Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з майна. В обґрунтування заявленого зазначає наступне. Відповідачу у даній судовій справі та кредитору за кредитним договором відмовлено у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за таких підстав продовження існування арешту на заставне майно порушує права позивача, як спадкоємця боржника за кредитним договором. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Представник виконавчої служби направив листа, яким просив відмовити у задоволенні позову через те, що виконавча служба не є належним відповідачем за даними вимогами. Проаналізував заявлені вимоги та наявні матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. З направлених позивачем та не оспорюваними сторонами матеріалів вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка під ним, що за адресою [ADDRESS] перебувають під арештом у рамках виконавчого провадження, що відкривалось в 2010 році на підстави виконавчого напису виданого нотаріусом про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 031 183,77 гривень. Вказане нерухоме майно належало [PERSON] діду позивачки та третьої особи у даній справі. Останні є спадкоємцями майна померлого діда. Виконавче провадження було закінчено у зв`язку із смертю боржника. Новому кредитору та співвідповідачу у справі відмовлено у задоволенні позовів, як про звернення стягнення на предмет іпотеки так і в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідив фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає, що зазначений та наведений судом перебіг подій свідчить про наявність підстав для скасування арешту. Так, позивачем не наведено і судом не встановлено правових підстав для задоволення заявленого позову у даній справі. Існування арешту на майно у межах виконавчого провадження, що відкривалось за час життя спадкодавця позивача та третьої особи у справі у законний спосіб та наявність не виконаного боргового зобов`язання станом на день вирішення спору, на переконання суду, не свідчить про порушенням прав позивача відповідачем. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Вимоги до виконавчої служби, суд вважає, взагалі безпідставними, адже такий відповідач не є належним у даних правовідносинах. Тим самим, суд погоджується з доводами даного відповідача. Результати вирішення спору не дають підстав для перерозподілу судових витрат понесених позивачем. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed