Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Очеретувате, вул. Центральна, буд. 33А. Також, з 2012 року в даному будинку зареєстрований [PERSON], який фактично за зазначеною адресою ніколи не проживав та не проживає, його особисті речі відсутні. У звязку з тим, що реєстрація відповідача, який не проживає в зазначеному будинку та не несе витрат на утримання будинку, порушує її права, як власника, тому вважає, що відповідач є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, - будинком за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Очеретувате, вул. Центральна, буд. 33А. Позивач [PERSON] до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON]. до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Запорізька правда», а також, відповідно до ст.74 ЦПК України, направленням судової повістки за місцем реєстрації. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2016 року, спадкова справа № 55/2014, зареєстрована в реєстрі за № 294 та посвідчена державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори, належить ? частки житлового будинку № 33а по вулиці Радянській (після перейменування Центральній) в с. Очеретувате Токмацького району Запорізької області після померлого 20 січня 2014 року [PERSON], [INFO]. Друга 1\\2 частка житлового будинку № 33а по вулиці Радянській (після перейменування Центральній) в с. Очеретувате Токмацького району Запорізької області, відповідно до зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2016 року, належить [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.03.2016 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1\\2 частки житлового будинку по вул. Центральній, 33а в с. Очеретувате, Токмацького району, Запорізької області; інші 1\\2 частки житлового будинку по вул. Центральній, 33а в с. Очеретувате, Токмацького району, Запорізької області належать [PERSON]. [PERSON], [INFO], відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Остриківської сільської ради с. Очеретувате, за вих. № 360 від 04.09.2017 року, з 31.03.2012 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки, виданої виконуючим обовязки старости сіл Очеретувате та Скелювате Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області за вих. № 353 від 29.08.2017 року, [PERSON], [INFO], з 31.03.2012 року зареєстрований за адресою: [INFO], але постійно проживає в м. Запоріжжя. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад строки встановлені законом без поважних причин. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Отже, оскільки відповідач не є власником будинку, не проживає в ньому, витрати по його утриманню не несе, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує право останньої як власника будинку. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved