Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

\~До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог та з урахуванням уточнених позовних вимог зазначила, що 07.06.1997 помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Воєводське», право власності на який посвідчене сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0028131. Заповіту спадкодавець не склав. Спадкоємцями майна померлого є вона та відповідачі. Вона не знала про наявність спадкового майна. 20 вересня 2017 року її запросили до Воєводської сільської ради де повідомили, що земельний пай її чоловіка знаходиться у незапитаних землях по Воєводському старостинському округу с. Воєводське Троїцького району Луганської області. Відповідачі до цього часу спадщину не прийняли, письмової відмови від прийняття спадщини не склали. Оригінал правовстановлюючого документу на земельний пай знаходиться у відділі Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області та отримати його може тільки власник. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалось, що без оригіналу правовстановлюючого документу прийняття спадщини у нотаріальному порядку неможливе. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП «Воєводське», право власності на який посвідчене сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0028131. В судове\~ засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі надали заяви, згідно яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. У відповідності до ст.\~20\~ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Судом було встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ серії І-ЕД №048910, актовий запис №4 від 09.06.1997 року (а.с. 12). Факт родинних відносин між позивачем та її померлим чоловіком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СИ № 379306 від 18.10.1976 (а.с. 5). Факт родинних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-СИ № 252103 від 31.05.1977 (а.с. 7). Факт родинних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-ЕД № 441528 від 18.03.1984 (а.с. 29). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю у землях колишнього КСП «Воєводське», право власності на який посвідчене сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0028131. Позивач вказує, що її запросили до Воєводської сільської ради де повідомили, що земельний пай її чоловіка [PERSON] знаходиться у незапитаних землях по Воєводському старостинському округу с. Воєводське Троїцького району Луганської області, що також підтверджується копією листа Виконавчого комітету Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області № 21 від 21.08.2017 9а.с. 10). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50761717 від 01.02.2018, наданою Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 07.06.1997 року, не заводилась (а.с. 50, 51-52). Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» «Спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу\~ до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інші спадкоємці позов визнали, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов\~ підлягає задоволенню. На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України,

Outcome: approved