Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Заявник 24 жовтня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] (а.с. 3-5). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що хвора [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в диспансерно-полікнічному відділенні № 1 КЗ\~«Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 04.08.2016 року. У період з 27.07.2016 року по 04.10.2016 року [PERSON] лікувалась в умовах туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради. Виписана із відділення, у зв'язку із порушення лікарняного режиму самовільно покинула стаціонар. 10 жовтня 2016 року на прийомі у лікаря-фтизіатра [PERSON] хворій було видано направлення на повторну госпіталізацію для продовження лікування. Але остання на госпіталізацію не з'явилась. Була особисто попереджена про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії № 25 від 20.10.2016 року [PERSON] підлягає госпіталізації до протитуберкульозного закладу строку на три місяці. [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується проти епідеміологічного режиму та становить епідемічну небезпеку для суспільства, у звязку із чим, заявник вимушений був звернутися до суду з даною заявою, в якій просить суд примусово госпіталізувати [PERSON] до КЗ\~«Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради та зобов'язати Ленінський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON] до КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, допустивши негайне виконання рішення суду. Заявник - КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР, в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON], в судове засідання не зявилась. Про\~день, час, та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки не повідомила. Згідно ч.1 ст. 285 ЦПК України, справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи суд встановив, що [PERSON], [INFO], яка мешкає в м. Дніпропетровську, Новокодацький район, пров. Сонячний, буд. №23, згідно висновку ЛКК № 25 від 20.10.2016 року, знаходиться на обліку в КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 04.08.2016 року з діагнозом мультирезистентний туберкульоз (040816) легень, дисемінований, деструкція (+), МБТ (+), М (+), МГ (+), [PERSON] (+), К (+), резистентність (H,R,Е,S), Гісто, категорія 4, когорта 3 (2016) (а.с. 6). [PERSON] проходила тривалий курс лікування в умовах фтізиатричного денного стаціонару КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР (а.с.19). Крім того, [PERSON] викликалась до КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради для проходження лікування, однак на виклики він не з'являлась (а.с.15). Згідно ст.. 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов'язані забезпечити пріоритетність охорони здоров'я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров'ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, інвалідам та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров'я в їх діяльності, а також виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством про охорону здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За ст. 53 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. На підставі ст. 286 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Таким чином, суд з урахуванням вищевикладеного, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що [PERSON] є хворою на туберкульоз, форма якого є заразною для оточуючих, що в свою чергу становить епідеміологічну загрозу для населення, ухиляється від лікування, у звязку із чим, виникла необхідність її примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради. Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо зобовязання Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON] до КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, є безпідставними, так як безпосередньо повязані із виконанням рішення суду, тому задоволенню не підлягають. Рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно ст.. 88 ЦПК України, враховуючи те, що заявник звільнений від сплати судового збору суд вважає за належне віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial