Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Заявник 06.06.2017 року звернувся до суду зі вказаною заявою, та просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності [PERSON], [INFO] правовстановлюючого документа, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного 19 листопада 2015 р. та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. В обґрунтування поданої заяви, заявниками зазначено, що 19 листопада 2015 р. між покупцем [PERSON] та продавцями [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. В вказаному договорі ім'я заявника вказано як [PERSON], відповідно до посвідки на тимчасове проживання, однак відповідно до посвідки на проживання отриманої заявником 05 серпня 2016 р. за [NUMBER] ім»я заявника було вказано як [PERSON]. Враховуючи вищенаведене вимушений звернутись з даною заявою до суду. Заявник в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити вказуючи на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві в судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розгляду справи в відсутності представника, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне. Стаття 234 ЦПК України визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що маюсь юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 (із змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Метою встановлення заявниками факту належності правовстановлюючих документів - є відчуження даної квартири, власником якої є заявник, однак оскільки ім'я в документі який посвідчує особу заявника та в правовстановлюючому документі на квартиру не співпадає він вимушений звернутись до суду з даною заявою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2015 р. укладеному між покупцем [PERSON] та продавцями [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. В вказаному договорі ім'я заявника вказано як [PERSON], відповідно до посвідки на тимчасове проживання, однак відповідно до посвідки на проживання отриманої заявником 05 серпня 2016 р. за [NUMBER] ім'я заявника було вказано як [PERSON]. Враховуючи наведене суд вважає встановленими вказані обставини та вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved