпечення та утримання будинку, а також побутового обслуговування населення за місцем проживання (вестибюль, сходова площадка, перехідний шлюз, міжквартирний коридор, колясочна, підвали, горища тощо). А підсобні приміщення входять до складу житлового фонду, але вони не можуть бути предметом окремого цивільно-правового договору. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], вважаючи колишню квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] допоміжними приміщеннями, фактично помиляється в правовому статусі приміщень даної квартири, які являються підсобними приміщеннями, а не допоміжними, як зазначає [PERSON], і входять до житлового фонду та не являються приміщеннями, призначеними для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому рішення Конституційного суду України, на яке посилається [PERSON], не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Крім того, суд вважає доводи [PERSON] про те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права як власника квартири [NUMBER] в домоволодіння [ADDRESS], надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Оскільки ані [PERSON], ані [PERSON] ніколи не були власниками приміщень колишньої квартири [NUMBER], а нині підсобних приміщень №6 та №7 в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS], то суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради №76-9 від 06.11.2007 року не порушує право власності [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за недоведеністю. Щодо посилань [PERSON] на чисельні звернення до правоохоронних органів та на постанови судів, якими було скасовано постанови слідчих про відмову в порушенні кримінальної справи, то суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки [PERSON] не було надано до суду вироку у кримінальному провадженні за фактами викладеними у її заявах, що було надано у якості доказів, то суд приходить до висновку, що зазначені письмові докази не є належними доказами та не мають доказового значення в даній цивільній справі. Що стосується позовних вимог [PERSON] про поділ вищевказаного домоволодіння та поділу земельною ділянкою, то такі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки остання не має право ставити питання по поділ домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками у розумінні ст. 367 ЦК України, оскільки сторони у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], не являються співвласниками цього домоволодіння , а є власниками окремих квартир у будинку , який зареєстровано за ЖЄО-87, згідно реєстраційного свідоцтва виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої райради депутатів трудящих від 13 жовтня 1959 року , р-№35-57. Земельна ділянка не підлягає поділу,оскільки вона не перебуває у власності чи користуванні власників квартир вищевказаного житлового будинку, у тому числі і позивачки за зустрічним позовом [PERSON] Судові витрати підлягають стягненню на підставі вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до вищенаведених норм, а також

Outcome: approved