Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що в серпні 2016 року заявник звернулася до нотаріуса для оформлення заповіту, однак з'ясувалося, що Державному акті на право приватної власності на належну їй земельну ділянку допущено помилку, а саме її прізвище, ім'я по батькові вказано, як [PERSON], замість правильного «[PERSON]». Зазначені обставини заважають заявникові належним чином оформити документи на земельну ділянку, у зв'язку з цим, вона звернулася до суду і просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності не земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.08.2002. Заявник у судове засідання не з`явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у якій вказала, що заяву підтримує і просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак Відділ Держгеокадастру у Тростянецькому районі Вінницької області надіслала на адресу суду письмове повідомлення, у якому вказано, що відділ просить розглядати справу без участі його представника і проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] від 22.11.2009, картки платника податків, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.02.1965, заявник значиться, як [PERSON] (а.с. 4, 6, 9). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.08.2002, виданого Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області, власником вказано [PERSON] (а.с. 7, 8). Згідно довідки № 534 від 01.09.2016, виданої Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] і [PERSON], є однією і тією ж особою (а.с. 10). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 дає роз'яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підставі п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявлених [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved