Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування за законом. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко, реорганізованого в ПОСП «Мир», с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, у розмірі 7 902,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), що належав [PERSON] . Позивачка виявила бажання оформити спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою Корюківської міської ради (а.с. 15.17). [PERSON] , за життя був членом колективного сільсько\-господарського підприємства ім. Шевченка, відповідно до списку колишніх членів КСП ім. Шевченко, с. Сахутівка, які мають право на майновий пай, затвердженого загальними зборами колишніх член в колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко с, Сахутівка від 19 квітня 2001 року, набув право власності на майновий пай, частка якого визначена в розмірі 7 902,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), згідно запису у журналі обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП ім. Шевченко [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується листом Корюківської міської ради від 20.12.2019р. №4023/04-03 [PERSON] за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. На час відкриття спадщини разом з ним за адресою: [ADDRESS] , постійно проживала його дружина [PERSON] , яка не заявляла про відмову від спадщини померлого чоловіка [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті з дня відкриття спадщини [INFO] та була єдиним власником спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] . Інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендували на обов`язкову частку у спадщині, не було. Наряду з іншим майном померлого чоловіка [PERSON] [PERSON] успадкувала майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко в розмірі 7 902,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), що належав її чоловіку дня його смерті. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою Корюківської міської ради (а.с. 16, 18). [PERSON] за життя не розпорядилася своїм майном, заповіту не склала. Проживаючи постійно разом з [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , позивачка [PERSON] , її племінниця, не заявляла про відмову від спадщини померлої тітки [PERSON] , прийняла спадщину після її смерті з дня відкриття спадщини та стала єдиним власником її спадкового майна. Наряду з іншим майном померлої тітки [PERSON] позивачка успадкувала майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко в розмірі 7 902,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), що належав її чоловіку [PERSON] до дня його смерті та був успадкований [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] . При цьому, коли вона виявила бажання реалізувати своє право власності на вищевказаний майновий най, а саме: здійснити його відчуження, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вона цього зробити не може. У 2017 році позивачка зверталася до Корюківського районного суду з позовною заявою про визнання права власності на майно, успадковане після смерті тітки [PERSON] , а саме: на земельні частку (паї) по колишньому сільсько\-господарському підприємству ім. Шевченко, с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області, що належали [PERSON] , а також ті, що були успадковані тіткою після смерті її чоловіка [PERSON] . Рішенням Корюківського районного суду від 07.12.2017 р. у справі.№736/1283/17 позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю та визнано за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме: право власності на земельну ділянку площею 2,49 га, рілля, кадастровий номер 74224489200:07:000:0273, та на земельну ділянку площею 1,52 га, кормові вгіддя, кадастровий номер 7422489200:07:000:0553, що належали [PERSON] , та право власності на земельну частку (пай) площею 5,33 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільсько-господарському підприємству ім. Шевченка, що належала [PERSON] . При поданні позовної заяви про визнання права власності на вказані земельні ділянки та на земельну частку (пай) по колишньому сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко позивачка не заявляла вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на майновий пай, оскільки в неї не було документа на підтвердження наявності вказаного майнового паю у [PERSON] . У зв`язку з цим позивачка змушена знову звернутись до суду за вирішенням питання про визнання права власності на вказаний майновий пай у порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 420,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved