Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» із вищевказаним позовом, в якому зазначило, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживає у квартирі за вищевказаною адресою та не надає доступу до неї новому власнику позивачу, чим порушує його права. Просили суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу до вказаної квартири, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 у буд. № 7 по вул. Генерала Родімцева в м. Кременчуці Полтавської області. Позивач та його представники у судове засідання не прибули, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила про причини неявки суд, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з договором іпотеки від 19.08.2008 № 12204, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], в якості забезпечення своїх кредитних зобов'язань відповідач передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру за вищевказаною адресою. Відповідно до договору факторингу від 13 лютого 2012 року № 2, договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012, ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») передав право вимоги ТОВ «Кей-Колект» за зобов'язаннями [PERSON] Позивач звернув стягнення на предмет іпотеки, зареєструвавши на підставі вказаного вище договору іпотеки право власності на спірну квартиру,що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2016. З викладеного вбачається, що з переходом права власності на квартиру до позивача, відповідач своє право власності на вказану квартиру втратила, як і втратила право користування нею. Відповідно до абз.2 п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» «У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК)». Відповідно до актів перевірки/огляду майна від 21.11.2016, від 28.11.2016, складених представниками ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» [PERSON], [PERSON], у вищевказаній квартирі виявлено присутність особи, яка назвалась [PERSON]. Доступу до квартири представникам власника нею не надано, у вході до неї відмовлено, перевірити показання лічильників не виявилось можливим. [PERSON] озвучено вимогу покинути житло. Не надаючи доступ до квартири відповідач порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження власним майном. За таких обставин обґрунтованими вимогами позивача є визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 2 у буд. № 7 по вул. Генерала Родімцева в м. Кременчуці. Обґрунтованою є і інша вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, оскільки відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ураховуючи викладене та наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають розподілу згідно зі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved