Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , посилаючись на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 2 листопада 2013 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1527 Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після народження сина вона (позивач) з відповідачем припинили шлюбні стосунки, з того часу проживають окремо, син проживає з нею (позивачкою). Позивач просить розірвати шлюб. Позивач до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у її відсутність, додатково зазначила, що за п`ять років їх окремого з відповідачем проживання останній жодних спроб до примирення не робив (а.с. 19). Відповідач до суду подав заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає, шлюб просить розірвати, зазначивши, що вони з позивачкою проживають окремо близько п`яти років, проти їх примирення категорично заперечує (а.с. 16). Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши заяву відповідачу про визнання позовних вимог та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його відповідачем 2 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1527 Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви та письмової заяви відповідача (а. с. 28) після народження сина сторони припинили шлюбні стосунки, з того часу проживають окремо, син проживає з позивачкою. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб (а.с. 7), копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 9), не оспорюються відповідачем, який подав письмову заяву про визнання позову (а. с. 16). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та в судовому засіданні, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, відповідач до суду подав заяву, якою позовні вимоги визнає, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та добровільним перерахуванням позивачці коштів, сплачених нею в якості судового збору при поданні позову (а. с. 29), питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Outcome: approved