Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим. В обґрунтування заяви зазначив, що його батько - [PERSON] в 2006 році поїхав з дому у невідомому напрямку та до цього часу не повернувся. В місці постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , немає відомостей про його місце перебування з 2006 року, тобто протягом чотирнадцяти останніх років. 10.02.2020 заявник з письмовим листом звернувся до начальника Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області про оголошення батька у розшук. На даний час стало відомо, що батько помер [INFO] в м. Києві , про свідчить відмітка в інтегровані інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України. Враховуючи, що минуло багато часу, а відомості про смерть батька не зареєстровано, виникла потреба у оголошенні його померлим, так, як спадщина за заповітом батька досі не оформлена. Для оформлення спадщини необхідним є отримання відомостей про смерть спадкодавця. У судовому засіданні заявник [PERSON] посилаючись на обставини викладені в заяві, просить оголосити судом батька [PERSON] , [INFO] , померлим, оскільки у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування вже понад чотирнадцять років. Представник Канівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), у судове засідання не з`явилися, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав . Заявник [PERSON] , народився [INFO] в с.Ліпляве, Канівського району Черкаської області , його батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12.1964 (а.с. 7). Згідно заповіту від 28.06.2006, посвідченого секретарем Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець та житель с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, заповів все своє майно сину [PERSON] ( а.с. 8). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 046240, вбачається, що [PERSON] , який мешкає в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, на підставі рішення Ліплявської сільської ради народних депутатів від 04.04.2003 № 6-10, належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,27 гектарів в межах згідно з планом на території Ліплявської сільської ради ( а.с. 9). Згідно довідки начальника Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області від 02.03.2020 за результатами розгляду заяви [PERSON] , вбачається, що 10.02.2020 до Канівського ВП з заявою звернувся заявник, про те, що у 2006 році зник безвісти його батько - [PERSON] , [INFO] , житель с. Ліпляве, Канівського району, Черкаської області. Під час проведення перевірки вказаного повідомлення стало відомо що батько помер [INFO] в м. Києві, про свідчить відмітка в інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України ( а.с. 11) . Відповідно до інформації Канівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.22) встановлено, що проведеною перевіркою за наявним архівним фондом відділу, у тому числі по поновлених актових записах та відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть, складеного відносно [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] , які є мешканцями села Ліпляве та сусідами заявника, підтвердили той факт, що [PERSON] постійно проживав в с. Ліпляве Канівського району, а у 2006 році поїхав з дому у невідомому напрямку і по даний час в с. Ліпляве не повернувся, будь-яких відомостей з місця його перебування сусідам не відомо. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності,яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у звязку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи . Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини. Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявника у реалізації ним прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку він просить оголосити померлою. Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, за адресою реєстрації: [ADDRESS] , не проживає з 2006 року, заявник звертався до Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НАП В Черкаській області з заявою про розшук батька, однак місце перебування [PERSON] до теперішнього часу не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про оголошення судом його батька [PERSON] , [INFO] померлим є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Встановлення факту визнання особи померлою для заявника має юридичне значення і необхідно для оформлення спадщини. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved