Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що 23 вересня 2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 07. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивачем вказано, що шлюбні відносини між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, досить часто почали виникати сварки з різних поглядів на подружнє життя та ведення спільного господарства. Вказане призвело до того, що з листопада 2020 року сім`я розпалась, з того часу вони проживають окремо, спільного домашнього господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким: -шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне\~прізвище [PERSON] ), який 23.09.2016 року зареєстрований виконавчим комітетом Білецківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 07 розірвати та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, відзив на позов не надав. Вказане є підставою для ухвалення заочного рішення. Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони по справі 23 вересня 2016 року уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Білецківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , актовий запис № 07. За час\~шлюбу у\~них народилася\~дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15.11.2016 року, актовий запис № 24. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, тому наполягала на його розірванні. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України,\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ч. 2 ст. 112 СК України, \~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася\~\~даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~\~шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в сумі 908 грн. Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася за правовою допомогою до адвоката Гузь Т.І., що підтверджується ордером виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 31.08.2021 року та понесла витрати, які просила стягнути з відповідача. За змістом розрахунку встановлено, що згідно угоди про наданная правової допомоги від 31.08.2021 року, адвокатом надано позивачу допомогу наступного характеру: попередня консультація щодо захисту прав та законних інтересів; складання та подання позову до суду; представництво в суді незалежно від кількості судових засідань - вартість вказаних послуг за цим договором становить фіксовану суму гонорару та сплачена в розмірі 7000 грн [PERSON] , згідно квитанції від 31.08.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той час, у Постанові КАС\~ВС від\~28\~грудня 2020\~року у\~справі №\~640/18402/19 колегія суддів дійшла висновку, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому у даній конкретній справі витрати на правову допомогу були реальними, та підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини 4 статті 134 КАС України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. З аналізу вищевикладеного суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу є обґрунтованими та оскільки сторонами сума гонорару затверджена у фіксованому розмірі - підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved