Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Запорізька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, КП «Наше місто» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що будинок [ADDRESS] є власністю територіальної [ADDRESS] , в особі Запорізької міської ради та знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні КП «Наше місто». В кімнаті № 413, загальною площею 12.75 кв.м., по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак не проживає в зазначеній кімнаті з 2014 року та місце його знаходження не відоме, що підтверджується відповідними актами. Позивач посилаючись на те, що в кімнаті № 413 відсутнє майно, особисті речі та документи [PERSON] , перешкод в користуванні житловим приміщенням ніхто не чинив та не чинить, відповідач житловим приміщенням не користується, з 2014 року не проживає без поважних причин, відомості про його місце знаходження на теперішній час відсутні, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи КП «Основаніє» в судове засідання не з`явися, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст.\~223 ч. 4, 280\~ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є власністю територіальної [ADDRESS] , в особі Запорізької міської ради та знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні КП «Наше місто» відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 р. № 494 «Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі». В кімнаті № [ADDRESS] м [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак не проживає в зазначеній кімнаті з 2014 року та місце його знаходження не відоме, що підтверджується відповідними актами. Відповідно до актів комісії КП «Наше місто», складених за участю мешканців кімнат № 413, 408, від 12.02.2018 року, 11.03.2018 року, 04.04.2018 року, 15.11.2017 року, 20.12.2017 року, 17.01.2018 року, [PERSON] не проживає з 2014 року по теперішній час в кімнаті [ADDRESS] , місцезнаходження останнього не відомо. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» в силу ст. 61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред`являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно зі статтею 128 Житлового кодексу України жила площа у гуртожитках надається за спеціальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не проживає у кімнаті [ADDRESS] з 2014 року, тобто понад шість місяців, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1921 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved