Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що 22 липня 2006 року одружилась з [PERSON] Від спільного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час її позов про розірвання шлюбу з [PERSON] перебуває у провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, працює у ТОВ «Торговий дім Гадячсир України» на посаді сировара та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач працює на посаді водія ТОВ «РІЧЕН ГРУП» та отримує заробітну плату в розмірі 5000 грн, але не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивач [PERSON] надала суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що призначалися на 24.11.2017 та 21.12.2017 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Харковецької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/637 від 15.11.2017, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та має такий склад сімї: дочка - [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO] (зареєстрований в [INFO]). Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітньої [PERSON], добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча є працездатним та має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави, які б унеможливлювали надання [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, відсутні, тому суд, враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають до задоволення. Враховуючи, що позивач, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved