Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Заступник прокурора Черкаської області\~та Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] та Черкаська районна державна адміністрація, про витребування земельної ділянки вартістю 469\~860 грн. Свої позовні вимоги заступник прокурора мотивував тим, що рішенням Черкаського районного суду від 25.04.2016 у справі № 707/2193/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.07.2016, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, (надалі за текстом - Черкаська РДА), [PERSON], відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ПП «Гарант». Рішенням суду визнано недійсним розпорядження голови Черкаської РДА від 11.09.2014 № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується [PERSON], та скасовано рішення про державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:002:0014. Наведене судове рішення обґрунтовано зокрема тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:01:002:0014 надана як землі рекреаційного призначення для дачного будівництва, однак вона попередньо відносилась до земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство». Тобто, при передачі наведеної ділянки у власність [PERSON] відбулася протиправна зміна її цільового призначення на землі рекреаційного призначення, проект землеустрою, на підставі якого сформована та безоплатно передана у власність земельна ділянка, не був належним чином розроблений і не містив усіх висновків щодо його погодження, постійний користувач земель не надавав згоду на її вилучення, а Черкаська РДА не мала права розпоряджатися нею тощо. Разом з тим, незважаючи на те, що законність отримання [PERSON] спірної земельної ділянки оскаржувалась прокуратурою в судовому порядку, остання 28.04.2016 на підставі договору купівлі-продажу № 2024 продала, а [PERSON] придбала цю ділянку. Цього ж дня, приватний нотаріус [PERSON], діючи як державний реєстратор, прийняла рішення № 29462893 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, (запис про державну реєстрацію права від 28.04.2016 № 14364952). З наведених обставин вбачається порушення права державної власності на землю, відновлення якого можливо лише шляхом витребування земельної ділянки. Тому прокуратура вимушена звертатись до суду з даним позовом. Просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0995 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7124986000:01:002:0014) та заборони вчиняти будь-які дії з нею, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровийномер - 7124986000:01:002:0014, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Стягнути з [PERSON] (РНОПКПП [NUMBER]) на користь прокуратури Черкаської області (ЄДРПОУ 820172) сплачений судовий збір в сумі 7 047.90 грн. В судове засідання представник позивача Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» не зявився, але надав суду заяву, в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлялася в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлялася в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи. Представник третьої особи від Черкаської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надав суду клопотання, в котрому просив справу розглядати без його участі. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, заслухавши прокурора, суд прийшов до висновку. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля, яка знаходяться в межах території України, є об'єктами права Власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. З, 321 ЦК України неприпустимим є позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так само, ст. 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Разом з тим, як встановлено у справі № 707/2193/15-ц припинення права власності на спірну земельну ділянку та припинення права постійного користування нею відбулося у спосіб не передбачений законом, шляхом прийняття Черкаською РДА незаконного розпорядження поза межами її компетенції. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, обставина справи, що Черкаська РДА незаконно розпорядилась, а [PERSON] відповідно незаконно набула право власності на спірну земельну ділянку за рахунок державних земель лісогосподарського призначення не потребує повторного доказування, оскільки ця обставина вже встановлена щодо них попереднім судовим рішенням. У свою чергу, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як встановлено рішенням Черкаського районного суду від 25.04.2016, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави та з постійного користування ДП «Черкаське лісове господарство» не з їхньої волі, шляхом прийняття Черкаською РДА незаконного розпорядження, з перевищенням наданих їй повноважень. Отже, [PERSON], відповідно до ст. 330 ЦК України, не набуває право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 71249860000:01:002:0014 та ця ділянка повинна бути витребувана у неї на підставі ст. 388 ЦК України. Аналогічні висновки, щодо застосування способу захисту права власності шляхом подання віндикаційного позову наведені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» та п.п. 21, 22, 24-30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що у разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Так само, Верховний Суд України в наведеній постанові зазначив, що майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.І ст. 388 ЦК України. Оскільки держава - її уповноважений орган не був стороною договору купівлі-продажу, на підставі якого [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку, підстав визнавати цей договір недійсним немає, натомість земельна ділянка може бути витребувана у [PERSON] Однією з істотних підстав для задоволення віндикаційного позову є підтвердження права власності позивача на предмет спору. У даному випадку це право підтверджується ст. ст. 13, 14 Конституції України, рішенням Черкаського районного суду від 25.04.2016. Крім того, відповідно до ч. З п. II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013, з дня набрання його чинності у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, крім тих, які перебувають у приватній або комунальній власності. Також ст. 8 ЛК України передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. З аналізу наведених норм та обставин, встановлених у справі № 707/2193/15-ц, вбачається, що спірна земельна ділянка до її незаконної передачі у власність [PERSON] перебувала у власності держави. Відповідно до ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Розмежовуючи повноваження державних органів при здійсненні функції власника земель лісогосподарського призначення, слід вказати, що згідно з ст. 27 ЛК України до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин, зокрема, належить передача у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності. Також, згідно з ст. ст. 122, 149 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено право вилучати земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ліси для нелісогосподарських потреб. У свою чергу, до повноважень Кабінету Міністрів України ст. 13 ЗК України віднесено право розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що функції власника державних земель лісогосподарського призначення діючим законодавством наділений Кабінет Міністрів України. Аналогічні висновки наведені у правових позиціях Верховного Суду України, висловлених у постановах від 20.03.2013 в справі №6-13цс13 та від 22.04.2015 в справі № 6-65цс15. Відповідно до ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Як заначено вище, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції власника у спірних правовідносинах, є Кабінет Міністрів України та ДП «Черкаське лісове господарство», якому у постійне користування передані землі лісогосподарського призначення в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, у тому числі і спірну ділянку. Порушення інтересів держави та необхідність їх захисту в цій справі полягає в наступному. Спірна ділянка відповідно до змісту рішення Черкаського районного суду від 25.04.2016 повинна відноситися до земель лісогосподарського призначення, щодо яких встановлений особливий режим охорони та використання. Так, ст. 18 ЗК України передбачено, що категорії земель України мають особливий правовий режим. Згідно ст. 57 ЗК України, ст. ст. 63, 64 ЛК України землі лісогосподарського призначення можуть використовуватися лише спеціалізованими лісогосподарськими підприємствами для лісогосподарських потреб, які зобовязані здійснювати комплекс заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Натомість, землі рекреаційного призначення мають зовсім інший режим використання та охорони. При цьому, ліси України відповідно до ст. 1 ЛК України визнані національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Згідно ст. 13 Конституції України, ст. 66 ЛК України фактичне перебування спірної ділянки у власності відповідача як землі рекреаційного призначення не лише порушує право власності держави на них, а й унеможливлює контроль за збереженням і відтворенням лісу, раціонального використання землі та забезпечення іншим громадянам [PERSON] права на доступ до споживання природніх властивостей лісу. Також, вирішуючи питання про справедливий баланс між інтересами держави у даному спорі та інтересами відповідача як власника землі, необхідно зазначити наступне. Відновлення державного інтересу у даному спорі, окрім як шляхом повернення (витребування) спірної земельної ділянки у власність держави в статусі земель лісогосподарського призначення, діючим законодавством не передбачається. Зокрема, неможливо встановити достатні обмеження у її використанні відповідачем, які б надали змогу забезпечити використання та збереження ділянки саме як земель лісогосподарського призначення. Більше того, такі обмеження унеможливлять використання відповідачем цієї ділянки у запланованих цілях - дачне будівництво. Натомість, у разі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Тобто, діюче законодавство передбачає механізм компенсації збитків відповідачу, у звязку з витребуванням у нього спірної земельної ділянки. При цьому, сама [PERSON] отримала спірну земельну ділянку безоплатно, в рамках приватизації, тобто не здійснювала витрат на її отримання. Також, [PERSON] повторно може реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земель для дачного будівництва, однак в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Про наведені обставини прокуратура області повідомила Кабінет Міністрів України та ДП «Черкаське лісове господарство», однак, не зважаючи на вказане, заходів на відновлення інтересів держави вжито не було. Зволікання щодо повернення земельної ділянки у власність держави та відновлення її правового статусу може призвести до знищення лісу, зведення будівель на ній, тощо, що значною мірою ускладнить повне відновлення інтересів держави і суспільства у спірних правовідносинах. Наведене відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України вимагає від органів прокуратури вжиття негайних заходів на відновлення інтересів держави. З метою запобігання відчуженню чи обтяженню зобов'язаннями спірної земельної ділянки або будівництва на ній чи знищення лісових насаджень, витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер - 7124986000:01:002:0014, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Стягнути з [PERSON] (РНОПКПП [NUMBER]) на користь прокуратури Черкаської області (ЄДРПОУ 820172) сплачений судовий збір в сумі 7 047.90 грн. На підставі вищевказаного, відповідно до ст. ст. 13, 122, 149 ЗК України, ст. 388 ЦК України, ст. ст. 13, 14 Конституції України та ст. ст. З, 4, 8, 45, 133, 137, 151, 152 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved