Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Заявник [PERSON] 24 листопада 2014 року звернулася до суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатною, мотивуючи тим що згідно довідки МСЕК [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, страждає хронічним психічним розладом, потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування. Зважаючи на стан [PERSON], [PERSON], як особа, що перебуває у близьких відносинах, має намір доглядати за сусідкою та бути її опікуном, так як близьких родичів у [PERSON] немає. 28 січня 2016 року справи прийнято до провадження суддею Івано-Франківського міського суду Бабій О.М. В судові засідання заявник не зявлялась, 10 червня 2015 року подала суду заяву про розгляд цивільної справи за її заявою без її участі. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду заяви не заперечує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні 01 березня 2016 року суду пояснив, що до опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради [PERSON] не зверталась. В судове засідання 13 квітня 2016 року представник зацікавленої особи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом на повідомленні, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із довідки до акту огляду МСЕК (а.с.14), [PERSON] є інвалідом другої групи, захворювання загальне. Інвалідність встановлена до 01 квітня 2015 року. Заявник у своїй заяві стверджує, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом та потребує стороннього догляду, однак доказів на підтвердження вказаних фактів суду не надала. За клопотанням заявника судом 10 червня 2015 року було призначено судово-психіатричну експертизу. Але, експертизу не було проведено у звязку з непредставленням під експертної на огляд, що підтверджується листом головного лікаря ОПЛ № 3 (а.с.52). Отже, жодних належних та допустимих доказів того, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом судом не здобуто, заявником не надано. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого пси¬хічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 58 ЦК України встановлено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними. Виходячи з положень ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатної, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Нормою ч. 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦПК заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28.03.72 р. «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» справа про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у ст. 237 ЦПК. Враховуючи те, що [PERSON] не є членом сімї чи близькою родичкою [PERSON], відсутність доказів про те, що [PERSON] страждає хронічним, стійким пси¬хічним розладом та не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, заява [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed