Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 25.02.2020 року судом було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 червня 2003 року на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої Міловською селищною радою Міловського району Луганської області від 22 лютого 2019 року № 535 в будинку [ADDRESS] зареєстрований її син відповідач [PERSON] .. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку з 2015 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей його в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона не чинить. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] постійно проживає на території м. Луганська. На даний час засоби зв`язку з відповідачем відсутні що унеможливлює вирішення питання без звернення до суду. 22 лютого 2019 року вона звернулась до Міловської селищної ради з метою зняття з реєстрації місця проживання свого сина відповідача [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим що, згідно ст. 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, документу до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, квитанції про сплату адміністративного збору. Отже вона як власник житла, змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась однак повідомила суд у своєї заяві про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги вона підтримує про заочний розгляд справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи через веб сайт Судова влада, оскільки знаходиться на тимчасово окупованої території України у м. Луганськ., причин неявки суду не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву з запереченнями проти позову не надав. Представник від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог від Міловської селищної ради Луганської області не з`явився однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі. Відзиву з запереченнями надано не було. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного: Згідно копії паспорту позивача, [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 26.01.2000 року Міловським РВ УМВС України в Луганській області вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 4) Згідно з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.2003 року, зареєстрованому в реєстрі за номером 712 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2004 року № 4044601 на праві приватної власності [PERSON] належить будинок по [ADDRESS] . (а.с. 5-6) Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання від 22 лютого 2019 року в житловому будинку [ADDRESS] виданої депутатом Міловської селищної ради Міловського району Луганської області Гармаш А .І. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] виявлено, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2015 року. (а.с. 12) З довідки про склад сім`ї виданої Міловською селищною радою Міловського району Луганської області 22 лютого 2019 року № 535 слід, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] - син та [PERSON] , [INFO] - мати. (а.с. 11) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачем доведено, що вона є власником будинку [ADDRESS] , де залишається зареєстрованими відповідач, [PERSON] який не проживає в будинку з 2015 року. Саме реєстрація відповідача у вказаному будинку чинить перешкоди у здійснення позивачем права вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, які нараховуються і на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 цс. 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом було встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більш як 6 місяців, тобто є таким що втратив право користування будинком належним на праві власності позивачу.

Outcome: approved