Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачка з 18 травня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська № 2-3671/2012 від 03 лютого 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Також сторони мають повнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. 09 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Луганська було прийнято рішення № 2-1162/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та сина [PERSON], [INFO], на період його навчання і до досягнення ним 23 років ,у розмірі 33 % з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивачка вказує, що з серпня 2014 року їй нараховуються аліменти у розмірі 16,66 % від доходу відповідача на одну дитину [PERSON]. У зв'язку з тим, що позивачка вимушена переселенка у зв'язку з проведенням АТО, їй потрібно наймати житло, оскільки саме вона є утриманкою свого неповнолітнього сина, який потребує належного матеріального забезпечення, так як відповідач перестав сплачувати аліменти на іншого повнолітнього сина, позивачка вважає, що відповідачу можливо змінити розмір аліментів та просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини усміх видів заробітку відповідача щомісячно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд, з метою дотримання визначених законодавством процесуальних строків розгляду цивільної справи, вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін по справі. Так, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка з 18 травня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська № 2-3671/2012 від 03 лютого 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON], [INFO] та повнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. 09 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Луганська було прийнято рішення № 2-1162/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та сина [PERSON], [INFO], на період його навчання і до досягнення ним 23 років ,у розмірі 33 % з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивачці з серпня 2014 року нараховуються аліменти у розмірі 16,66 % від доходу відповідача на одну дитину [PERSON]. Позивачка має статус вимушеної переселенки у зв'язку з проведенням АТО, неповнолітня дитина проживає разом з нею (а.с.4-7). Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а відповідно до частини першої статті 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З позовної заяви не вбачається, що матеріальний стан відповідача з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів змінився. Належних доказів про те, що стан здоров'я позивачки чи дітей погіршився, останньою також до суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами не встановлені підстави, передбачені ст.192 Сімейного кодексу України, для збільшення розміру аліментів, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей позивачки та самої позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed