Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

За позовом позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та котрий належить позивачеві на праві приватної власності. В обґрунтування своїх вимог у позові [PERSON] зазначив про те, що з 20 липня 2015 року позивач є власником згаданого будинку. Це підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.07.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40901121 від 20.07.2015. З 22 липня 2016 року у належному позивачеві будинку з його дозволу зареєстрована колишня дружина [PERSON] . Шлюб з відповідачем тривав з 27 жовтня 2015 року по 21 травня 2018 року включно й був розірваний рішенням Семенівською районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року. Оскільки проживання з відповідачем в одному будинку стало загрожувати життю та здоров`ю позивача, то з 05 вересня 2019 року позивач не проживає в своєму будинку [ADDRESS] Прямій, а переїхав до будинку своїх батьків на [ADDRESS] . Позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство, спільного бюджету у них також немає. Ухвалами суду в межах цивільної справи за вказаним позовом у процесуальних статусах третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, судом були залучені діти відповідача, а саме малолітні [PERSON] й [PERSON] , а також орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області (ухвали на а.с. 48-49; 56-57). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що він як власник житла через неправомірну, на його погляд, поведінку відповідача не може реалізувати свої права щодо належного йому житла, що спричиняє йому істотні незручності, зокрема, в отриманні можливої субсидії. Представник позивача, адвокат Голик Євгеній Валерійович, у судовому засіданні позов підтримав повністю та зазначив, що, на його переконання, наявні всі правові підстави для задоволення позову. Відповідач щодо позивача вчиняла протиправні діяння, зокрема, насильство в сім`ї. Зараз відповідач перестала бути членом сім`ї позивача, вона не має аніякого відношення до власності на будинок. Більш того, позивач бажає створити нову сім`ю, але реєстрація відповідача в його житлі заважає це зробити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що вона бажає залишитися зареєстрованою в житлі позивача. Втім, станом на 17.03.2020 вона в будинку позивача з дітьми вже фактично не проживає, адже проживає з дітьми у нового чоловіка за іншою адресою. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, малолітні [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином, їх законні інтереси у судовому засіданні представляли як батьки позивач та відповідач. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, за довіреністю Висоцька Тетяна Петрівна, висловила думку про обґрунтованість вимог позивача. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю на основі правил, закладених у норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 Цивільного кодексу України, за приведених вище обставин, викладених у позові, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, адже вони доводяться даними копій доданих до позову документів, зокрема, відомостями копій договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 липня 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40901121 від 20 липня 2015 року, за яким позивач є власником згаданого вище житла, розмір частки 1/1 (а.с. 6 8), даними копії «картки прописки» щодо зареєстрованого у цей час місця проживання відповідача в житлі позивача (а.с. 9), зважаючи ще й на те, що відповідач, як слідує з її пояснення у судовому засіданні, зараз з дітьми проживає окремо від позивача. З огляду на викладене, суд убачає за потрібне позов задовольнити, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , котрий належить на праві власності позивачеві. Ухвалюючи таке рішення, суд не бере до уваги та відкидає доводи відповідача у судовому засіданні стосовно не визнання позову, бо прямі правові підстави для визнання судом обґрунтованою такої правової позиції відсутні, відповідач на цей час мешкає в іншому житлі й позбавлення саме відповідача права користування власним житлом позивача не суперечитиме інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] (акт обстеження умов проживання та позитивний відносно позовних вимог висновок органу опіки та піклування на а.с. 74-75). Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved