Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] (надалі за текстом - заявник) із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно [PERSON] (надалі за текстом - заінтересована особа), яким визначити такі тимчасові обмеження відносно заявника та двох малолітніх дітей: - заборонити перебувати в місці спільного перебування з ними за адресою [ADDRESS] ; - обмежити спілкування з дітьми; - заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та дітей; - заборонити вести листування, телефонні переговори з заявником або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; В обґрунтування своїх вимог заявник повідомила, що [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, систематично чинить відносно неї та їх малолітніх дітей психологічне насильство, що виражається у погрозах фізичної розправи, залякуванні з вимогами відновити подружнє життя, а також чинив фізичне насильство відносно заявника та її батька. Заявник подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що заявник з 28.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з заінтересованою особою (а.с. 9). За час шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Заявник вказує на те, що [PERSON] зловживає наркотичними засобами, погрожує їй фізичною розправою, систематично принижує, використовуючи нецензурну лайку, залякує, у тому числі із застосуванням засобів комунікації, в підтвердження чого надала роздруківку з соціальної мережі Facebook (а.с. 16-20). Також заявник посилається на те, що [PERSON] на очах дітей заподіяв легкі тілесні ушкодження її батьку, [PERSON] . За даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020100070000366 від 31.01.2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 14). 30.11.2019 року дільничним офіцером поліції Подільського ГУ НП Павлюком О.О. було видано терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] строком на 10 діб, однак, [PERSON] продовжує чинити насильство над заявником та дітьми (а.с. 21). Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Оцінюючи ризики продовження вчинення насильства суд бере до уваги зміст повідомлень у соціальній мережі, які носять характер психологічного насильства у формі погроз, залякувань та словесних образ, по відношенню до заявника, факт здійснення досудового розслідування за фактом заподіяння тілесних ушкоджень батькові заявника. Крім того, суд бере до уваги факт видання 30.11.2019 року термінового заборонного припису органом поліції, та продовження протиправної поведінки заінтересованою особою після застосування вказаного обмеження. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та видачі обмежувального припису строком на три місяці. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved