Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

До суду надійшла заява завідуючого 5-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» Подрєза С.М. про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] поступив на лікування до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» 13.07.2016 року за направленням лікаря-психіатра Король Л. І. у відповідності до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відомості про погіршення психічного стану надійшли від законного представника пацієнта [PERSON] Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У зв'язку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та може завдати суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, пацієнт не здатен задовольняти життєві потреби на мінімальному рівні. Необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON] підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» Подрєз С. М. заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку терміном на 6 місяців. Пояснив, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу багато років, лікується стаціонарно з 1974 року, є інвалідом ІІ групи безстроково. Рішенням Народного суду м. Ромни від 19.03.1982 року визнаний недієздатним. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/7874 від 23.12.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.8). Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримує і просить задовольнити. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Народного суду м. Ромни Сумської області від 19 квітня 1982 року [PERSON] визнаний недієздатним (а.с.5). Згідно з Витягу з рішення виконавчого комітету Роменської міської ради № 105 від 26.04.2006 року опікуном над недієздатним [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.4). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.07.2016 року до [PERSON] застосовано госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди (а.с.6). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 23.12.2016 року вбачається, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу» МКХ-10. На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді розгорнутого параноїдного синдрому, який не дає йому змоги розуміти значення своїх дій і керувати ними. По своєму стану є безпорадним, не може задовольняти життєві потреби на достатньому рівні. Такий стан для нього є постійним. По своєму стану потребує стаціонарного лікування, але через наявність тяжкого психічного розладу та недієздатність не може дати усвідомлену згоду. Лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved