Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини в бік їх збільшення. Свої вимоги мотивувала тим, що 16.11.2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] року у сторін народився син - [PERSON]. 10.12.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Уманського міськрайоного суду Черкаської області від 05.11.2009 року з 29.09.2009 року щомісячно стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в сумі 300 грн. 14.02.2014 року позивач вийшла заміж за [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. В порівнянні із 2009 року, коли було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 300 грн., їх спільний з відповідачем син виріс, виросли і витрати на його утримання. Коштів, що надходять від відповідача недостатньо для належного утримання дитини. Позивач працює в Уманському Національному університеті садівництва і її заробітна плата прирівнюється до мінімальної заробітної плати по Україні та з листопада 2017 року має тенденцію до зменшення. Відповідач категорично відмовляється сплачувати аліменти в більшій сумі. Тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Просила суд: змінити розмір стягуваних із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] із твердої грошової суми в розмірі 300 грн. на частку від усіх видів його доходів та стягувати із [PERSON], [INFO], уродженця м. Вінниця, проживаючого в [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що 300 гривень, які призначені судом в якості аліментів на утримання сина, недостатньо, так як син виріс, виросли ціни в порівнянні з 2009 роком. З часу присудження аліментів у неї народилася ще одна дитина. Про те, чи індексувався розмір аліментів, стягнутий за рішенням суду на її користь на утримання дитини, їй нічого не відомо. Лише у липні 2017 року вона дізналась, що можна було отримати допомогу у соцзабезі і вона така допомогу отримувала в розмірі 580 гривень щомісячно. Відповідач упродовж 3 років до січня 2018 року аліменти взагалі не платив. У січні 2018 року заборгованість виплатив. З січня 2018 року вона допомогу у соцзабезі не оформляла, так як у виконавчій службі їй сказали звернутись до суду з позовом про збільшення аліментів. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. У зв'язку з відсутністю заперечень з боку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2009 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 300 (триста) грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 вересня 2009 року. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 та 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовних вимог [PERSON] вбачається, що вона фактично ставить питання про зміну способу стягнення аліментів, а не про збільшення розміру аліментів. Як передбачено ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки на даний час відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сину сторін [PERSON] на час розгляду справи в суді виповнилося 13 років. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 01.07.2018 по 30.11.2018 року становить 1944 гривні. Тому такі вимоги позивача про зміну розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відзиву відповідача на позов, тобто заперечень сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми в розмірі 300 гривень на 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої також покладений на відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, тому судовий збір у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі, що підлягала сплаті на момент звернення до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved