Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Заявник 06.06.2016 року звернулась до суду із заявою, про встановлення факту належності їй трудової книжки, виданої 23.08.1972 року на імя російською мовою «[PERSON] (Папакина)», оскільки вона позбавлена можливості оформити документи для отримання пенсії у УПФУ м.Селидове. Просила встановити факт приналежності трудової книжки, виданої 23.08.1972 року на імя російською мовою «[PERSON] (Папакина)» та встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою. Заявник, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила встановити факт належності документів, розглянути справу без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, просив вирішити справу відповідно до чинного законодавства на розсуд суду.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Як встановлено судом, згідно копії паспорту серії ВТ №153070, виданого 30.09.2015 р. Селидівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, іменем по батькові заявника вказано «Папакіна Стефанія Федорівна» російською мовою «Папакина Стефания Федоровна», яка народилась 29 лютого 1950 року у с.Плоське Старосамборського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження І-СГ 465233, виданого 18.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народилась 29.02.1950 року у у с.Плоське Старосамборського району Львівської області. Заявник змінила дошлюбне прізвище «Кіхтан» на «Папакіну» у звязку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО №286797, виданого 04.05.1975 року м. Красногорівка Донецької області. В трудовій книжці, заведеній 23.08.1972 року, ім'я по батькові заявника російською вказано «Кихтан (Папакина) Степания Федоровна», [INFO]. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оскарження, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пленум Верховного Суду України п.12 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 зазначає, що відповідно до ст. ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними. Судом встановлено, що при заповненні трудової книжки, заведеної 08.09.1976 року, було допущено помилку, а саме прізвище заявника замість правильного російською мовою «[PERSON] Федоривна» зазначено «Кихтан (Папакина) Степания Федоровна». Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження те, що вище зазначений документ належать [PERSON] (дошлюбне прізвище російською мовою «Кихтан») [PERSON]. Враховуючи, що встановлення даного факту має юридичне значення для отримання пенсії, вимога заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтована і підлягає задоволенню. При вирішенні заявленої вимоги заявника щодо встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, суд враховує розяснення викладені у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 та лист Верховного Суду України від 01.01.2012 року, вважає що вимога задоволенню не підлягає, оскільки не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Outcome: partial