Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

до суду надійшла позовна заява [PERSON], згідно якої вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Вказує, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2005 року. В зазначеному будинку вона мешкає разом з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач, її колишній чоловік та батько її дітей, зареєстрований у будинку з 1.03.2006 року, але фактично не проживає з серпня 2012 року і по теперішній час, що перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, змушує нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг. Вона вимушена матеріально забезпечувати себе та двох своїх дітей сама, знаходиться в тяжкому фінансовому стані. Те, що на теперішній час в будинку прописаний відповідач порушує її права як власника, а тому просить суд визнати його таким, що втратив право користування будинком. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області http://arm.dn.court.gov.ua. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк С.В. від 20.10.2005 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 1828, [PERSON] придбала жилий будинок, розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 800 кв.м (а.с.10-13). Згідно витягу № 8948480 від 15.11.2005 року, виданого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ» будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.14) Відповідно до домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], в зазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15-18). Згідно свідоцтва про народження, яке видане 10.09.1998 року Часовоярським виконкомом Артемівської міськради Донецької області, актовий запис № 86, [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про народження, яке видане 20.10.2004 року Часовоярським виконкомом Артемівської міськради Донецької області, актовий запис № 86, [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, яка видана Головою квартального комітету від 28.07.2016 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - донька (а.с.21). Відповідно до акту про не проживання, складеного головою квартального комітету від 28.07.2016 року, було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але за даною адресою фактично не мешкає з 2012 року по теперішній час, що підтверджують сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с.22). Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2013 року, шлюб, зареєстрований Часівоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ( а.с.23). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції Попова Ю.В. від 11.01.2017 року № 402/201/01-2017, за автоматизованими даними обліку Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області відсутні будь-які дані щодо звернень громадянина [PERSON], [INFO], з приводу чинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення його до будинку [ADDRESS] (а.с.72,74). Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» Мельникової С.Л. від 13.01.2017 року № 165, громадянин [PERSON], [INFO], на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не звертався, медична допомога вдома не надавалась, на психіатричному обліку не перебуває.(а.с.71,73). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку з 2012 року, ним не користується, відповідач [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS].

Outcome: approved