Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Заявник [PERSON] 04 лютого 2019 року звернувся до суду з вказаною заявою та свої вимоги мотивує тим, що [INFO] він народився у м. Суми, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Зазначає, що у 1987 році він закінчив Сумську восьмирічну загальноосвітню школу-інтернат для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківської опіки, імені двічі Героя Радянського Союзу С.П. Супруна та отримав свідоцтво про восьмирічну освіту [NUMBER]. У 1995 році у м. Сумах він втратив паспорт громадянина СРСР, йому було надано дублікат паспорта. Потім він написав заяву про видачу паспорта України від 19 травня1995 року, в якій, крім іншого, зазначив, що є українцем. Потім він поїхав в Республіку Молдова, де втратив дублікат паспорта СРСР і з 1995 року жив і працював там, так і не отримавши паспорт України. У 2018 році він звернувся у міграційну службу Республіки Молдова. Його направили в Посольство України в Республіці Молдова, де видали посвідчення особи на повернення в Україну № [NUMBER] терміном на 1 місяць (17 грудня 2018 року - 17 січня 2019 року). Листом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 03 січня 2019 року йому було відмовлено в видачі паспорта громадянина України та роз'яснено право на звернення до місцевого суду щодо встановлення факту постійного проживання в Україні. Посилаючись на необхідність набуття права на отримання громадянства України та для користування всіма правами громадянина України, передбаченими Конституцією України, просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2019 року відкрите провадження у справі за вказаною заявою та призначено судовий розгляд на 10 квітня 2019 року о 15 год. 00 хв. 05 квітня 2019 року від начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області надійшла правова позиція, в якій зазначається про те, що Управлінням ДМС України в Сумській області були надані відповіді на запити посольства України в Республіці Молдова, на підставі яких йому було видано посвідчення особи на повернення в Україну [NUMBER], яке згідно п. 10 статті 5 Закону України «Про громадянство України» є документом, що підтверджує громадянство України. У Сумському міському відділі зберігалася копія заяви на видачу паспорта заявника (форми 1) від 15 травня 1995 року. Управлінням отримано підтвердження реєстрації місця проживання заявника за адресою [ADDRESS] з 13 квітня 1988 по 15 грудня 1995 року. [PERSON] звернувся до Сумського МВ УДМС України в Сумській області з питання оформлення паспорта громадянина України. Надав свідоцтво про народження (повторно) серії [NUMBER], посвідчення на повернення в Україну, видане 17 грудня 2018 року строком дії до 17 січня 2019 року (орган видачі - 2МDА), яке дало йому право на перетин кордону та звернення до органів ДМС, довідку КЗ Сумської обласної ради «Сумська обласна гімназія-інтернат для талановитих та творчо обдарованих дітей) від 27 грудня 2018 року №131, та довідку ТОВ «Дімекс-Комфорт» від 26 грудня 2018 року №223 про проживання та реєстрацію з 13 квітня 1988 по 15 грудня 1995 року у [ADDRESS] за паспортом [NUMBER] виданим Зарічним РВ у м. Суми 05 квітня 1988 року та [NUMBER], виданим 19 травня 1995 року ЦВМ м. Суми. [PERSON] в оформленні паспорта громадянина України співробітниками Сумським МВ УДМС в Сумській області відмовлено, враховуючи що оформлення паспорта громадянина України у формі картки на підставі посвідчення особи на повернення в Україну не передбачено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 26 жовтня 2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 25 березня 2015 №302. Тому, така категорія осіб підлягає повторній процедурі ідентифікації особи та перевірки належності до громадянства України. Посилаючись на зазначене, вважає, що на підставі доданих [PERSON] документів підстави для відмови у задоволенні заявлених вимог відсутні В судовому засіданні заявник заяву підтримав, та просив суд її задовольнити. В суді додатково пояснив, що проживав у м. Суми до 1995 року, коли у нього померли родичі він продав квартиру, виписався та поїхав до Молдови, в м. Кишинів працювати. Зараз у нього там сім'я та діти, громадянство іншої держави він не отримував. Він мав паспорт зразка СРСР 1995 року, але у нього були викрадені документи, в т.ч. і паспорт. Представник УДМС України в Сумській області не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в Суми, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). З копії довідки КЗ Сумської обласної ради «Сумської обласної гімназії-інтернату для талановитих та творчо обдарованих дітей від 27 грудня 2018 року №131 вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно закінчив у 1987 році Сумську восьмирічну загальноосвітню шкоду-інтернат для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківської опіки імені Героя Радянського Союзу С.П.Супруна та отримав свідоцтво про восьмирічну освіту [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до копії довідки ТОВ «Дімекс-Комфорт» від 26 грудня 2018 року №223, [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], постійно з 13 квітня 1988 року, виписаний 15 грудня 1995 року за паспортом серії [NUMBER], виданим Зарічним РВ у м. Суми 05 квітня 1988 року за досягненням 16-річчя; паспорт серії [NUMBER], виданим 19 травня 1995 року ЦВМ м. Суми по втраті документа (а.с.10). Згідно копії листа ТОВ «Дімекс-Комфорт» від 19 листопада 2018 року за № 136, надісланого на ім'я начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Костєннікову Д.М. вбачається, що [PERSON], [INFO] народження, проживав і був зареєстрований постійно на території України за адресою: [ADDRESS] в період з 13 квітня 1988 року по 15 грудня 1995 року (а.с. 11). 19 травня 1995 року [PERSON] звертався з заявою про видачу паспорта України (а.с.12). З пояснень позивача [PERSON] встановлено, що в 1995 році він поїхав в Республіку Молдова, де втратив дублікат паспорта СРСР і з цього часу жив і працював там, так і не отримавши паспорт України. З копії посвідчення № [NUMBER] вбачається, що воно видано Посольством України в Республіці Молдова заявнику [PERSON], [INFO], на повернення в Україну терміном на 1 місяць з 17 грудня 2018 року по 17 січня 2019 року (а.с.7). Листом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 03січня 2019 за №5901.3.2-48/59.1-19 [PERSON] відмовлено в видачі паспорта громадянина України та роз'яснено право на звернення до місцевого суду щодо встановлення факту постійного проживання в Україні (а.с.13-15). З наданих письмових доказів вбачається, що заявник постійно проживав в м. Суми станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Оскільки судом достовірно встановлено, що заявник на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року - та набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року проживав на території України, суд вважає, за необхідне встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved