Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], який представник позивача вказала, що позивач з метою продажу нерухомості передав громадянці [PERSON], грошові кошти в розмірі 1\~500 дол. США, про що 13.06.2012 року було складено розписку, відповідно до якої [PERSON] зобовязалася виплатити позивачу суму еквівалентну 1500 00 дол. США в строк до 01.08.2012 року. Оскільки відповідач ухиляється від повернення боргу, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 3\~280,67 дол. США, з яких 1\~500 дол. США сума основного боргу, 500 дол. США відсотки, 1\~145, 92 дол. США збитки від інфляції за період прострочення з 01.08.2012 року по 29.07.2015 року, 134, 75 дол. США -3% річних нарахованих за період з 01.08.2015 року по 29.07.2015 рік. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі посилаюся на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON], до суду не зявилась про слухання справи повідомлялась у встановлений законом спосіб та про причини не явки суд не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як убачається з розписки від 13.06.2012р. [PERSON], паспорт серії КК № 984069, зобовязалась сплатити [PERSON], паспорт серії КК 095901, суму 1500 дол. США та додатково суму, що еквівалентна 500, 00 дол. США проценти до 01 серпня 2012 року (а.с. 11). Вказане позикове зобовязання, як вбачається з копій договорів про намір укладення договір купівлі-продажу обєкта нерухомості від 23.08.2011р. й 05.10.2011р. виникло з невиконаних правовідносин по наданню посередницьких послуг. Згідно положень ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ч.2 ст. 1047 ЦК України. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність договірних відносин позики між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, відповідно до яких відповідач отримала від позивача 1\~500 дол. США, та зобовялась повернути цю суму та 500 дол. США проценти, не пізніше ніж до 01.08.2012р, проте гроші не повернула. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору позики внаслідок невиконання обов'язку відповідачем повернути позичену грошову суму виникло відповідне право вимоги та позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми боргу в національній валюті. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК України, у звязку з чим мають бути задоволені вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 134,75 дол.США. Стосовно вимог про стягнення інфляційних збитків, то суд виходить з того, що позивачем не доведено факту знецінення іноземної валюти та розмірів такого знецінення, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті сума боргу в розмірі 1 500 дол.США за курсом НБУ станом на день винесення рішення в сумі 33\~630 грн., 500 дол.США процентів (11\~210 грн.), а також 134,75 дол. США (3\~021,09 грн.) - 3% річних. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 478,61 грн.

Outcome: partial