Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова діючи в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради грошові кошти в розмірі 6188 грн. 12. коп. в якості відшкодування вартості витрат на лікування потерпілого [PERSON] та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовної заяви Заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова посилався на те, що 18.08.2014 року приблизно о 14-00 год. [PERSON] знаходячись в квартирі [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході сварки із співмешканцем [PERSON], маючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя останнього, діючи умисно, цілеспрямовано нанесла [PERSON] один удар кухонним ножем в життєво важливий орган - грудну клітину, та один удар кухонним ножем в поперекову область, спричинивши останньому, згідно висновку СМЕ № 2034/14-С від 17.09.2014 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з пораненням внутрішньої грудної артерії, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, колото-різаної рани поперекової області, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я [PERSON] тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. Із вказаними ушкодженнями нанесеними [PERSON], [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» в період з 18.08.2014 року по 08.09.2014 року та витрати понесені державою на лікування [PERSON] склали 6188 грн. 12 коп. На даний час кримінальне провадження розглянуте Орджонікідзевським районним судом м. Харкова та вироком від 20.01.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи. Від представника прокуратури Орджонікідзевського району Харитонової Н.В. до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходить до висновку, про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач 18.08.2014 року приблизно о 14-00 год. знаходячись в квартирі [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході сварки із співмешканцем [PERSON], маючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя останнього, діючи умисно, цілеспрямовано нанесла [PERSON] один удар кухонним ножем в життєво важливий орган - грудну клітину, та один удар кухонним ножем в поперекову область, спричинивши останньому, згідно висновку СМЕ № 2034/14-С від 17.09.2014 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з пораненням внутрішньої грудної артерії, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, колото-різаної рани поперекової області, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я [PERSON] тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. Із вказаними ушкодженнями нанесеними [PERSON], [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» в період з 18.08.2014 року по 08.09.2014 року та витрати понесені державою на лікування [PERSON] склали 6188 грн. 12 коп. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.01.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальні справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», органи прокуратури звільняються від сплати судового збору при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді. Згідно вироку від 20.01.2015 року відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи, а тому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про віднесення судових витрат по сплаті судового збору за рахунок держави, на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved