Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] (далі - житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки. Спадкоємцем цього майна згідно заповіту є позивач. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] 4 червня 2021 року звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Оскільки [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами, тому вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, давала пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду 27 серпня 2021 року надійшла заява від міського голови Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положенням ч. 1 ст. 1223 ЦК передбачено, що право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] . З копії довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 1 червня 2021 року № 219 слідує, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована одна у спадковому будинку на [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчено виконавчим комітетом Топільненської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 15 від 25 липня 2018 року. Спадкоємець згідно з заповітом - [PERSON] . За змістом копії заповіту від 25 липня 2018 року, посвідченого секретарем Топільненської сільської ради Рожищенського району Волинської області та зареєстрованого за № 15, слідує, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла позивачу [PERSON] . Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 березня 2021 року № 64085809 слідує, що відносно спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа (номер у нотаріуса № 48/2021). З копії спадкової справи № 48/2021 вбачається, що [PERSON] 25 березня 2021 року звернулась до Рожищенської нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . На підставі заповіту [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину від 4 червня 2021 року на земельні ділянки: кадастровий номер 0724586902:02:000:0126 (площею 1,9078 га), кадастровий номер 0724586902:02:000:0125 (площею 1,9077 га), кадастровий номер 0724586901:02:000:0530 (площею 0,4053 га), кадастровий номер 0724586901:02:000:0531 (площею 0,4053 га). Інших спадкоємців немає. Пережилого подружжя немає. Спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК немає. Отже, у встановлений цивільним законодавством строк [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] та частково її оформила. Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 4 червня 2021 року № 263/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За таких обставин [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вона не має правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно. Витягом з погосподарської книги села Дмитрівка за 2021 рік, сформованим виконавчим комітетом Рожищенської міської ради від 17 травня 2021 року № 164, підтверджено, що будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] (1970 рік побудови) належить [PERSON] . З довідки від 1 квітня 2021 року № 121 вбачається, що земельну ділянку на [ADDRESS] використовувала [PERSON] для обслуговування належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами починаючи з 1970 року до дня смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на наведене, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з копією технічного паспорта на будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] (виготовленого 29 червня 2021 року) загальна площа приміщень будинку складає 64,6 кв. м. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , а тому необхідно визнати за нею право власності на житловий будинок на [ADDRESS] (площею 64,6 кв. м.) в порядку спадкування після померлої [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем згідно поданого клопотання.

Outcome: approved