Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» звернулось до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості, та просить стягнути з відповідача на користь підприємства відшкодування витрат за період навчання у розмірі 40\~251, 00 грн. та пеню за прострочення виконання зобовязань за період з 01 квітня 2014 року по 18 травня 2015 року у розмірі 10\~140, 37 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 01 вересня 2010 року між ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості та [PERSON] був укладений договір №1-10-717-з про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр». Предметом договору були освітні послуги, які надаються Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості [PERSON] за спеціальністю «Атомна енергетика» зі строком навчання до 31 липня 2014 року за рахунок коштів ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС». Згідно до умов зазначеного договору Севастопольський національниий університет ядерної енергії та промисловості зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фізичної особи згідно з навчальними планом, програмою і вимогами державного стандарту освіти України, а позивач зобовязався здійснювати контроль за виконанням відповідачем всіх видів навчального навантаження, передбаченого навчальним планом спеціальності. В свою чергу, відповідач зобовязався повністю відшкодувати ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» витрати, понесені на його підготовку за весь час навчання у разі переведення за власним бажанням на контракту форму навчання. 09 січня 2014 року [PERSON] звернувся до ректора Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості з заявою про переведення на контракту форму навчання. На підставі наказу університету №14/ок від 15 січня 2014 року [PERSON] був переведений з денної бюджетної форми навчання на денну платну форму навчання. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] відшкодування витрат за період навчання на бюджетній формі в університеті за 2010-2014 роки в розмірі 40\~251, 00 грн., а також пеню за прострочення виконання зобовязань за період з 01 квітня 2014 року по 18 травня 2015 року у розмірі 10\~140, 37 грн. Представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернулось рекомендоване повідомлення форми Ф-119 з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Однак, згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], гурт. 2, куди йому і була направлена судова повістка. Тому, суд вважає, що відповідач був сповіщений про розгляд справи належним чином. У зв'язку з цим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Крім того, до суду від [PERSON] надійшла заява, в якій зазначає, що він є студентом Одеського національного політехнічного університету, та не має належного матеріального забезпечення для сплати на користь позивача відшкодування витрат за період навчання в Севастопольському національному університеті ядерної енергії та промисловості на бюджетній формі навчання. Представник Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості у судове засідання не зявився. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року між ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості та [PERSON] був укладений договір №1-10-717-з про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр». Предметом вказаного договору були освітні послуги, які надаються Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості [PERSON] за спеціальністю «Атомна енергетика» зі строком навчання до 31 липня 2014 року за рахунок коштів ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС». Розділом 2 зазначеного договору встановлювались обовязки Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості, одним із яких біло забезпечення теоретичної та практичної підготовки фізичної особи згідно з навчальними планом, програмою і вимогами державного стандарту освіти України. Розділом 3 договору були закріплені обовязки ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», одним із яких був контроль за виконанням відповідачем всіх видів навчального навантаження, передбаченого навчальним планом спеціальності. До того ж, згідно розділу 4 договору [PERSON] зобовязався сумлінно ставитись до навчання, здійснювати самопідготовку, оволодівати теоретичними знаннями, практичними навичками, сучасними методами роботи і досліджень з обраної спеціальності, не пропускати занять без поважних причин, виконувати належним чином та у визначені строки всі види завдань, виконувати навчально-методичні вимоги викладачів. Пунктом 5.1.2 договору встановлювався також обовязок відповідача повністю відшкодувати ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» витрати, понесені на його підготовку за весь час навчання у разі переведення за власним бажанням на контракту форму навчання. У судовому засіданні доведено, що 09 січня 2014 року [PERSON] звернувся до ректора Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості з заявою про переведення на контракту форму навчання. На підставі наказу університету №14/ок від 15 січня 2014 року [PERSON] був переведений з денної бюджетної форми навчання на денну платну форму навчання. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Пунктом 4 ст. 611 ЦК України\~\~визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] є винним в порушенні взятих на себе зобов'язань, згідно договору від 01 вересня 2010 року №1-10-717-з про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр». Посилання [PERSON] на те, що він є студентом та не має необхідного матеріального забезпечення для оплати позивачу коштів передбачених п. 5.1 договору не приймаються судом до уваги, оскільки не можуть являтись підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов договору. Крім того, жодних доказів про відсутність вини [PERSON] в порушенні умов договору до суду надано не було. Згідно розрахунку №01/24-70 від 20 січня 2014 року, затрати на підготовку курсанта [PERSON] за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2013 року складають 40\~251, 00 грн. 05 лютого 2014 року ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» надіслало на адресу відповідача відповідне повідомлення №14-26/2590 про відшкодування коштів затрачених на його навчання. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що грошові кошти у розмірі 40\~251, 00 грн., підлягають стягненню з відповідача. Пунктом 5. 4 договору передбачено, що відшкодування витрат на підготовку фахівця здійснюється особою шляхом внесення грошових коштів готівкою у касу замовника або безготівкового перерахування коштів на рахунок замовника щомісячно, рівними частками протягом дванадцяти місяців, починаючи з третього місяця від дня настання випадків передбачених пунктом 5.1. Таким чином, [PERSON] повинен був почати повертати вартість навчання позивачу починаючи з березня місяця 2014 року. Однак, до цього часу відповідачем вищевказані кошти повернуті не були. Відповідно до п. 6.2 договору у випадку порушення строків перерахування грошових коштів фізична особа сплачує ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня. Облікова ставка НБУ за період з 01 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року становить 6, 5 % річних (подвійна облікова ставка 13 %), за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року становить 9, 5 % річних (подвійна облікова ставка 19 %), за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 становить 12, 5 % річних (подвійна облікова ставка 25 %), за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року становить 14 % річних (подвійна облікова ставка 28 %), за період з 06 лютого 2015 по 03 березня 2015 року становить 19, 5 % річних (подвійна облікова ставка 39 %), за період з 04 березня 2015 року по 18 травня 2015 року становить 30 % річних (подвійна облікова ставка 60 %). Так, сума пені за період з 01 квітня 2014 року по 18 травня 2015 року становить 10\~140, 37 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 503, 91 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2898 від 13 березня 2015 року та №5374 від 19 травня 2015 року, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 503, 91 грн. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги ДП «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved