Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

До суду звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом (а.с.1-3) до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.12.2012 р. між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500325788 за яким, [PERSON] був наданий кредит на суму 20\~000,00 грн.. 30.09.2014 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги за вищезазначеним договором. 10.10.2016 року між ТО «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклав договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 500325788 від 04.12.2012 року у розмірі 46\~719,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та понесені ним судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить, розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.3, 41, 45). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив та не надав відзив на позов. Згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 08 травня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.12.2012 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500325788 шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір (а.с.4-8). Відповідно до вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі .01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 07.12.2015 року (а.с. 5). Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 46 719,41 грн. (а.с.12), яка складається з: - 18 369,58 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 15 249,83 грн. заборгованість по відсоткам та комісією; - 13 100,00 грн. пеня, штраф , неустойка. Відповідно копії договору факторингу від 30.09.2014 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 500325788 від 04.12.2012 року (а.с. 15-17). Відповідно копії договору факторингу від 10.10.2016 року між ТО «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ (а.с. 18-22). Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Зважаючи на те, що на даний час зобовязання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved