Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості.Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.07.2007 року [PERSON]отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 04.10.2018 року має заборгованість 57390,28 грн., яка складається з наступного: 22166,40 грн. тіло кредиту; 17973,45 нараховано відсотків за користування кредитом; 14279,46 грн. нараховано пені; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2720,97 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 57390,28 грн. за кредитним договором № б/н від 05.07.2007 року, та судовий збір в сумі 1762,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі і справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи по суті вирішено було провести 28 січня 2019 року без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 28.01.2019 року продовжено строк розгляду справи до 28 лютого 2019 року, так як на час розгляду справи не закінчився строк, визначений суддею для надання відповідачем відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Ухвалу судді про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками, відповідач отримав 17 січня 2019 року року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. \~ \~ \~ \~05 лютого 2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що строк для подачі відзиву закінчився 01.02.2019 року, проте у період з 1 по 4 лютого 2019 року він перебував на лікуванні (до відзиву додана копія довідки №16 з АЗПСМ с.Старі Бабани). Враховуючи поважність пропуску строку для подачі відзиву на позовну заяву, суддя бере до уваги доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Зокрема, відповідач зазначає, що ним особисто чи іншою довіреною особою не знімалися кошти, на які позивач нараховував відсотки. 27.10.2017 року відповідач виїхав на заробітки в Ізраїль, проте повернувся до України, так як йому заборонили вїзд. Після повернення до України 28-29.10.2017 року йому прийшло СМС про те, що було знято 1 шекель за користування транспортом. Тому відповідач зателефонував до оператора Приватбанк і повідомив, що він знаходиться в Україні. 30.10.2017 року кошти були повернуті. 31.01.2017 року з його карткового рахунку було знято 702 долари США, що становило 193455,59 грн, місто вчинення транзакції Ейлат, найпівденніше місто Ізраїлю. В цей час відповідач та його картка знаходились в Україні. Крім того, сума перевищувала кредитний ліміт на картці. На його звернення з даного приводу до працівників Приватбанк, йому нічим не допомогли. Тому він звернувся до Уманського РВП УВП в Черкаській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Тому просить відмовити в позові в частині стягнення коштів, які виникли через крадіжку з карткового рахунку. В іншій частині позовних вимог відповідач свою позицію (про визнання чи невизнання позову) не висловив. \~ \~ \~ \~28.02.2019 року на електронну скриньку суду надійшла відповідь позивача на відзив. Відповідь датована 20.02.2019 року. \~ \~ \~ \~В ухвалі про відкриття провадження у справі суддею для позивача було встановлено строк для надання відповіді на відзив відповідача два дні з дня отримання копії відзиву. \~ \~ \~ \~Копію відзиву позивач отримав 06.02.2019 року, що встановлено за допомогою офіційного сайту «Укрпошта» шляхом відслідковування поштового відправлення за номером квитанції, доданої відповідачем до свого відзиву. Тобто, строк для подачі відповіді на відзив у позивача закінчився 8 лютого 2019 року. Позивач не надав суду доказів поважності невчасного направлення відповіді на відзив, тому суд не враховує таку відповідь з доданими до неї матеріалами при ухваленні рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 05.07.2007 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Анкета-заява). У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з сайту. У Анкеті-заяві зазначено, що кредитний ліміт встановлений в сумі 3500 гривень, хоча позивач посилається на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 9000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту. До позовної заяви позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому, до позовної заяви не додані документи, які підтверджували, що на момент підписання [PERSON] 05.07.2007 року відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», довідка про які долучена до позовної заяви. Крім того, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви позивачем не додано Умови та правила надання банківських послуг, які діяли станом на час підписання відповідачем [PERSON]. Позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, в якому зазначено, що позивач діє на підставі ліцензії, виданої 29.07.2009 року, а Анкета-заява відповідачем була підписана 05.07.2007 року, тобто з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач обєктивно не міг ознайомитись, так як вони могли почати діяти лише з липня 2009 року. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст.639 ЦК України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. В той же час, позивачем, АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,\~не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. За вимог ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України,зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017\~року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у звязку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту». У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у справі № 6-240цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначено, що «Суди апеляційної та касаційної інстанцій, погоджуючись з доводами позивача про застосування п'ятирічного строку позовної давності не звернули увагу на те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися». Тобто ВСУ у своєму правовому висновку зазначив, що якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом у справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви позичальника, останній разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не міг бути наданий для ознайомлення відповідачеві, так як Умови та правила датовані після підписання [PERSON], то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач взагалі був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 05.07.2007 року (далі - Розрахунки), які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунках, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Окрім того, суду не надано доказів того, що відповідачу взагалі була видана Картка будь-якого виду, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Також суду не надано підтверджень того, що кредитний ліміт при підписанні [PERSON] був визначений в сумі 9000 гривень. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків.\~ Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування. \~Достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання [PERSON] між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту в сумі 9000 гривень, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Не надано доказів того, що підписант [PERSON] отримав памятку клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, а також те, що він ознайомився з її умовами під підпис. Окрім того, суду не надано доказів того, що відповідачу взагалі була видана Картка будь-якого виду, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання [PERSON] 05.07.2007 року відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», довідка про які долучена до позовної заяви, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 05.07.2007 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунках, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed