Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] року помер позивача та відповідача батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим на ім'я [PERSON] 25 червня 2001 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем майна померлого свого батька за законом першої черги як син спадкодавця. Відповідач, інший спадкоємець майна померлого за законом першої черги від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, однак відповідної заяви про відмову від спадщини у нотаріальному порядку не вчинив. На даний час оригінали вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, залишилася тільки його копія, про що було подано об'яву до місцевої газети «Сельская Новь» № 31-32 від 17 квітня 2014 року. Вказане позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно у вигляді вказаної земельної ділянки. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заява, згідно якої останній просить розглянути вказану справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно копії актового запису про смерть № 2 від 20 лютого 2002 року [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим на ім'я [PERSON] 25 червня 2001 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] Таким чином, позивач є спадкоємцем майна померлого свого батька за законом першої черги як син спадкодавця. Відповідач, інший спадкоємець майна померлого за законом першої черги від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, однак відповідної заяви про відмову від спадщини у нотаріальному порядку не вчинив. На даний час оригінали вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю втрачено, залишилася тільки його копія, про що було подано об'яву до місцевої газети «Сельская Новь» № 31-32 від 17 квітня 2014 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39097267 від 05 грудня 2014 року позивач з відповідачем є єдиними спадкоємцями майна померлого [PERSON] Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідні юридичні факти виникли як під час дії Цивільного кодексу Української PCP, так і після набрання чинності Цивільним кодексом України, у зв'язку з чим суд при постановленні рішення керується відповідними нормами вказаних нормативних актів, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Оскільки позивач є сином померлого, то на момент відкриття спадщини мав право на успадкування вищезазначеного майна відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР як спадкоємець майна померлого за законом першої черги. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за заповітом чи законом незалежно від черги. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна померлого за законом першої черги, оскільки відповідач, інший спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, так як спадкодавець на підставі наданих доказів є власником зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на дане спадкове майно, але із-за незалежних від нього вищевикладених обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, суд, з метою захисту порушеного майнового права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищезазначеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 328, 1216, 1218,1223,1225, 1268, 1274 ЦК України, ст.ст. 529, 549, 553 Цивільного кодексу Української PCP ЦК України ст. 81 ч. 1 п. «г», 131 ЗК України,

Outcome: approved