Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявник 06.10.2016 року звернулась до суду з заявою про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану, заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та просила: - встановити факт, що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровське Донецької області Україна 25 травня 1998 року проведена державна реєстрація народження громадянки [PERSON], яка народилась [INFO] року у м. Кіровське Донецької області України у батьків: громадянина України [PERSON] та громадянки України [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 25 травня 1998 року зроблено відповідний запис №102; - встановити порядок виконання рішення суду, згідно якого дане рішення є підставою для поновлення актового запису про народження громадянки [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану, в порядку та строки визначені законом. В обґрунтування заяви [PERSON] відзначила, що народилась [INFO] року в м. Кіровське Донецької області Україна у батьків громадянина України [PERSON] та громадянки України [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровське Донецької області 25 травня 1998 року було зроблено відповідний запис №102 в книзі записів актів громадянського стану про народження та видано відповідно свідоцтво. Коли за її місцем проживання розпочалася антитерористична операція заявниця переїхала до м. Одеси і проживаю за адресою [ADDRESS]. Наразі заявниці виповнилось 18 років, проте вона не може отримати паспорт у зв'язку з тим, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану актовий запис про її народження не виявлено. Листом Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.09.2016 року заявниці було відмовлено в повторній видачі свідоцтва про народження у зв'язку з тим, що відповідний актовий запис у Державному реєстрі не виявлено та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки на теперішній день заявниця позбавлена можливості отримати документи без встановлення заявленого факту, остання звернулась до суду. У судове засідання заявниця не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої повторно письмово підтвердила, що є уродженкою м. Кіровське Донецької області Україна, у якому народилась [INFO] року, просила справу розглядати за її відсутності. У минулих судових засіданнях додатково пояснила, що її виповнилось 18 років, проте паспорт громадянина України не має. Коли подавала документи на отримання паспорту, за її місцем проживання розпочалася антитерористична операція та вони 06.08.2016 року переїхала до м. Одеси. Зазначила, що з моменту народження [INFO] року проживала у м. Кіровське Донецької області до 06.08.2016 року, там навчалась в СШ №3 м. Кіровське, яку закінчила у 2014 році, потім навчалась у коледжі м. Шахтарськ за спеціальність - перукар, який також закінчила. Зацікавлена особа - [PERSON] (батько заявниці) у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У минулому судовому засідання пояснення заявниці підтримав та додатково вказав, що у серпні 2016 року вони звертались до паспортного столу з метою отримання паспорту та здійснили запит до Приморського районного у м. Одесі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, та отримали відповідь про відсутність у реєстрі запису про народження дитини. Встановлення заявленого факту необхідно для отримання донькою паспорту громадянина України. Представник зацікавленої особи - Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, начальник відділу Середа Т.В. надав до суду заяву, згідно якої по суті заяви заперечень та клопотань не мають, просив справу розглядати за відсутності представника відділу. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі не явки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Кіровське Донецької області Україна у батьків: громадянина України [PERSON] та громадянки України [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровське Донецької області 25 травня 1998 року було зроблено відповідний запис №102 в книзі записів актів громадянського стану про народження та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно картки фізичної особи - платника податків, виданої 29.03.2005 року Кіровським відділенням Єнакієвської ОДПІ, [PERSON] одержала ідентифікаційний номер - [NUMBER] (а.с.6). З пояснень заявниці та її батька [PERSON] встановлено, що 06.08.2016 року [PERSON] переїхала до м. Одеси. У цьому році заявниці виповнилось 18 років, проте паспорт громадянина України остання до теперішнього часу не отримала. Згідно листа Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.09.2016 року (а.с.4), заявниці було відмовлено в повторній видачі свідоцтва про народження у зв'язку з тим, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану актовий запис №102 від 25.05.1998 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровське Донецької області, про народження [PERSON] не виявлено та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно до роз'яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Встановлення відповідного факту необхідно заявниці для подальшого отримання документів, а саме паспорту громадянина України. Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», з 2014 року на території міста Кіровське Донецької області проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі у м. Кіровське Донецької області. При цьому, згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов'язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно до ст.. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, або документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. У відповідності до ст.. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Відповідно пункту 3.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, громадяни України, які проживають на тимчасово окупованій території України, подають заяву про поновлення актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території на їх вибір. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, суд доходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви, оскільки вимоги заявника засновані на законі, є обґрунтованими, надані заявником докази є достатніми та переконливими, а тому знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved