Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні будинком, в якому зазначає, що вона являється власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що в квартирі також зареєстрований [PERSON] , який з 2014 р. та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з`являвся. Позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки надалі це надасть їй змогу оформити субсидію. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. У зв`язку з наведеним, з урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 3) встановлено, що [PERSON] являється власником квартири за [ADDRESS] . Відповідно до письмових свідчень [PERSON] (а.с. 4) та [PERSON] (а.с. 7), останні вказують, що проживають у будинку по [ADDRESS] та підтверджують, що їхній сусід [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2014 р. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 776 від 09.04.2019 р. (а.с. 10)судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований у квартирі за [ADDRESS] , але не проживає на території смт . Літин. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 09.10.2014 р. (а.с. 13) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 20.10.2014 р. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позивач є законним власником житлової квартири за [ADDRESS] і відповідач з 2014 р. не проживає за вищезазначеною адресою, а тому вважається такими, що втратив право користування зазначеною житловою квартирою.

Outcome: approved