Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Заявленими та не змінюваними вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати спадковий договір. В обґрунтування заявленого представник позивача суду повідомив наступне. Правонаступники набувача згадуваного правочину не виконують взяті на себе зобов`язання у зв`язку із чим, вважає авто звернення, є всі підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив повністю задовольнити із заявлених підстав. Відповідачі вимог не визнали та зазначили, що не є спадкоємцями набувача укладеного договору, а тому не можуть відповідати за його невиконання. Проаналізував заявлені вимоги та позицію відповідачів, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог, а звідси і відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне. Позивач заявляючи вимоги про розірвання спадкового договору адресував їх до [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа після смерті останнього не заводилась взагалі, а відповідачі не мали зареєстрованого місця проживання разом із батьком станом на день відкриття спадщини. 7 травня 2019 року укладено спадковий договір за яким позивач, як відчужувач, та померлий, як набувач домовились про те, що останній мав виконувати певні дії до смерті відчужувача за що отримав би у власність квартиру. Даним правочином передбачено, що у випадку смерті набувача майна всі права та обов`язки за ним переходять до його спадкоємців. Разом із померлим в одному приміщенні проживала одна позивачка. Відповідачі не зареєстровані у спірній квартирі. Процесуальним законом передбачено, що судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Таким чином, суд вважає, що відповідачі не є спадкоємцями померлого батька та набувача спірної квартири, а звідси будь-яких прав позивача не порушували і не порушують щодо згадуваного правочину. Таким чином та враховуючи наявні принципи цивільного процесу, суд позбавлений можливості залучати до участі у справі за власною ініціативою інших відповідачів. Так само, в справах даного провадження, суд позбавлений можливості обирати інший предмет і підстави позову у зв`язку із чим позов задоволений бути не може і відхиляється судом, як заявлений не до належних відповідачів. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат понесених позивачем. Судові витрати відповідачів не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed