Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До суду із позовом звернулась [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Сніжнянської міської ради про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору недійсним, усунення перешкод в користуванні квартирою. Посилається на те, що вона із відповідачем [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 29.09.1993 року по 10.10.2012 рік. У шлюбі позивач приватизував квартиру [ADDRESS]. На момент приватизації вартість квартири складала 5826 крб., складалася з двох житлових кімнат площею 29,20 кв. м, загальна площа квартири складала 49,30 кв.м. на підставі розпорядження виконавчого комітету Сніжнянської міської ради від 03.09.1999 року №529-р відповідачу було дозволено забудувати майстерню, гараж, прибудову до будинку. Спільно з відповідачем, в період шлюбу здійснювали реконструкцію будинку, будували нові споруди: огорожу, гараж, літню кухню, сарай, туалет, літній душ, прибудову до будинку, витрачали спільні кошти на реконструкцію, створення нових будівель. Встановлене парове опалення в будинку, замінені вікна на пластикові, електропроводка. За рахунок цього нерухоме майно покращилось, істотно збільшилось у площі, змінилась характеристика нерухомого майна. Тому на підставі ст.. 62 СК України вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] без її згоди подарував квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON], таким чином позбавив її права користуватися цією квартирою. У вищезазначеній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх малолітній син - [PERSON], [INFO]. у зв'язку з тим, що договір дарування проведений на незаконних підставах, позивачка просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права відповідачів користування квартирою та зняття їх з реєстрації зі вказаного місця проживання. В судовому засідання позивачка та її представники за договорами та ордерами [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним. Відповідач [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились про час та місце сповіщались належним чином, відповідач [PERSON] та їх представник - адвокат [PERSON] проти позову заперечували, оскільки квартира [ADDRESS] знаходилась у приватній власності [PERSON]. Позивачка з 1999 року не працює, проживала на кошти чоловіка, зазначена квартира не є нажитою подружжям. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 29.09.1993 року по 10.10.2012 р. [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.10-11 т.1). 24.03.1995 року квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло. Згідно цього дублікату загальна площа квартири складає 49,3 кв.м, а відновлювальна вартість на момент приватизації складає 862750 крб. (т.2 а.с. 181). Позивачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 07.07.2000 року (т.1 а.с.85). 11 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування квартири [ADDRESS] від, який посвідчений приватним нотаріусом Сніжнянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3809. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] є загальною площею 72,5 кв.м, житловою - 36,2 кв.м, також маються: прибудова а2-1, навіс а3-1, сарай В-1, сарай - Д-1, льох - 1-Пб, гараж - Н-1, літня кухня - О-1, гараж П-1, сарай Р-1, літній душ - С-1, уборна- Уб-1. Збільшення загальної площі на 23,2 кв. м та збільшення житлової площі на 7,0 кв.м, побудови а1-2, а3-1, В-1, Д-1, Пб-1, Н-1, О-1, П-1, Р-1, С-1, У-1 не відносяться до самочинного будівництва (т.1 а.с., 180, 183). [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 29.03.2005 року (т.1 а.с.85). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] з 09.04.2013 року (т.1 а.с.85). В матеріали справи судом витребувана копія інвентарної справи з КП «Бюро технічної інвентаризації» щодо квартири [ADDRESS] (т.2 а.с.1-138). Згідно цієї інвентарної справи за адресою будинок [ADDRESS] станом на 05.09.2012 р. знаходиться житловий будинок побудований 1925 року (т.2 а.с.89), прибудова а2-1, побудована 1999 року (т.2 а.с.91); навіс а3-1 побудований 1999 року (т.2 а.с.93); підвал з шийкою побудований 1950 року (т.2 а.с.94); сарай В-1 побудований 1979 року (т.2 а.с.95); літня кухня О-1 побудована 1999 року (т.2 а.с.96); гараж Н-1 побудований 1999 року (т.2 а.с.97); гараж П-1, побудований 1995 року (т.2 а.с.98); сарай Д-1 побудований 1928 року (т.2 а.с.99); сарай Р-1 побудований 1999 року (т.2 а.с.100); літній душ С-1 побудований 1999 року (т.2 а.с.101; убиральня Уб-1 побудована 1999 року (т.2 а.с.102). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] станом на 12.07.1994 року ця квартира складалася з двох кімнат житловою площею 29,20 кв.м, прихожої - 6,80 кв.м, веранди 4,10 кв.м, кладової 2,90 кв.м., загальна площа квартири - 49,30 кв.м (т.2 а.с. 71-72). На підставі розпорядження Сніжнянської міської ради від 03.09.1999 року забудовнику [PERSON] дозволено будівництво майстерні, гаража, прибудови на [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Отже, сторони [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 10.10.2012 р., вони проживали як подружжя за адресою будинок [ADDRESS], ними за цей час зроблено перебудову житлового будинку, який збільшив свою загальну площу на 23,20 кв.м, тобто на 47% та збільшив житлову площу на 7,0 кв.м, тобто на 24%, крім того за цей період побудовані надвірні споруди: прибудова а2-1, навіс а3-1, літня кухня О-1; гараж Н-1; гараж П-1, сарай Р-1; літній душ С-1; убиральня Уб-1, які складають 73% від загальних господарських споруд, які знаходяться за цією адресою. Згідно висновку експерта № 6653/24-1000/24 судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на дату проведення експертизи складає 125342 грн. Згідно п.23 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки з боку позивачки та відповідачів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він подружжю [PERSON] та [PERSON] в 1999 році привозив пісок для будівництва. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні повідомив, що в будинку [PERSON], який розміщується на селищі шахти №10 робив опалення в 1999 році. [PERSON] за роботу розраховувалась ним грошима, а [PERSON] допомагав йому в роботі. Свідок [PERSON] підтвердила, що разом із [PERSON] займалася підприємницькою діяльністю з 1986 року по теперішній час. [PERSON] весь цей час працювала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що довгий час мешкала на вулиці яка знаходиться поряд з вул.. Невською, після того, як [PERSON] стала членом родини [PERSON] в 1990-х роках, подвір'я змінилося на кращий бік, поставили огорожу, побудували гараж, зробили опалення, бесідку. Віра працювала, а [PERSON] довгий час не працював. Свідок [PERSON] суду повідомив, що був дружний з [PERSON], в 1993 році він розписався з [PERSON]. В 1996-1997 роках вони почали будівництво гаража, кухні. В 1999 році він їм побудував прибудову до будинку. Наймала його [PERSON] вона ж оплачувала роботу, Лопатін в цей час не працював. Шлакоблок з якого побудували прибудову [PERSON] купили на шахті «Ударник». Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 1999-2000 роках [PERSON] та Сергія в нього купували будівельні матеріали. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він подарував 5000 одиниць шлакоблоку своєму братові [PERSON], які той витратив на будівництво. Вікна в гараж та кухню купував [PERSON] та сам їх ставив. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] вона в період спільного проживання з [PERSON] працювала з 29.09.1993 року по 12.04.2002 рік в ПО «Сніжнетепломережа», отримувала заробітну плату (т.1 а.с. 17, т.2 а.с. 140-159). Враховуючи письмові докази, показання свідків, суд прийшов до висновку, що цінність квартири [ADDRESS] істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат [PERSON] та [PERSON], отже, необхідно визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 36,2 кв.м з господарськими спорудами: а2-1 прибудова, а3- навіс, В-1 сарай, 1Пб- підвал, Н-1 - гараж, О-1 літня кухня, П-1 - гараж, С-1 літній душ, У- вбиральня. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, є всі законні підстави визнати право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 36,2 кв.м з господарськими спорудами: а2-1 прибудова, а3- навіс, В-1 сарай, 1Пб- підвал, Н-1 - гараж, О-1 літня кухня, П-1 - гараж, С-1 літній душ, У- вбиральня. Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину ввела іншу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Ч.2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду із позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідач [PERSON] незаконно уклав договір дарування квартири [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя без згоди [PERSON], тому такий договір повинний бути визнаний недійсним. Позивачка просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права відповідачів користування квартирою та зняття їх з реєстрації зі вказаного місця проживання, але ці вимоги задоволенню не підлягають як незаконні, оскільки згідно ст.. 72 ЖК України можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки. В судовому засіданні таких обставин не встановлено, навпаки, як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх малолітній син - [PERSON], [INFO] проживають в [ADDRESS], вимоги про їх виселення не ставилися. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачка при поданні позову сплатила 500 грн. (т.1 а.с.1), 114,70 грн. (а.с. 139 т.1), за проведення експертизи 1234,800 грн., за правову допомогу 1000 грн. Відповідно до вимог закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191 від 20.12.2011 р. ст. 1 якого передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., представник відповідача участь в судовому засіданні приймав 80 хвилин 07.04.2014 року, отже розмір компенсації витрат на правову допомогу складає (1218 грн.*40%/60хв.*80хв.) 649,60 грн. складає розмір правової допомоги. Позовні вимоги задоволенні на 75%, отже стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають судові витрати в сумі 1874,32 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial